Справа №357/9246/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/1201/2024 Доповідач у ІІ інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

13 лютого 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_3 ,

суддів - ОСОБА_4 ,ОСОБА_5 ,

при секретарі - ОСОБА_6 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 вересня 2023 року,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 вересня 2023 року у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі відмовлено.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_8 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів, що став на шлях виправлення.

В апеляційній скарзі засуджений просить скасувати рішення суду першої інстанції і застосувати до нього ст. 81 КК України. ОСОБА_8 вказує, що він був працевлаштований на добровільній основі без оплати праці, неодноразово був заохочений подяками, в подальшому був працевлаштований на дільницю соціальної реабілітації. На думку апелянта, він своїм ставленням до праці і хорошою поведінкою довів, що став на шлях виправлення і готовий зайняти достойне місце в суспільстві.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

За змістом ст. 81 КК України єдиною і достатньою підставою умовно-дострокового звільнення особи, яка має право за законом при відбутті певної частини покарання, є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив. Процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно- дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26.04.2002 р., умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Згідно із п. 17 зазначеної постанови, судам рекомендовано ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Розглядаючи клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання, суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався та вказав про відсутність підстав однозначно стверджувати про виправлення та перевиховання засудженого, з чим погоджується колегія суддів.

З матеріалів особової справи та характеристики вбачається, що ОСОБА_8 відбуває покарання в Білоцерківській ВК № 35 відповідно до вироку Дарницького районного суду м. Києва за ст.ст. 185 ч.2, 357 ч.І, 70 ч.4 КК України від 20.12.2021 року, яким його засуджено до 4 років позбавлення волі,. Початок строку: 14.01.2020 р., кінець строку: 14.01.2024 р. Утримуючись в Державній установи «Київський слідчий ізолятор» ОСОБА_8 характеризувався негативно, мав 1 стягнення, яке було накладено до вступу вироку в законну силу. Заохочень не мав.

В Державній установі «Білоцерківська виправна колонія №35» засуджений за час відбування покарання характеризувався позитивно, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, має 4 заохочення. На даний час працевлаштований робітником на контрагентському об`єкті. Згідно висновку щодо ступеня виправлення засудженого: засуджений став на шлях виправлення.

Головною умовою прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

Дотримання порядку та умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання відповідно до ст. 9 КВК України є обов`язком засудженого, а процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним, до того ж короткий проміжок працевлаштування за час відбування покарання засудженим не є достатніми обставинами для можливості оцінки поведінки засудженого, з підстав, які визначені положеннями ст. 81 КК України.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що застосування до засудженого ОСОБА_8 положень ст. 81 КК України, - умовно дострокового звільнення від призначеного покарання у виді позбавлення волі на даній стадії відбування покарання буде суперечити реалізації принципу невідворотності покарання особи за вчинений злочин, даним рішенням суду не буде виконана мета кримінального покарання - як її каральної так і виправної складової та відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_8 , з чим погоджується колегія суддів.

За таких обставин, колегія суддів суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо не доведення засудженим сумлінною поведінкою свого виправлення та вважає, що матеріали справи не містять переконливих доказів того, що ОСОБА_8 дійсно став на шлях виправлення, що є обов`язковою умовою для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, а тому рішення суду першої інстанції має бути залишене без змін, а апеляційна скарга засудженого - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 вересня 2023 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк, з дня отримання ним копії судового рішення.

Суддя Суддя Суддя