У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/582/24

Провадження №1-кс/348/141/24

18 березня 2024 року м. Надвірна

Слідчий суддя Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

представника скаржника-адвоката ОСОБА_3

представника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Надвірнянського районного суду скаргу ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 в порядку ст. 206 КПК України на дії службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 (незаконне позбавлення свободи), -

встановив:

18.03.2024 адвокат ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 звернувся зі скаргою до слідчого судді Надвірнянського районного суду в порядку ст. 206 КПК України на дії службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 (незаконне позбавлення свободи).

В обґрунтування скарги посилається на те, що 18.03.2024 ОСОБА_6 було незаконно затримано невідомими особами в Івано-Франківській області, а в подальшому доставлено до ВП №1 (м. Яремче) Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області.В даному відділенні поліції скаржником було написано та подано заяву про вчинення злочину відносно нього невідомими особами та він просив допомоги у працівників поліції відносно цього.Натомість, всупереч написаній заяві, вона не була зареєстрована та фактично виконана, а невідомими особами скаржника було примусово виведено із приміщення поліції із застосуванням сили відносно нього. Крім того, скаржнику не давали можливості скористатися правом на отримання правової допомоги.Дані особи відвезли скаржника до ІНФОРМАЦІЯ_1 , де він примусово утримується і відносно нього вчиняються незаконні дії пов`язані із «фіктивним» взяттям його на облік та проведення ВЛК, без наявності в нього відповідних медичних документів, що підтверджують його стан здоров`я. Про дані дії також повідомлено ВСП в Івано-Франківській області.

На підставі ст. 206 КПК України просить звільнити ОСОБА_6 від незаконного позбавлення свободи, що здійснюється ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В судовому засіданні представник скаржника адвокат ОСОБА_3 підтримав скаргу з підстав, зазначених у скарзі. Зазначив, що 18 березня 2024 року о 10-00 год в м. Яремче працівники поліції разом з працівникам Надвірнянського РТЦК затримали ОСОБА_6 , пізніше примусово відправили останнього для проходження ВЛК, і надалі примусово утримують працівники ІНФОРМАЦІЯ_1 без належних на те підстав. На момент розгляду скарги ОСОБА_6 перебуває в м. Івано-Франківськ.

У судове засідання 18 березня 2024 року ОСОБА_6 доставлено не було.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 в судовому засіданні вимоги скарги не визнала та пояснила, що відповідно до покладених функціональних обов`язків службові особи ІНФОРМАЦІЯ_1 забезпечують організацію проведення мобілізації чоловіків призовного віку, оголошену указом Президента України у зв`язку із збройною агресією російської федерації. При цьому службові особи ІНФОРМАЦІЯ_1 не є уповноваженими службовими особами, яким надано право на здійснення затримання осіб, отже при розгляді скарги суд виходить за межі повноважень ст. 206 КПК України. Зазначила, що громадянин України ОСОБА_6 був виявлений працівниками Національної поліції спільно із представниками ІНФОРМАЦІЯ_1 , які проводили заходи щодо розшуку та виявлення осіб, які ухиляються від призову на військову службу по мобілізації. Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» та положеннями ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» чітко визначено, під час мобілізації громадяни України зобов`язані з`явитися до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для уточнення облікових даних, проходження ВЛК та можливого призову на військову службу. Громадянин ОСОБА_6 добровільно надав документи на підтвердження його особи. Також особу ОСОБА_6 було перевірено за допомогою реєстру «Оберіг», яка є всеукраїнською базою обліку військовозобов`язаних. Згідно даної бази було встановлено, що ОСОБА_6 перебуває на обліку у м. Прилуки Чернігівської області, підлягає призову по мобілізації та перебуває у розшуку з 01.02.2023. Йому було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені правилами військового обліку, після чого було доставлено до пункту попереднього збору військовозобов`язаних. Після уточнення його даних, він добровільно погодився на проходження військово-лікарської комісії, яка проводиться в приміщенні поліклініки ІНФОРМАЦІЯ_4 . У картці обстеження та медичного огляду ОСОБА_6 особисто зазначив про надання ним повної інформації щодо стану свого здоров`я, однак з результатами медичного огляду був не згодний. Йому було роз`яснено право на оскарження висновку ВЛК. За результати проходження ВЛК було встановлено, що ОСОБА_6 придатний до військової служби. За результатами уточнення військово-облікових даних було встановлено, що у гр. ОСОБА_6 відсутні підстави, передбачені ст. 23 Закону України ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», для відстрочки від призову на військову службу по мобілізації. Жодних заяв чи клопотань про те, що останній має право на відстрочку, ним не було подано. Тому на підставі наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 18.03.2024 № 78 вказаний громадянин з 18.03.2024 вибув у розпорядження командира в/ч НОМЕР_1 для проходження військової служби. Враховуючи наведене вважає, що посилання скаржника про те, що його незаконно, проти його волі було затримано і такий утримується в ІНФОРМАЦІЯ_5 , є голослівними та не відповідають дійсності. Доданий аудіозапис вважає неналежним доказом, оскільки він не містить жодної інформації щодо часу, місця запису та події, якої він стосується. Зауважила, що відповідно до постанови КМУ № 318 від 07.04.2023 року працівники ІНФОРМАЦІЯ_1 мають право виявляти військовозобов`язаних незалежно від місця перебування на військовому обліку. Станом на момент розгляду скарги ОСОБА_6 є військовослужбовцем та направлений до військової частини.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали скарги та матеріали, надані учасниками процесу, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що згідно копії паспорту серії НОМЕР_2 ОСОБА_6 є громадянином України (а.с. 13-14).

Згідно картки обстеження та медичного огляду № 130/6132 від 18.03.2024, ОСОБА_6 пройшов військово-лікарську комісію при ІНФОРМАЦІЯ_5 . У п. 11 картки обстеження та медичного огляду ОСОБА_6 зазначив «не згоден» (а.с. 16).

Згідно довідки військово-лікарської комісії від 18.03.2024 № 130/6132 вбачається, що за результатами проходження ВЛК було встановлено, що ОСОБА_6 придатний до військової служби (а.с. 15).

Відповідно до витягу всеукраїнської бази обліку військовозобов`язаних «Оберіг», ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , взятий на облік ІНФОРМАЦІЯ_7 , з 01.02.2023 в розшуку (а.с. 25-26).

На підставі наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 18.03.2024 № 78, солдат ОСОБА_6 з 18.03.2024 вибув у розпорядження командира в/ч НОМЕР_1 для проходження військової служби (а.с. 23).

Відповідно до поіменного списку військовозобов`язаних, які призвані і відправлені ІНФОРМАЦІЯ_8 18.03.2024, зокрема, ОСОБА_6 направлений у розпорядження командира в/ч НОМЕР_1 (а.с. 24).

Долучений скаржником аудіозапис не містить жодної інформації щодо часу, місця запису та обставин події, якої він стосується, зафіксовано лише обривки слів, незрозумілі звуки, крики, окремі фрази, отже вказаний аудіозапис є неналежним доказом на підтвердження обставин, викладених у скарзі (а.с.3).

Відповідно до п. 18 ч. 1ст. 3 КПК України, слідчий суддя суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно п. 10 ч. 1 ст. 3 КПК України, кримінальне провадження досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

У відповідності до ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.2-5 ст.206 КПК якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи. Слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: 1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) неперевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду.

Відповідно до ст. 208 КПК України передбачено право затримання уповноваженою службовою особою без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні кримінального правопорушення, у визначених випадках.

Згідно зі статті 209 КПК України особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.

Виходячи із вище зазначених положень законодавства, розгляду в порядку ст. 206 КПК України підлягають скарги, які виникають із кримінально-правових відносин.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до ч. 2 ст. 102, п.п. 1, 17, 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Указом Президента України № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022, оголошено про проведення загальної мобілізації.

У відповідності до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки забезпечують виконання військового обов`язку громадянами України. Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, завданнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених обов`язків є виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів, участь у військово-патріотичному вихованні громадян, здійснення інших заходів з питань оборони відповідно до законодавства.

Призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Органи Національної поліції України у встановленому законом порядку зобов`язані доставити осіб, які у разі порушення ними законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію до територіального центру комплектування (ст..ст.259,262 КУпАП, ч.3 ст.38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»).

Скаржник у поданій скарзі вказує на незаконне затримання і позбавлення волі його свободи працівниками ІНФОРМАЦІЯ_1 з 10-00 год. 18.03.2024.

Разом з тим, в судовому засіданні належними доказами встановлено, що ОСОБА_6 18.03.2024 добровільно пройшов військово-лікарську комісію, за результатами якої був визнаний придатним до військової служби.

Крім цього, згідно наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 18.03.2024 № 78 ОСОБА_6 з 18.03.2024 вибув у розпорядження командира в/ч НОМЕР_1 для проходження військової служби.

Як вбачається із змісту скарги, у даному випадку має місце незгода скаржника ОСОБА_6 із діями працівників ІНФОРМАЦІЯ_1 , пов`язаними з мобілізаційними заходами щодо нього.

Надані слідчому судді ІНФОРМАЦІЯ_3 дані свідчать про те, що ОСОБА_6 на момент розгляду скарги не є особою, яка незаконно позбавлена волі чи утримується під вартою, а тому відсутні відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення.

Разом з тим, ОСОБА_6 у встановленому законом порядку призваний на військову службу під час мобілізації, йому присвоєне військове звання і його направлено для проходження військової служби.

Отже, законодавець чітко визначив, що постановлення слідчим суддею ухвали щодо негайного звільнення з-під варти особи, яка позбавлена свободи, здійснюється лише в тому разі, якщо отримані слідчим суддею відомості створять у нього обґрунтовану підозру про те, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку.

У даному випадку на час розгляду клопотання особа ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , не знаходиться в межах територіальної юрисдикції суду, що підтверджується витягом з наказу Начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №78 від 18.03.2024 року та поіменним списком військовозобов`язаних, які призвані та відправлені ІНФОРМАЦІЯ_3 у розпорядження командира НОМЕР_1 .

Слідчий суддя констатує, що призов громадянина на військову службу під час мобілізації не є позбавленням особи права на свободу, а є обов`язком громадянина України, який передбачений ст.65 Конституції України, а відтак не є незаконним утриманням особи.

За наслідками розгляду скарги, факт незаконного утримання ОСОБА_6 під вартою у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 не знайшов свого підтвердження.

Згідно норм кримінального процесуального законодавства службові (посадові) особи територіального центру комплектування та соціальної підтримки не є уповноваженими службовими особами, яким надано право на здійснення затримання в рамках кримінальної юрисдикції. Відтак, скаржник не є затриманою особою в розумінні кримінально-процесуального законодавства, а тому повноваження слідчого судді на вказані правовідносини не поширюються.

Враховуючи наведені обставини, слідчий суддя вважає, що підстави для застосування положень ст.206 КПК України та задоволення скарги відсутні.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу скаржника на те, що у разі порушення прав чи інтересів службовими (посадовими) особами територіального центру комплектування та соціальної підтримки при здійсненні ними свої повноважень, пов`язаними із мобілізацією, для судового захисту він вправі звернутись із адміністративним позовом до компетентного адміністративного суду, а у разі вчинення щодо ОСОБА_6 протиправних дій, що містять ознаки кримінальних правопорушень до правоохоронного органу із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на встановлені обставини та вимоги закону, керуючись ст.ст. 206-213, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,-

постановив:

Скаргу ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 в порядку ст. 206 КПК України на дії службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 (незаконне позбавлення свободи) - залишити без задоволення.

Ухвала підлягає негайному виконанню і оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошений 19.03.2024 року о 13 годині 00 хвилин.

Слідчий суддя: ОСОБА_1