Справа № 626/749/24
Провадження № 1-кп/626/144/2024
Красноградський районний суд Харківської області
В И Р О К

Іменем України

21 лютого 2024 року м.Красноград

Красноградський районний суд Харківської області у складі: головуючого судді: ОСОБА_1 , при секретарі: ОСОБА_2 , розглянувши в порядку спрощеного провадження кримінальне провадження №0000016 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Зеленківка Чутівського району Полтавської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , громадянин України, з повною загальною середньою освітою, не працюючий, не депутат, не військовозобов`язаний, неодружений, на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей та батьків похилого віку не має, не інвалід, раніше судимий:

- 12.04.2002 Чутівським районним судом Полтавської області за ч.3 ст.185, ч.3 ст.187, ст.ст.69, 70 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;

- 21.10.2002 Чутівським районним судом Полтавської області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.289, ст.ст.69, 70, 71 КК України до 4 роки позбавлення волі; 23.02.2005 звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 1 місяць 19 днів;

- 23.02.2006 Чутівським районним судом Полтавської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.289, ст.ст.70, 71 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі; 07.12.2010 звільнений по відбуттю покарання;

- 15.08.2011 Карлівським районним судом Полтавської області за ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком відповідно до ст.75 КК України на 1 рік; 25.04.2013 знятий з обліку в зв`язку з вироком від 01.03.2013;

- 01.03.2013 Октябрським районним судом м.Полтави за ч.2 ст.186, ст.71 КК України до 5 років позбавлення волі; 22.02.2016 звільнений по відбуттю покарання;

- 21.09.2016 Чутівським районним судом Полтавської області за ч.1 ст.125, ч.2 ст.185, ч.2 ст.289, ч.1 ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України з іспитовим строком 3 роки. 06.04.2017 Чутівським районним судом Полтавської області переглянуто вирок та іспитовий строк змінено на 5 років позбавлення волі;

- 28.05.2019 Ленінським районним судом м.Полтави за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70, ч.5 ст.72 КК України до 5 років позбавлення волі; 04.11.2019 Полтавським апеляційним судом переглянуто вирок за ч.2 ст.185 КК України, покарання у виді 5 років позбавлення волі залишено в силі. Звільнений 20.04.2021 по відбуттю покарання.

- 21.06.2022 Машівським районним судом Полтавської області за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст.75 КК України з іспитовим строком 2 роки,

- у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.395 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Красноградського районного суду Харківської області у справі №626/2745/23 від 11.09.2023 у відношенні ОСОБА_3 встановлено адміністративний нагляд терміном на один рік із застосуванням таких обмежень: прибувати до Красноградського РВП ГУНП в Харківській області для реєстрації один раз на місяць 10 числа кожного місяця; не залишати місце свого помешкання у проміжок часу з 22 год.00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня без відома працівників поліції, які здійснюють адміністративний нагляд; не відвідувати ресторани, бари, кафе, де реалізуються на розлив алкогольні напої; не виїжджати в особистих справах за межі Красноградського району без відома працівників поліції Красноградського РВП ГУНП в Харківській області.

Однак ОСОБА_3 , умисно ігноруючи вимоги рішення про встановлення у його відношенні адміністративного нагляду, з метою ухилення від нього, порушив правила адміністративного нагляду, а саме достовірно знаючи про те, що йому заборонено залишати місце свого проживання, самовільно залишив визначене за погодженням з працівниками поліції Красноградського РВП ГУНП в Харківській області місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де останній проживав приблизно до середини жовтня 2023 року(був відстуній з 24.10.23р. по 15.01.24р.) без поважних причин та без одержання відповідного дозволу від працівників поліції, які здійснювали за ним адміністративний нагляд.

При цьому, поліцейським Красноградського РВП ГУНП в Харківській області, які здійснюють адміністративний нагляд, про місце свого фактичного перебування ОСОБА_3 не повідомив, чим грубо порушив встановлені йому правила адміністративного нагляду.

Такі дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ст.395 КК України, а саме як порушення правил адміністративного нагляду, а саме самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

Частинами 2, 3 ст.381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

До обвинувального акту прокурором ОСОБА_4 долучено клопотання, в якому зазначено, що враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_3 беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акту за його відсутності, у відповідності до положень ч.1 ст.302 КПК України просить суд розглянути кримінальне провадження за його обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.395 КК України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Також до обвинувального акту прокурором долучено заяви потерпілого та обвинуваченого про роз`яснення їм положень ч.2 ст.302 КПК України, а саме про те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку вони будуть позбавлені права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, на що вони погодились та надали згоду на розгляд обвинувального акту без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Обвинувачений ОСОБА_3 надав письмову заяву, в якій зазначає, що свою вину у вчиненні кримінального проступку він беззаперечно визнає, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами.

Також, у вказаній заяві зазначив, що йому роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Крім того, в заяві ОСОБА_3 вказав, що його згода на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без його участі є добровільною та висловленою без будь-якого примусу.

Добровільність беззаперечного визнання винуватості підозрюваного, його згоду зі встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акту за його відсутністю підтверджено підписом в заяві обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 з яким він уклав договір.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Суд має право призначити розгляд у судовому засіданні обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку та викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, якщо визнає це за необхідне.

Від потерпілого також мається заява, відповідно до якої йому роз`яснено положення ч.2 ст.302 КПК України і він також надає згоду на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Враховуючи викладене, та те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, а також приймаючи до уваги його заяву, в якій він зазначає, що не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту у спрощеному порядку без його участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, який надав свою згоду в присутності захисника, з урахуванням клопотання прокурора, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

При цьому, у відповідності до ч.4 ст.107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, вважає доведеним, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.395 КК України, як порушення правил адміністративного нагляду, а саме самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального правопорушення, які підтверджують обставини, встановлені судом.

ОСОБА_3 в поданій заяві зазначені обставини не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою вину у вчиненні вказаного кримінального проступку беззаперечно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком примусу.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту підтверджено факт скоєння ОСОБА_3 кримінального проступку, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ст.395 КК України.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд керується ст.50, 65-68 КК України, яке має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами і не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому, суд відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 суд визнає повне визнання вини.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому відповідно до ст.67 КК України, суд визнає рецидив злочинів.

Враховуючи обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, особу винного, зокрема те, що на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, не працює, раніше неодноразово судимий; ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особливості й обставини вчинення кримінального проступку, який скоїв новий проступок в період умовного терміну за попереднім вироком, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 міру покарання в межах, встановлених в санкції ст.395 КК України у вигляді арешту.

Крім того, відповідно до положень ст.71 КК України та п.25 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» за сукупністю вироків (ст.71 КК України) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин.

При застосуванні правил ст.71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_3 був засуджений 21.06.2022 року Машівським районним судом Полтавської області за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст.75 КК України з іспитовим строком 2 роки. При цьому вказаний кримінальний проступок ОСОБА_3 скоїв в період жовтень 20023 січень 2024 року, тобто в період умовного терміну, в зв`язку з чим остаточне покарання йому необхідно призначити з застосуванням ст.71, 72 КК України, шляхом часткового складання покарань.

Суд переконаний в тому, що відповідно до вимог ч.2 ст.65 вказаного Кодексу, визначена вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Оскільки відповідно до матеріалів справи міра запобіжного заходу ОСОБА_3 під час досудового слідства в рамках даного кримінального провадження не обиралась, то суд її не обирає.

При цьому, відповідно до матеріалів кримінального провадження, 16.01.2024 року ухвалою слідчого судді Карлівського районного суду Полтавської області ОСОБА_3 , в рамках іншого кримінального провадження, №0000629 за ч.2 ст.190 КК України, обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання і останній знаходиться в умовах позбавлення волі з 16.01.2024 року.

Таким чином, строк відбування покарання ОСОБА_3 необхідно рахувати з моменту фактичного затримання за даною ухвалою, тобто з 16 січня 2024 року, який зарахувати в строк відбування покарання.

Судові витрати та речові докази по справі відсутні. Цивільний позов, не заявлявся.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.381-382, 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.395 КК України та призначити йому покарання у виді арешту, строком на 6(шість) місяців.

Відповідно до ч.1 ст.71, 72 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Машівського районного суду Полтавської області від 21.06.2022 року за ч.2 ст.185 КК України і остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді 3(трьох) років 2(двох) місяців позбавлення волі.

Міра запобіжного заходу в рамках даного кримінального провадження не обирається, оскільки 16.01.2024 року ухвалою слідчого судді Карлівського районного суду Полтавської області ОСОБА_3 обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання з 16.01.2024 року, тобто останній знаходиться в умовах позбавлення волі.

Строк тримання під вартою ОСОБА_3 , необхідно рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 16.01.2024 року, зарахувавши його в строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день тримання під вартою.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Красноградський районний суд Харківської області впродовж 30 днів з дня його проголошення.

У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя