справа № 208/3628/24
№ провадження 1-кс/208/821/24
УХВАЛА

Іменем України

01 травня 2024 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчогоСВ Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , прокурора Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, Дніпропетровська область смт. Курилівка, громадянина України, не працевлаштованого, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, не зареєстрованого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

03.04.2018 Петриківським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком 3 роки, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з випробуванням строком 2 роки;

24.12.2019 Петриківським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України остаточно 3 роки 2 місяці позбавлення волі;

03.03.2020 Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України остаточно 3 роки 2 місяці позбавлення волі; звільнений 27.05.2022 із Дніпровської ВК (№ 89) по відбуттю строку покарання,-

в с т а н о в и в:

Слідчий звернувся до суду із клопотанням погоджене з прокурором про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Слідчий у своєму клопотанні посилається на те, що ОСОБА_5 може переховуватись від органу досудового розслідування та / або суду так, як ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального проступку та тяжких кримінальних правопорушень, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 8 років, загроза реального відбуття з високою ймовірністю спонукають його до переховування від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності. ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей немає, місця навчання та роботи, постійного джерела доходу, тобто достатньо міцних та сталих соціальних зв`язків, які могли б утримувати його в межах міста, тому підозрюваному має можливість у будь-який час виїхати за межі міста/області з метою ухилення від кримінальної відповідальності. З огляду на тяжкість кримінальних правопорушень у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 та суворість можливого покарання, яке може бути призначено у випадку визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, ці обставини, як за національним законодавством, так і за судовою практикою Європейського суду з прав людини, визнаються вагомими факторами при оцінці даного ризику того, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування.

Вчините інше кримінальне правопорушення так, як санкція статті за тяжке правопорушення передбачене ч. 4 ст. 185 КК передбачає позбавлення волі, у зв`язку з чим, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинений тяжкий злочин ОСОБА_5 може вчинити умисне правопорушення, зокрема проти власності, так як підозрюваний офіційно не працює, не має постійного джерела доходу. Крім того, підозрюваний вже не вперше вчинив кримінальне правопорушення саме майнової спрямованості не маючи постійного місця роботи та заробітку. Таким чином, існує достатньо підстав вважати, що перебуваючи поза межами місця позбавлення волі останній може вчинити інші корисливі злочини з метою отримати дохід «легким шляхом», що характеризує його антисоціальну поведінку та небезпечність для суспільства.

Незаконно впливати на свідка та потерпілого оскільки, обґрунтованість даного ризику обумовлена тим, що підозрюваний, розуміючи ступінь тяжкості вчинення злочину, наслідки та ризик втечі для нього, перебуваючи поза межами місця позбавлення волі, може самостійно, або заручившись підтримкою інших осіб, негативно впливати на психологічний та моральний стан потерпілого та свідків, безперешкодно спровокувати та викликати у них бажання відмовитися від наданих свідчень, які є беззаперечними доказами вини підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, очікуючи на можливу помсту з його боку, шляхом вмовляння, тиску, погроз, залякувань, викликання жалю до себе, або будь-яким іншим способом, оскільки є особою раніше судимою за злочини проти життя та здоров`я, з метою уникнення покарання за вчинений злочин. Вищевказане може вплинути на швидке, повне та неупереджене проведення досудового розслідування та на встановлення обставин, які згідно ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, а саме встановлення мотиву і мети вчинення кримінального правопорушення, а також виду і розміру завданої шкоди тощо.

В судовому засіданні слідчий підтримав своє клопотання, посилався на обставини зазначені в клопотанні, обрати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор підтримала клопотання слідчого та просила його задовольнити з підстав, наведених у клопотанні.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, просив застосувати більш м`який запобіжний захід.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, підтримав думку захисника.

Слідчий суддя, вислухавши слідчого, прокурора, захисника, підозрюваного, свідка, вивчивши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів клопотання у провадженні СВ Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській обл. перебувають матеріали кримінального провадження № 0000446 від 05.04.2024 за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України.

Так, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи особою, яка раніше вчинила кримінальні правопорушення, передбачені ст. 185 КК України, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, знов вчинив корисливі кримінальні правопорушення, за наступних обставин.

В період часу з 00 год. 00 хв. до 13 год. 33 хв. 03.04.2024 (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_5 , перебуваючи в приміщенні готелю « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , разом із малознайомим особою похилого віку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у якого в кишені кофти побачив мобільний телефон Redmi a1 2/32 GB. В цей час у ОСОБА_5 виник протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме вищезазначеного мобільного телефону.

У зазначений день та час, реалізуючи свій прямий протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , в період часу з 00 год. 00 хв. до 13 год. 33 хв. 03.04.2024 (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), перебуваючи в приміщенні готелю « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, таємно, цілковито усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, розуміючи при цьому, що діє в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX (із наступними змінами), а також розуміючи, що своїми діями здійснює незаконне безоплатне вилучення чужого майна, поза волею власника, впевнившись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, з корисливих мотивів та корисливої мети, скориставшись тим, що потерпілий втратив контроль над своїм майном, таємно, повторно викрав з кишені кофти мобільний телефон Redmi a1 2/32 GB» моделі IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , серійний номер НОМЕР_3 , вартість якого складає 2260 гривень 00 копійок, який на праві приватної власності належить потерпілому особі похилого віку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Після чого, ОСОБА_5 , утримуючи викрадене майно при собі, залишив місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_7 майнової шкоди на суму 2260 гривень 00 копійок.

Таким чином, ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Також, у той самий день та час, тобто 03.04.2024 в період часу з 00 год. 00 хв. до 13 год. 33 хв. (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_5 , перебуваючи в приміщенні готелю «Premier», розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , разом із малознайомим особою похилого віку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , побачив у кишені кофти останнього пластикову банківську картку АТ «ОщадБанк» № НОМЕР_4 , якою на праві власності користується потерпілий - особа похилого віку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . В цей час у ОСОБА_5 виник умисел, направлений на викрадення офіційного документу, а саме вищевказаної банківської картки, з корисливих мотивів.

ОСОБА_5 , у вказаний день та час, у вказаному місці, реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи те, що здійснює безоплатне вилучення офіційного документу банківської картки АТ «ОщадБанк» № НОМЕР_4 , яка належить ОСОБА_7 , та відповідно до вимог ч.1 Закону України «Про інформацію», п.п.1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст.1, п.15.2 ст.15 Закону України «Про платіжні системи та перекази коштів в Україні», ч.4 ст.51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», п.1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» є офіційним документом, а також усвідомлюючи, що вищезазначена платіжна картка є електронним платіжним засобом у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором, діючи умисно, з корисливих мотивів, з кишені кофти таємно викрав офіційний документ, а саме: платіжну картку АТ «ОщадБанк» № НОМЕР_4 , належну особі похилого віку потерпілому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Після чого, ОСОБА_5 , утримуючи при собі вищевказаний офіційний документ, місце вчинення кримінального правопорушення залишив.

Таким чином, ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у викраденні офіційного документу, вчиненому з корисливих мотивів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України.

Крім того, 03.04.2024 о 12 год. 33 хв. ОСОБА_5 , маючи при собі викрадену банківську картку АТ «ОщадБанк» № НОМЕР_4 , видану на ім`я ОСОБА_7 , знаходився у приміщенні магазину «Конфіскат», розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , де в нього виник умисел на таємне заволодіння чужим майном, а саме: грошовими коштами, належними особі похилого віку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з використанням вказаної банківської картки.

У вказаний день та час реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення грошових коштів, ОСОБА_5 маючи при собі викрадену банківську картку АТ «ОщадБанк» № НОМЕР_4 видану на ім`я ОСОБА_8 , знаходячись в приміщенні магазину «Конфіскат», розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , діючи умисно, таємно, повторно, цілковито усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, розуміючи при цьому, що діє в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX (із наступними змінами), розуміючи, що своїми діями здійснює незаконне безоплатне вилучення чужого майна поза волею власника, усвідомлюючи таємний характер свого діяння, з рахунку НОМЕР_5 за допомогою банківської картки АТ «ОщадБанк» № НОМЕР_4 , виданої на ім`я ОСОБА_8 , викрав грошові кошти, належні особі похилого віку потерпілому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 шляхом здійснення безготівкового розрахунку на суму 369 гривень 00 копійок.

Таким чином, ОСОБА_5 , в умовах воєнного стану повторно таємно викрав грошові кошти, належні ОСОБА_7 на суму 369 гривень 00 копійок.

Після чого ОСОБА_5 залишив місце вчинення кримінального правопорушення, заподіявши потерпілому ОСОБА_7 майнової шкоди на суму 369 гривень 00 копійок та розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

За сукупністю скоєного, ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України.

Таким чином останній повідомлений про підозру у вчиненні кримінального проступку та тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років.

Підставами застосування запобіжного заходу у відношенні підозрюваного є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

30 квітня 2024 року про підозру у вчиненні зазначеного кримінальних правопорушень із правовою кваліфікацією за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України було повідомлено ОСОБА_5 .

Оскільки положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідчому судді належить користуватися практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Із аналізу практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішень у справах «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», «Мерабішвілі проти Грузії» можна виділити такі критерії стандарту доказування «обґрунтована підозра»: існування фактів та інформації, які дали змогу переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення; факти, якими обґрунтовується підозра можна «розумно» вважати такими, що підпадають під ознаки правопорушення за законом про кримінальну відповідальність; обґрунтованість підозри не може встановлюватися in abstracto або ґрунтуватися на суб`єктивних припущеннях, а має підкріплюватися конкретними доказами в кримінальному провадженні; стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку.

У судовому засіданні слідчим суддею досліджені, зокрема, такі документи з метою встановлення причетності/непричетності ОСОБА_5 до вчинення злочину у якому він підозрюється, а саме: показаннями потерпілого ОСОБА_7 , зафіксованими у протоколі допиту останнього, випискою з банківського рахунку ОСОБА_7 , протоколом пред`явлення особи ОСОБА_5 для впізнання потерпілому ОСОБА_7 , відповіддю ПТ "Ломбард "Гарант" "Імперіал", згідно якої 03.04.2024 ОСОБА_5 заклав до ломбарду мобільний телефон "Xiaomi Redmi А1", протоколом огляду та вилучення предмета - мобільного телефону "Xiaomi Redmi А1", вилученого у працівника ПТ "Ломбард "Гарант" "Імперіал", протоколом огляду банківської картки АТ "Ощадбанк", вилученої у ОСОБА_5 , показаннями свідка ОСОБА_9 , зафіксованими в протоколі допиту останньої, протоколом пред`явлення особи ОСОБА_5 для впізнання свідкові ОСОБА_9 , протоколом огляду предмета - оптичного диску із відеозаписом за участю свідка ОСОБА_9 , протоколом огляду предмета - чека про купівлю товару в магазині "Конфіскат", протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , протоколом пред`явлення особи ОСОБА_5 для впізнання свідкові ОСОБА_10 , іншими доказами у їх сукупності.

На підставі сукупності досліджених документів, слідчий суддя дійшов висновку про те, що дійсно могли мати місце обставини про які зазначає орган досудового розслідування і що до їх вчинення може бути причетний ОСОБА_5 .

Слідчий суддя наголошує, що стандарт «обґрунтованості підозри» не вимагає існування доказів, достатніх для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку. При вирішенні питання щодо існування обґрунтованої підозри у розрізі наявності підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначення вірогідності та достатності підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також того, чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Таким чином, не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_5 виходячи з наданих матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину за викладених у клопотанні обставин.

Отже вказане може бути підставою для обрання запобіжного заходу.

Щодо існування ризиків слідчий суддя зазначає наступне.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на існування таких ризиків:

- ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду;

- впливати на свідків та на потерпілого у даному кримінальному провадженні;

- вчините інше кримінальне правопорушення.

Ризики переховування від органів досудового розслідування, впливати на свідків у даному кримінальному провадженні так, як офіційно не працевлаштований, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей немає, місця навчання та роботи, постійного джерела доходу, тобто достатньо міцних та сталих соціальних зв`язків, які могли б утримувати його в межах міста, та вчините інше кримінальне правопорушення так, як підозрюваний офіційно не працює, не має постійного джерела доходу. Крім того, підозрюваний вже не вперше вчинив кримінальне правопорушення саме майнової спрямованості не маючи постійного місця роботи та заробітку, може переховуватись з метою уникнення покарання за вчинений злочин, негативно впливати на психологічний та моральний стан потерпілого та свідків, безперешкодно спровокувати та викликати у них бажання відмовитися від наданих свідчень.

Оцінюючи доводи щодо існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України слідчий суддя виходить із такого.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Оцінивши доводи, наведені у клопотанні слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що існує ризик того, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування, впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення з огляду на таке.

Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи вимоги ч.1 та ч.2 ст.177 КПК України, на стадії досудового розслідування кримінального провадження слідчий суддя вважає, що він не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування відносно неї запобіжного заходу.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30.08.1990, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, що забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст. 185 та ч. 1 ст. 357 КК України, які є тяжкими злочинами та відповідальність за вчинення якого передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк до 8 років.

Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Суворість покарання за вчинення злочину, який інкримінуються у сукупності із обґрунтованістю повідомленої йому підозри збільшує ризик переховування від органів досудового розслідування чи суду.

Таким чином, під час розгляду клопотання сторона обвинувачення довела існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України є підставою для обрання запобіжного заходу.

Щодо не можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, який зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України слідчий суддя зазначає наступне.

За змістом ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється.

Відповідно до наведеної норми, слідчий суддя, з урахуванням тяжкості злочину у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , доведення стороною обвинувачення наявності обґрунтованої підозри; доведення стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень за яке передбачено покарання до 8 років позбавлення волі, суд вважає, що цих обставин, у сукупності із наданими документами достатньо для того, щоб обрати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В свою чергу, достатніх документів на спростування доводів, наведених слідчим та прокурором в обґрунтування неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, а ніж тримання під вартою, сторона захисту не надала. Так само, як і не надала документів, які мають враховуватися при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу.

Отже, враховуючи викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що на теперішній час, обрання більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить можливості здійснення дієвого контролю за поведінкою підозрюваного та виконання ним процесуальних обов`язків.

З огляду на ці обставини відсутні підстави для застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави та покладення обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Отже з урахуванням тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 доведення стороною обвинувачення наявності обґрунтованої підозри та існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави.

Окрім цього, відповідно до вимог ч. 4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини; щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України.

Так, з урахуванням того, що розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваного чи обвинуваченого у вчиненні тяжкого злочину та відсутність у ОСОБА_5 будь-яких доходів, також те, що злочин вчинений без застосуванням насильства або погрозою його застосування, суд вбачає підстави для визначення застави.

Викладене у сукупності дає підстави для задоволення клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 .

Керуючись статтями 176-179, 184, 186, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя,-

у х в а л и в:

Клопотання слідчого СВ Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Застосувати у рамках кримінального провадження № 0000446 від 05.04.2024 за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, Дніпропетровська область смт. Курилівка, громадянина України, не працевлаштованого, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, не зареєстрованого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 27 червня 2024 року.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 182, ч. 4 ст. 183 КПК України, визначити розмір застави в розмірі 242 240 гривень. У разі внесення застави на депозитний рахунок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, вважати, що до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано запобіжний захід у вигляді застави та покласти на нього наступні зобов`язання, які він повинен буде виконувати строком до 27 червня 2024 року:

- прибувати за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, в межах даного кримінального провадження;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1