Справа № 392/1743/21
Провадження № 1-кп/392/60/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2024 року м. Мала Виска

Маловисківський районний суд Кіровоградської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , секретар судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мала Виска в режимі відеоконференції кримінальне провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000040 від 24 лютого 2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Скадовськ, Херсонської області, українця, громадянина України, з повною середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей 29.0.2008 р.н., та ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого водієм ФОП « ОСОБА_4 », зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

з участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

перекладача ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

Згідно обвинувального акту ОСОБА_3 обвинувачується у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за наступних обставин.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 24.02.2021 близько 07 години 30 хвилин керуючи спеціалізованим вантажним - спеціалізованим сідловим тягачем DAF XF 105.460 з реєстраційним номером НОМЕР_1 , який перебував в складі автопоїзду із загальним напівпричепом SCHMITZ SPR 24L з реєстраційним номером НОМЕР_2 , здійснював рух в світлу пору доби по автомобільній дорозі М-12 «Стрій Тернопіль - Кропивницький - Знам`янка» з боку міста Умань Черкаської області в напрямку міста Кропивницький.

Під час руху на вказаному автомобілі, у вказаний час та у вказаному напрямку ОСОБА_3 , грубо порушуючи п.п. 1.5, 2.3 (б) і (д) Правил дорожнього руху України (далі ПДР) (п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху) проявив особисту неуважність і безпечність до забезпечення елементарних вимог безпеки дорожнього руху, ігноруючи встановлені по напрямку свого руху попереджувальні дорожні знаки 1.4.1 «рух праворуч», порушуючи при цьому вимоги п.12.1 ПДР України (п. 12.1 Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним).

Так, ОСОБА_3 не вибрав безпечної швидкості руху транспортного засобу в складних погодних та дорожніх умовах, які обумовлювалися ожеледдю, похмурою погодою, що під час руху керування ним спеціалізованим вантажним - спеціалізованим сідловим тягачем DAF XF 105.460 з реєстраційним номером НОМЕР_1 , який перебував в складі автопоїзду із загальним напівпричепом SCHMITZ SPR 24L з реєстраційним номером НОМЕР_2 , щоб мати можливість постійно контролювати їх рух та напрямок, чим позбавив себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати автомобілем. В результаті чого, на 627 км. автомобільної дороги М-12 «Стрій - Тернопіль - Кропивницький - Знам`янка», на території Маловисківського району Кіровоградської області, допустив занос на проїзній частині з подальшим виїздом на смугу зустрічного руху у безпосередній близькості із автомобілем «HYUNDAI SANTA FE», реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який рухався у зустрічному напрямку, у результаті чого відбулось зіткнення вказаних транспортних засобів.

Вищевикладені невідповідні дії водія ОСОБА_3 вимогам п.п. 2.3 (б); 13.1 ПДР України знаходяться в причинному зв`язку з фактом зіткнення транспортних засобів.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «HYUNDAI SANTA FE», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 згідно висновку судово-медичної експертизи № 44 від 23.04.2021 отримав тілесні ушкодження у вигляді сполученої травми: тупа травма грудної клітки - перелом 6,8 ребер зліва по середній паховій лінії; тупа травма правої нижньої кінцівки - закритий перелом правої стегнової кістки в верхній третині зі зміщенням відломків; рана правої тім`яної ділянки голови, які як окремо, так і в сукупності відносяться до категорії СЕРЕДНІХ тілесних ушкоджень, що спричинили тривалий розлад здоров`я, більше 21 дня.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_3 та закриття кримінального провадження № 0000040 від 24.02.2021 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України на підставі п.1 ч.2ст.284 КПК України. Сторона захисту вважає, вина обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєні ним злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України не доведена, проте враховуючи наявність юридичних факторів, визначених ст.49 КК України, сторона захисту наполягає на звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття провадження на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України. За вказаних обставин позовні вимоги про відшкодування шкоди, завданої злочином з огляду на вимоги ст.129 КПК України не вирішуються, відтак просив цивільний позов залишити без розгляду. Речові докази повернути за належністю.

В судовому засіданні захисник повністю підтримав подане ним клопотання та просив задовольнити з підстав, викладених в ньому.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав заявлене захисником клопотання та просив його задовольнити, зазначивши, що йому зрозумілі роз`яснені судом наслідки звільнення від кримінальної відповідальності з підстав, передбачених ст.49 КК України, його позиція добровільна та він наполягає на цьому, він не бажає скористатися правом на судове провадження в загальному порядку, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо вчинення кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання захисника обвинуваченого, вказавши на тяжкість злочину в якому обвинувачується ОСОБА_3 , а також те, що з дня вчинення якого минуло більше трьох років,обвинувачений від суду не ухилявся та нових злочинів не скоював, а тому наявні підстави для задоволення клопотання захисника.

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_9 подав заяву, в якій просив провести судове засідання без його участі та участі потерпілого. Проти задоволення клопотання про закриття кримінального провадження заперечують.

Судом на виконання вимог ч.3 ст.285 КПК України ОСОБА_3 роз`яснено суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави.

Згідно висновку, викладеного в постанові Верховного Суду у справі №760/18016/15-к від 09 квітня 2019 року, виходячи з положень п.1 ч.2 ст. 284 , ч. 3 ст. 285 , ч. 4 ст. 286 , ч. 3 ст. 288 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання й, у випадку встановлення передбачених у ст. 49 КК України підстав та відсутності заперечень з боку обвинуваченого, закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов до такого.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.2 ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 є нетяжким злочином.

Санкція частини 1 ст.286 КК України передбачає покарання у виді штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Згідно п.2 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

За загальним правилом, перебіг зазначених у законі строків давності є підставою обов`язкового звільнення від кримінальної відповідальності.

Чинним кримінально-процесуальним законодавством передбачено, що підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України є лише таке закінчення відповідного строку давності, який сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила злочин певної тяжкості.

Станом на 29.04.2024 року сплинув строк давності, передбачений п.2 ч.1 ст.49 КК України притягнення обвинуваченого ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України.

При цьому, під час розгляду клопотання обвинуваченого не було встановлено обставин, які б свідчили про те, що перебіг давності переривався внаслідок ухилення ОСОБА_3 від суду, як і не було встановлено, що обвинувачений вчиняв у цей період інші кримінальні правопорушення.

Якщо строк давності сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду, то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження щодо цієї особи. Суд зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за підставою закінчення строків давності, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження, постановивши відповідну ухвалу.

Також, суд зазначає, що дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст. 49 КК України є безумовною і обов`язковою підставою для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Разом з тим, вимоги цієї статті не передбачають обов`язкове визнання вини особою, котра звільняється її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Відповідно до положень ст. 63 Конституції України, ст. 18 КПК жодну особу не може бути примушено визнати свою вину у вчиненні кримінального правопорушення.

Відтак, визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже невизнання вказаними особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, за наявності їх згоди на звільнення від кримінальної відповідальності, не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання.

Передбачений законом інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення з визнанням ними своєї вини у вчиненні злочину.

Таким чином, невизнання обвинуваченим ОСОБА_3 вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності його згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбаченому законом випадку, враховуючи, що судом належно роз`яснено суть обвинувачення, підстави звільнення від кримінальної відповідальності, його право заперечувати проти закриття кримінального провадження, - не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності.

Така правова позиція узгоджується як з висновком Великої Палати Верховного Суду, зробленим у постанові від 17.06.2020 року у справі №598/1781/17, так і з практикою Європейського суду з прав людини, який у п.42 рішення у справі «Грабчук проти України» зазначив, що презумпція невинуватості порушена, якщо посадова особа висловлює думку, що особа винна, коли цього не було встановлено відповідно до закону.

Таким чином, суд установив наявність усіх передбачених законом обставин, для звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з ч.1 ст.285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи, що інкриміноване органом досудового розслідування кримінальне правопорушення було скоєно ОСОБА_3 24.02.2021 і перебіг передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України трирічного строку давності не переривався і не зупинявся та обвинувачений ОСОБА_3 наполягав на звільненні його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, а також враховуючи, що закінчення строків давності відповідно до вимогст.49 КК України є безумовною підставою для звільнення від кримінальної відповідальності, відтак обвинувачений ОСОБА_3 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності в порядку ст.49 КК України, а кримінальне провадження підлягає закриттю на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Щодо цивільного позову.

У кримінальному провадженні № 0000040 від 24 лютого 2021 року потерпілим ОСОБА_8 було заявлено цивільний позов до ОСОБА_3 , ФОП « ОСОБА_10 », Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія» «ПЗУ Україна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та стягнення процесуальних витрат в порядку ст. 128 ЦПК України (Том №1, а.с. 17-24).

Згідно зі ст.129 КПК України суд наділений правом вирішення цивільного позову у кримінальному провадженні лише при ухваленні вироку або постановленні ухвали про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру.

Тому, у випадку звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України та закриття кримінального провадження, цивільний позов у кримінальному провадженні не підлягає вирішенню по суті, натомість може бути розглянутий в порядку цивільного судочинства, оскільки закриття справи на підставах, зазначених у п.1 ч.2 ст.284 КПК України, не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду.

Така позиція узгоджується з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 02.08.2022 року по справі №459/1486/20), від 16.08.2021 року по справі № 644/7193/17, від 15.01.2019 року по справі № 185/442/16-к.

З огляду на зазначене, суд доходить висновку, що цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, слід залишити без розгляду.

Роз`яснити цивільному позивачу - ОСОБА_8 його право на пред`явлення позовних вимог до ОСОБА_3 , ФОП « ОСОБА_10 », Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія» «ПЗУ Україна» в порядку цивільного судочинства.

Щодо процесуальних витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 118 КПК України встановлено, що процесуальні витрати складаються, зокрема, із витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.

Процесуальні витрати виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження.

Обвинуваченого ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності в порядку ст.49 КК України, а кримінальне провадження закрито на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України, що є нереабілітуючою підставою.

Нереабілітуючі підстави закриття кримінального провадження означають, що стосовно особи зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, однак у силу певних обставин кримінальне провадження щодо цієї особи виключається.

Зазначена підстава дозволяє суду в більш спрощеній формі завершити кримінальне провадження. У разі згоди особи на завершення кримінального провадження у зазначеній формі, без використання своїх прав на доведення своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, всі процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані з розслідуванням кримінального провадження, повинна відшкодувати саме вона.

Отже, закриття кримінального провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 за нереабілітуючих підстав і застосування до нього більш м`якої форми закінчення кримінального провадження, ніж обвинувальний вирок, не звільняє його від сплати процесуальних витрат, пов`язаних із проведенням експертиз, тому з обвинуваченого ОСОБА_3 підлягають стягненню витрати на залучення експертів, а саме за: висновок експерта № CE-19/112-21/1846--IT від 04.03.2021 року в сумі 1634,50 грн., висновок експерта № CE-19/112-21/1848--IT від 09.03.2021 року в сумі 1634,50 грн., висновок експерта № CE-19/112-21/1847--IT від 11.03.2021 року в сумі 2288,30 грн., висновок експерта № CE-19/112-21/2411-IT від 22.03.2021 року в сумі 653,60 грн., висновок експерта № CE-19/112-21/2422-IT від 22.03.2021 року в сумі 653,60 грн., висновок експерта № CE-19/112-21/3141-IT від 14.04.2021 року в сумі 653,60 грн., висновок експерта № CE-19/112-21/3139 -IT від 14.04..2021 року в сумі 653,60 грн., висновок експерта № 3540/3541/21-27 від 21.09.2021 року в сумі 2745,76 грн., всього у розмірі 10 917, 46 грн.

Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною в постановах Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29 вересня 2021 року та від 01 лютого 2024 року (справа № 342/1560/20, провадження № 51-2331км21; справа №930/497/23, провадження №51-4798км23).

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимогст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.49 КК України, ст.ст.284-286, 369-372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 - задовольнити.

ОСОБА_3 звільнити від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України на підставі п.2 ч.1 ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000040 від 24 лютого 2021 року, відносно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 286 КК України закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів в розмірі 10 917 грн. 46 коп.

Речові докази:

- автомобіль «HYUNDAI SANTA FE», реєстраційний номер НОМЕР_3 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , що повернуті ОСОБА_11 - вважати повернутими законному володільцю;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_5 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_6 , що повернуті представнику за довіреністю ОСОБА_12 - вважати повернутими законному володільцю;

- спеціалізований вантажний-спеціалізований тягач DAF XF 105/460 з реєстраційним номером НОМЕР_1 з приєднаним до нього загальним напівпричепом SCHMITZ SPR 24L, з реєстраційним номером НОМЕР_2 - Вантажний автомобіль ДАФ, реєстраційний номер НОМЕР_1 з приєднаним до нього загальним напівпричепом з реєстраційним номером НОМЕР_2 що після експертних досліджень передано на відповідальне зберігання власнику вважати повернутим законному вододільцю;

- оптичний носій формату СD-R з відеозаписом з відеореєстратора автомобіля «HYUNDAI SANTA FE», реєстраційний номер НОМЕР_3 , що знаходиться при матеріалах кримінального провадження залишити зберігати при матеріалах даного кримінального провадження;

- 6 рентегнівських знімків, та медичні картки стаціонарного хворого - №1234, №519/95 на ім"я ОСОБА_8 , що передані власнику вважати поверпнутими законному володільцю.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя ОСОБА_13