Справа № 953/4883/23
н/п 1-кс/953/2437/24
"08" квітня 2024 р. м.Харків
Слідчий суддя Київського районного суду м. Харкова - ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
Згідно з відміткою на поштовому конверті клопотання про арешт майна направлено на адресу Київського районного суду м. Харкова 30 березня 2024 року.
Орган досудового розслідування встановив, що у березні 2023 року, більш точний час досудовим розслідування не встановлений, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в державній установі «Харківський слідчий ізолятор», діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого незаконного збагачення розробив злочинний план щодо незаконного придбання, зберігання та пересилання з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу на території Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», що розташована за адресою: м. Харків, вул. Полтавський Шлях, 99.
Досудовим розслідуванням встановлено, що до вказаної злочинної діяльності ОСОБА_7 залучив у тому числі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_5 , який не був обізнаний про злочинну діяльність організованої групи, яку очолив ОСОБА_7
29 березня 2024 року на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова у камері № 137 Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», де утримується ОСОБА_5 , що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , проведений обшук, під час якого виявлено та вилучено вищевказане майно.
Слідчий вказує, що тимчасово вилучене майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України, тобто є речовим доказом та може містити в собі відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставини, що встановлюється під час кримінального провадження.
З урахуванням викладеного, є достатні підстави вважати, що вилучене під час проведення обшуку майно, відповідає вимогам ст. ст. 98, 170 КПК України з наведених вище підстав та з метою забезпечення збереження речових доказів, які мають значення для кримінального провадження, у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вказане майно.
Слідчий ОСОБА_13 у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі, в якій просив клопотання задовольнити.
Відповідно до ст. 172 КПК України неприбуття у судове засідання викликаних осіб не перешкоджає розгляду клопотання.
Оскільки учасники кримінального провадження у судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання дійшов такого висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
Положеннями ч. 2 ст. 171 КПК України передбачені вимоги до клопотання про арешт майна, зокрема у ньому повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Положеннями ст. 172 КПК України передбачено, що клопотання про арешт тимчасово вилученого майна розглядається за участю, у тому числі, власника майна.
У порушення вимог п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК України клопотання слідчого про арешт майна, вилученого 29 березня 2024 року, на яке сторона обвинувачення просить накласти арешт, не містить відомостей щодо власників тимчасово вилученого майна, що не відповідає вимогам ч. 2 ст. 171 КПК України, а також позбавляє можливості виконати вимоги ч. 1 ст. 172 КПК України щодо судового виклику власників майна для розгляду даного клопотання.
Так, зі змісту клопотання слідчого слідує, що майно було вилучено у камері № 137 Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», де утримується ОСОБА_5 , що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , при цьому власник майна у клопотанні слідчим не вказаний.
Окрім того, зі змісту заяви ОСОБА_5 , яка долучена до клопотання слідчого слідує, що останній не може висловити свою позицію щодо клопотання слідчого з тих підстав, що майно, яке було вилучено під час обушку йому не належить.
Отже, зі змісту клопотання слідчого не можливо встановити дійсного власника тимчасово вилученого майна та відповідно виконати вимоги ч. 1 ст. 172 КПК України щодо судового виклику власника майна для розгляду даного клопотання.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
З урахуванням викладеного, слідчий суддя вважає, що клопотання про арешт майна необхідно повернути прокурору, встановивши при цьому строк в сімдесят дві години для усунення вищевказаних недоліків.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170, 171, 172 КПК України, суддя
Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1