Справа № 496/545/24
Провадження № 1-кп/496/369/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2024 року Біляївський районний суд

Одеської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000819 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Широка Балка Біляївського району Одеської області, українця, громадянина України, не одруженого, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» 24.02.2022 року Указом Президента України № 64/2022, який затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року на території України введено воєнний стан. Строк дії воєнного стану в Україні продовжено на підставі Указів Президента України від 18.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 № 341/2022, від 12.08.2022 № 573/2022, від 07.11.2022 № 757/2022, від 06.02.2023 № 58/2023, від 01.05.2023 № 254/2023, від 27.07.2023 № 451/2023, строком на 90 діб.

30 жовтня 2023 року, о 10.00 год, більш точний час не встановлений, в період воєнного стану, ОСОБА_5 , маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, обрав об`єктом свого злочинного посягання дріт лінії зв`язку НС-1 відпайка до НСП-11, який знаходився на стовпі ліній електропередачі у АДРЕСА_1 , що розташований за координатами 46.538597, НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , НОМЕР_3 .

Так, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, із корисливих мотивів, переслідуючи ціль незаконного збагачення, передбачаючи спричинення матеріальної шкоди та бажаючи задати таку шкоду, перебуваючи за вищевказаною адресою, ОСОБА_5 , діючи умисно, шляхом механічного пошкодження за допомогою перекусу заздалегідь заготовленими кусачками, відрізав 350 метрів дроту лінії зв`язку НС-1 відпайка до НСП-11, вартістю 2,52 грн за метр. Таким чином, ОСОБА_5 , виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, однак не закінчив з причин, які не залежали від його волі, так як був замічений. Своїми діями ОСОБА_5 завдав збитку Дністровському міжрайонному управлінню водного господарства на загальну суму 1582 грн.

Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.2 ст. 15, ч.4 ст. 185 КК України, а саме: закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

16.01.2024 року між прокурором Біляївської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , у присутності захисника ОСОБА_4 укладена угода про визнання винуватості згідно з п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України.

Відповідно до угоди ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.4 ст. 185 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні просив суд розглянути угоду та затвердити її.

Захисник ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні заявила, що угода про визнання винуватості укладена в її присутності, відповідає волевиявленню ОСОБА_5 , який розуміє наслідки укладання угоди, просила угоду затвердити.

Обвинувачений ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні пояснив, що він розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним, вид покарання, яке буде призначено йому у разі затвердження угоди судом. Підтвердив, що угода укладена ним добровільно, просив затвердити її.

Суд, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та захисника щодо можливості затвердження угоди про визнання винуватості, приходить до наступного висновку.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст угоди відповідає вимогам кримінального процесуального закону, а визначене покарання нормам кримінального закону. Підстав для відмови в її затвердженні судом не встановлено.

Судом встановлено, що при визначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання сторонами враховано: тяжкість вчиненого кримінального правопорушення; обставину, що пом`якшує покарання; відсутність обставин, що обтяжують покарання, тому сторонами погоджено призначення покарання ОСОБА_5 за ч.2 ст. 15, ч.4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, із застосуванням ст. 75 КК України.

Крім того, суд переконався, що обвинувачений цілком розуміє права, передбачені ч.4 ст.474 КПК України.

Також судом встановлено, що обвинувачений розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені ч.2 ст.473 КПК України.

Виходячи з наведеного, суд вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 16 січня 2024 року між прокурором Біляївської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , у присутності захисника ОСОБА_4 .

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого він раніше не судимий, є пенсіонером, наявність обставини, що пом`якшує покарання щире каяття, відсутність обставин, які обтяжують покарання, і вважає, що виправлення ОСОБА_5 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень можливе без відбування покарання, із застосуванням ст. 75 КК України, що визначено угодою.

Керуючись ст.ст. 468, 472-475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 16 січня 2024 року між прокурором Біляївської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , у присутності захисника ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Згідно зі ст. 75 КК України звільнити засудженого від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік.

У відповідності зі ст. 76 КК України покласти на засудженого обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Початок іспитового строку відраховувати з 16 травня 2024 року.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Вирок суду на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення:

1) обвинуваченим, його захисником, виключно з підстав призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Суддя ОСОБА_1