Дата документу 23.04.2024 Справа № 331/4652/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №331/4652/23 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/361/24 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2024 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Григорівка Запорізького району Запорізької області, громадянина України, освіта базова загальна середня, сімейний стан одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 04 листопада 1994 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.140 КК України (1960 року) до 3 років 6 місяців позбавлення волі; звільнений 17 травня 1997 року за відбуттям строку покарання;

- 10 серпня 1998 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.229-6, ч.2 ст.142 КК України (1960 року) до 3 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; звільнений 02 вересня 1999 року на підставі ст.4 Закону України «Про амністію» від 16 липня 1999 року;

- 09 лютого 2000 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.140 КК України (1960 року) до 2 років позбавлення волі з конфіскацією майна; звільнений 29 жовтня 2001 року за відбуттям строку покарання;

- 19 грудня 2003 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі; звільнений 23 вересня 2006 року за відбуттям строку покарання;

- 31 січня 2007 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.190 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на 3 роки;

- 23 грудня 2009 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.185, ч.2 ст.187, ст.71 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; звільнений 30 квітня 2014 року умовно-достроково, невідбутий строк: 02 роки 03 місяці 14 днів;

- 25 грудня 2014 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до 3 років позбавлення волі; звільнений 20 квітня 2017 року за відбуттям строку покарання;

- 24 листопада 2017 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.185 КК України до 6 місяців арешту;

- 13 червня 2018 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до 2 років 1 місяці позбавлення волі; звільнений 20 квітня 2020 року за відбуттям строку покарання;

- 15 квітня 2021 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі;

- 22 вересня 2022 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ст.395, ч.4 ст.70 КК України до 2 років позбавлення волі; звільнений 07 листопада 2022 року за відбуттям строку покарання;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 - в режимі відеоконференції з приміщенням ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

Обвинувачений ОСОБА_6 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11 серпня 2023 року, яким ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Запобіжний захід, застосований щодо ОСОБА_6 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишено без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 ухвалено обчислювати з моменту його фактичного затримання, а саме з 01 червня 2023 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Вирішена доля речових доказів.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 зазначає, що визнав свою вину у повному обсязі, відшкодував повністю збитки, завдані потерпілій, а також він має двох неповнолітніх дітей, у зв`язку з чим просить звільнити його від відбування покарання з випробуванням.

В доповненнях до апеляційної скарги від 07 березня 2024 року обвинувачений просить застосувати до нього Закон України «Про пробаціний нагляд».

В клопотанні обвинуваченого від 10 квітня 2024 року, останній просить залишити без змін вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11 серпня 2023 року.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_6 , будучи особою, раніше судимою за вчинення корисливих кримінальних правопорушень, судимість за які не знята та не погашена в установленому законом порядку, на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив аналогічний злочин за таких обставин.

Так, в умовах воєнного стану, веденого на території України згідно Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, 01 червня 2023 року, приблизно о 10 годині 30 хвилин, ОСОБА_6 , знаходячись біля буд. АДРЕСА_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, переконавшись в тому, що ОСОБА_8 відволіклася та за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, з кишені рюкзака чорного кольору, таємно викрав майно, що належить потерпілій ОСОБА_8 , а саме: мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Note 11 4/128 Gb Blue» в корпусі блакитного кольору, іmeі1: НОМЕР_1 , іmeі2: НОМЕР_2 , вартість якого згідно висновку експерта становить 5452 гривні 64 копійки, з сім-картою мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_3 , яка для потерпілої матеріальної цінності не представляє.

Після чого зник з місця скоєння злочину, спричинивши потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 5452 гривні 64 копійки.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу з доповненнями, а клопотання від 10 квітня 2024 року не підтримав; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга з доповненнями обвинуваченого задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції цих вимог закону дотримався при розгляді цього провадження і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення при викладених у вироку обставинах, правильно встановив фактичні обставини кримінального провадження і правильно кваліфікував дії обвинуваченого.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, зазначених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч.4 ст.185 КК України, в апеляційній скарзі не оспорюється, у зв`язку з чим, з огляду на положення ч.1 ст.404 КПК України, колегією суддів вирок суду в цій частині не переглядається.

Перевіряючи доводи обвинуваченого, викладені в апеляційній скарзі, щодо призначення йому покарання з випробуванням, колегія суддів звертає увагу на таке.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів. При призначенні покарання суд має врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції з достатньою повнотою врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відомості про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за вчинення аналогічних злочинів проти власності, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, відбував покарання реально в місцях позбавлення волі, вчинив крадіжку через короткий проміжок часу після звільнення з місця відбування покарання за попереднім вироком, одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, офіційно не працевлаштований, у зв`язку з чим не має законного та стабільного джерела доходу, під наглядом лікаря-психіатра або лікаря-нарколога не перебуває.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому суд визнав те, що обвинувачений вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, розкаявся у вчиненому, своїми правдивими показаннями активно сприяв розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, суд не встановив.

З врахуванням всіх обставин провадження та відомостей про особу обвинуваченого, суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті обвинувачення.

Обставини, на які посилається обвинувачений в апеляційній скарзі, були враховані судом першої інстанції та стали підставою для призначення йому покарання, передбаченого санкцією ч.4 ст.185 КК України, у виді позбавлення волі на мінімальний строк.

З урахуванням відомостей про особу обвинуваченого, а саме того, що останній раніше неодноразово судимий, в тому числі, за аналогічні правопорушення, неодноразово звільнявся від відбування покарання з випробуванням, проте належних висновків для себе не робив та продовжував вчиняти умисні злочини, підстав для застосування положень ст.75 КК України та звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням не убачається.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог ст.65 КК України. Призначене судом першої інстанції покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та буде сприяти досягненню мети, визначеної у ст.50 КК України.

З огляду на фактичні обставини провадження і відомості про особу обвинуваченого у сукупності, призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання неможна вважати надто суворим.

Стосовно прохання обвинуваченого про застосування до нього такого покарання як пробаційний нагляд, колегія суддів звертає увагу на таке.

Законом України від 23 серпня 2023 року « Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань», дійсно внесені зміни до Кримінального кодексу України та впроваджено таке покарання як пробаціний нагляд.

Вказаний закон набрав чинності 28 березня 2024 року.

Обвинувачений ОСОБА_6 засуджений оскаржуваним вироком за ч.4 ст.185 КК України.

Разом з тим, вказаним Законом України від 23 серпня 2023 року зміни до ч.4 ст.185 КК України не було внесено. В той же час, санкцією ч.4 ст.185 КК України не передбачено такого покарання як пробаціний нагляд.

Обставин, які б істотно знижували ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_6 кримінального правопорушення, та були б підставою для призначення останньому такого покарання як апробаційний нагляд на підставі положень ст.69 КК України, не убачається.

Порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.404-405, 407, 418-419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 , з доповненнями, залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11 серпня 2023 року, яким ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії даної ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4