Справа № 559/177/24
номер провадження 1-кп/558/33/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2024 року с-ще Демидівка Дубенського району Рівненської області

Демидівський районний суд Рівненської області

в складі

одноособово суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000002 від 01.01.2024 року по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого АДРЕСА_1 , проживаючого АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, освіта загальна середня, не працюючого, одруженого, військовозобов`язаного, на утриманні перебуває восьмеро малолітніх дітей, не депутата, судимого Млинівським районним судом Рівненської області 05 березня 2024 року за ст. 126-1 КК України до покарання у виді 150 (сто п`ятдесят) годин громадських робіт, застосовано обмежувальний захід направлення на проходження програми для кривдників строком на 3 (три місяці), судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, -

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 , будучи неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства стосовно своєї дружини, зокрема в період часу з 06.03.2023 по 16.06.2023, та в той час, коли на розгляді в Млинівському районному суді перебував обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000527 від 12 серпня 2023 року по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, тобто у вчиненні домашнього насильства відносно дружини ОСОБА_5 , що мало місце 29.07.2023 та 16.08.2023, належних висновків для себе не зробив та продовжив вчиняти систематичне домашнє насильство стосовно своєї дружини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до п. b) статті 3 Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу із цими явищами (Стамбульська конвенція) (далі Конвенція) "домашнє насильство" означає всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні.

Відповідно до ст. ст. 3, 28, 29, 68 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; кожен має право на повагу до його гідності, ніхто не може бути підданий катуванню, жорсткому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню; кожна людина має право на особисту недоторканість; кожен зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції України та законів України.

Відповідно до ст. 43 Конвенції відповідальність за правопорушення, установлені відповідно до цієї Конвенції, настає незалежно від характеру відносин між жертвою та правопорушником.

Так, всупереч вищезазначених норм, ОСОБА_3 12.12.2023, близько 01 год 00 хв, перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на вчинення домашнього насильства, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вчинив щодо своєї дружини ОСОБА_5 дії психологічного та фізичного насильства, а саме ображав її нецензурною лайкою, шарпав за одяг та волосся, наніс один удар рукою в обличчя, чим завдав потерпілій психологічних та фізичних страждань, погіршення якості життя.

Своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України, домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного, фізичного насильства щодо подружжя, що призводить до психологічних, фізичних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи.

У відповідності до норм ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України, з`ясувавши думку представника сторони обвинувачення та інших учасників кримінального провадження щодо тих доказів, які потрібно дослідити та про порядок їх дослідження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Вважаючи на те, що заперечень від учасників судового провадження, щодо обсягу та порядку дослідження доказів не поступало, суд ухвалив допитати обвинуваченого, дослідити заяву потерпілої та долучені до матеріалів кримінального провадження документи, що характеризують обвинуваченого як особу.

Суд з`ясував, що обвинувачений ОСОБА_3 та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст всіх обставин справи, які підлягали б доказуванню і переконався у добровільності їх позиції. Обвинуваченому ОСОБА_3 та іншим учасникам судового провадження роз`яснено, що при відмові від дослідження доказів, які ніким не оспорюються, вони будуть позбавлені можливості оскаржити їх в апеляційному порядку.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, суду показав, що він дійсно 12.12.2023 року о 01 год. ночі вчинив сімейне насильство відносно своєї дружини ОСОБА_6 . Під час сварки обзивав її нецензурними словами, шарпав за одяг та волосся, наніс один удар рукою по обличчю. На сьогодні вони з дружиною помирилися. Спільно виховують восьмеро неповнолітніх дітей. Щиро розкаюється у вчиненому. Обставини викладені в обвинувальному акті визнає повністю.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась, звернулась до суду з клопотанням про розгляд справи без її участі у зв`язку з віддаленістю її місця проживання до місця розташування суду та перебуванням на її утриманні та догляді восьми неповнолітніх дітей.

На даний час з ОСОБА_3 вони примирились, претензій ні матеріального, ні морального характеру до нього не має.

Вони продовжують проживати спільно, вести спільний побут та займаються вихованням дітей. Його поведінка в родині змінилась в позитивну сторону. ОСОБА_3 матеріально утримує родину.

Не заперечує щодо розгляду кримінального провадження у відповідності до вимог ст. 349 КПК України.

Обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорює.

Покази, надані на досудовому розслідуванні, підтримує повністю, доповнень немає.

При обранні міри покарання покладається на розсуд суду.

Просить не позбавляти ОСОБА_3 волі. /а. п. 70/.

Крім повного визнання ОСОБА_3 винуватості у вчиненні даного кримінального правопорушення, його винуватість підтверджується:

- заявою потерпілої ОСОБА_6 від 02.01.2024 року про притягнення до кримінальної відповідальності чоловіка ОСОБА_3 , який систематично вчиняє домашнє насильство відносно неї, а саме, 12.12. 2023 близько 01 години за місцем їхнього проживання АДРЕСА_2 . /а. п. 80/;

- постановою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 06 березня 2023 року в справі № 559/633/23 про визнання ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП /а. п. 106-108, 150/;

- постановою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 16 червня 2023 року в справі № 559/2003/23 про визнання ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 173-2 КУпАП /а. п. 151-153/.

Допитавши обвинуваченого, дослідивши заяву потерпілої та як докази по справі документи, які характеризують обвинуваченого як особу, з`ясувавши інші питання, що вирішуються при ухваленні вироку, суд вважає доведеним у ході судового розгляду винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 Кримінального кодексу України, - домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного, фізичного насильства щодо подружжя, що призводить до психологічних, фізичних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

Судом досліджено характеризуючі особу ОСОБА_3 дані.

Відповідно до довідки УІАП при ГУНП в Рівненській області, ОСОБА_3 притягувався до кримінальної відповідальності. / а. п. 143-145/.

Згідно вироку Млинівського районнного суду Рівненської області від 05 березня 2024 року ОСОБА_3 засуджено за ст. 126-1 КК України до покарання у виді 150 годин громадських робіт. Застосовано обмежувальний захід, згідно п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України направлення на проходження програми для кривдників строком на 3 (три) місяці, виконання якої покладено на Смизьку селищу раду Дубенського району Рівненської області. /а. п. 203-204/.

На утриманні гр. ОСОБА_3 перебуває восьмеро неповнолітніх дітей. /а. п. 133-136, 138-141/.

Відповідно до характеристики, виданої Смизькою селищною радою Рівненської області за № 20/02-19 від 05.01.2024 року, гр. ОСОБА_3 за час проживання на території Смизької селищної ради зарекомендував себе посередньо. До Смизької селищної ради та до поліцейських офіцерів громади неодноразово надходили скарги від сусідів та односельчан відносно негативної поведінки гр. ОСОБА_3 в сім`ї та побуті.

Його сім`я перебуває на обліку, як така, що потрапила в складні життєві обставини.

Адміністративною комісією при виконавчому комітеті Смизької селищної ради до адміністративної відповідальності не притягувався. /а. п. 142/.

З повідомлення КНП "Міська поліклініка" Дубенської міської ради № 19 від 04.01.2024 року, вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель с. Шепетин, Дубенського району під наглядом лікаря-нарколога та під спостереженням лікаря-психіатра не перебуває. /а. п. 147 /.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у відповідності зі ст.65 Кримінального кодексу України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та обставини, які пом`якшують і обтяжують його покарання.

Відповідно до ст. 12 Кримінального кодексу України кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим ОСОБА_3 відноситься до категорії нетяжких злочинів.

Обираючи покарання ОСОБА_3 , суд бере до уваги обставини, передбачені ст. 66 Кримінального кодексу України, які пом`якшують його покарання.

Так обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , є його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також те, що в нього на утриманні перебуває восьмеро неповнолітніх дітей.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до ч. 1 ст. 67 КК України судом не встановлено.

Відповідно до висновку досудової доповіді органу пробації про обвинуваченого ОСОБА_3 , орган пробації, беручи до уваги інформацію, яка характеризує особу обвинуваченого за місцем проживання, умови його життєдіяльності, відносини у суспільстві, результати оцінки ризику вчиненням ним повторного кримінального правопорушення, а також його імовірної небезпеки для суспільства, свідчить про можливе виправлення ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства. Зважаючи на виявлені фактори ризику вчинення повторного правопорушення (криміногенні потреби), у випадку прийняття судом рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним, крім обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_3 додатковий обов`язок, передбачений ч. 3 ст. 76 КК України, а саме: виконати заходи, передбачені пробаційною програмою. Крім цього, уповноваженим органом з питань пробації для мінімізації факторів ризику вчиненого повторного правопорушення можуть бути залучені ресурси: КНП "Дубенська міська поліклініка" Дубенської міської ради, КЗ " Центр надання соціальних послуг" Смизької селищної ради. /а. п. 196-197/.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд бере до уваги тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, ступінь суспільної небезпечності скоєного кримінального правопорушення; обставини, що пом`якшують покарання; відсутність обставин, що обтяжують покарання; дані про особу винного, який щиро покаявся у вчиненні даного кримінального правопорушення та примирився з потерпілою, по місцю проживання характеризується посередньо. Суд також враховує думку потерпілої, яка зазначила, що з обвинуваченим примирилися, претензій ні матеріального, ні морального характеру до нього немає. Продовжують проживати спільно, ведуть спільний побут та виховують неповнолітніх дітей. Його поведінка в родині змінилася в позитивну сторону. Просить суд не позбавляти ОСОБА_3 волі. Враховуючи дані обставини, а також думку потерпілої, суд дійшов висновку про призначення покарання обвинуваченому у межах передбачених санкцією ст. 126-1 КК України у виді громадських робіт.

Разом з тим, ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачені спеціальні заходи щодо протидії домашньому насильству.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 24 вказаного Закону передбачено направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

Згідно ч. 6 ст. 28 Закону кривдника може бути направлено судом на проходження програми для кривдників на строк від трьох місяців до одного року.

Відповідно до ч.1 ст. 28 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» суб`єктами, відповідальними за виконання програм для кривдників є місцеві державні адміністрації та органи місцевого самоврядування.

Оскільки суд дійшов висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, не пов`язаного з позбавленням волі та застосовує до нього обмежувальний захід згідно п. 5 ч.1 ст. 91-1 КК України терміном на 4 місяці, виконання програми для кривдників, слід покласти на орган місцевого самоврядування за місцем проживання кривдника.

Суд вважає, що призначення такого покарання обвинуваченому ОСОБА_3 буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі ухвали суду від 08 березня 2024 року відносно обвинуваченого ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання до 07.05.2024 року.

Підстав для скасування чи зміни запобіжного заходу відносно обвинуваченого, на час до набрання вироком законної сили, немає.

На підставі викладеного та відповідно до ст. 12, ч. 4 ст. 70, ст. 126-1 КК України, керуючись ст. ст. 349, 370, 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити покарання у виді 200 годин громадських робіт.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим з врахуванням вироку Млинівського районного суду Рівненської області від 05 березня 2024 року за ст. 126-1 КК України, яким ОСОБА_3 призначено покарання у виді 150 годин громадських робіт, остаточно призначити покарання у виді 200 годин громадських робіт.

Застосувати до ОСОБА_3 обмежувальний захід відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України та направити його на проходження програми для кривдників строком на 4 місяці, виконання якої покласти на Смизьку селищну раду Дубенського району Рівненської області.

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання залишити без змін до вступу вироку в законну силу.

Вирок може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду через Демидівський районний суд протягом 30 днів з дня проголошення.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення тридцятиденного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію даного вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається прокурору та обвинуваченому.

Суддя: ОСОБА_7