Єдиний унікальний номер справи № 759/5206/22 Головуючий в суді I інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/1205/24 Доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2024 року м.Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2023 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, с. Немішаєве Бородянського району Київської області, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працюючого, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2023 року ОСОБА_8 визнано невинуватим і виправдано на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України, у зв`язку з відсутністю у його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.

Відповідно до обвинувального акту, 09.05.2022, приблизно о 09 годині 30 хвилин, точний час в ході досудового розслідування не встановлений, у ОСОБА_8 за попередньою змовою із невстановленою в ході досудового розслідування особою, винник умисел, направлений на таємне викрадення майна із приміщення цеху, розташованого по АДРЕСА_2 , який належить ТОВ «Шульц Технолоджи».

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна ОСОБА_8 , 09.05.2022, приблизно о 09 годині 51 хвилину, точний час в ході досудового розслідування не встановлений, за попередньою змовою із невстановленою в ході досудового розслідування особою, усвідомлюючи, що в країні введено воєнний стан, з метою таємного викрадення чужого майна та незаконного збагачення прийшли до вказаної вище будівлі цеху, де останній діючи за попередньою змовою із невстановленою особою, скориставшись вільним доступом, зайшли через відчинені вхідні двері до приміщення цеху розташованого по АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав належні ТОВ «Шульц Технолоджи» металеві вироби, а саме:

- Кран dn 32 (заслінка пряма G-S(дисковий кран, батерфляй))(DN 32 AISI 304) в кількості 5 шт., вартість 565 грн. кожен, на загальну суму - 2825 грн.;

- Заготовка на фланець мотор.- редукт. н/ж «180»х14 мм, вагою 12 кг., вартість 115 грн./кг., на загальну суму 1380 грн.;

- Листова обійма н/ж dn 7021(обойма листова на ніжці 7022(28 мм, AISI 304) в кількості 5 шт., вартість кожної 51 грн. 67 коп., на загальну суму 103 грн., 34 коп.

- Кламп «120» н/ж (кламп комплект 2125 (DN 80, AISI 304, EPDM)) в кількості 1 шт., вартість 322 грн.;

- Кламп заглуш. dn 32 в кількості 1 шт., вартість кожного 625 грн., на загальну суму 625 грн.;

- Накладка на ноги цкт. Лист н/ж 3мм (н/ж лист 3,0х1250х2500 AISI 304 BA + рус) вагою 10 кг., вартість 118 грн. 50 коп./кг., на загальну суму 1185 грн.;

- Метизи м14, м8, м10 , в кількості 31 шт., вартість кожного 54 грн., на загальну суму 1674 грн.;

- Кришка н/ж AISI 304 «650» вагою 7 кг., на загальну суму 1050 грн.;

- Кламп заглуш. в кількості 1 шт., вартість кожного 625 грн., на загальну суму 625 грн.;

- Втулка проміжного вала в кількості 20 кг, вартістю 112 грн, 33 коп. за кг., на загальну суму 2246 грн., 60 коп.;

- Підяпятники, н/ж AISI 304 10мм (н/ж лист 10,0х1500х3000 AISI 304№1) вагою 100 кг., вартістю 112 грн. 33 коп. / кг., на загальну суму 11 233 грн.;

- 32 відвід н/ж 3001 S-S 90 (DN 32(34,0мм) 1,5мм, AISI 304) в кількості 1 шт., вартістю 53 грн. 53 коп.

- Трійник (Т-деталь) S-S-S 3040 (34х1.5, AISI 304) в кількості 1 шт., вартістю 92 грн. 92 коп.;

- Труба н/ж 00,3х2,0 tig 240G AISI 304 в кількості 4 м., вартістю 322 грн. 26 коп. / 1 м., на загальну суму 1289 грн. 04 коп.;

- Відрізки металу AISI, вагою 32 кг., вартістю 35 грн./кг, на загальну суму 1120 грн.

В подальшому ОСОБА_8 разом із невстановленою в ході досудового розслідування особою із викраденим майном зник з місця вчинення злочину та в подальшому розпорядився викраденим на власний розсуд, спричинивши ТОВ «Шульц Технолоджи» матеріальну шкоду на загальну суму 25199 гривні 43 копійки.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч.4 ст. 185 КК України як вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням в інше приміщення в умовах воєнного стану.

Розглядаючи кримінальне провадження, суд першої інстанції вказав, що сторона обвинувачення не надала суду достатніх доказів для спростування версії обвинуваченого та для доведення його винуватості в інкримінованому кримінальному правопорушенні.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки та покласти обов`язки, передбачені ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор вказує, що суд першої інстанції при постановленні виправдувального вироку щодо ОСОБА_8 прийшов до передчасного висновку про його невинуватість у вчиненні злочину, оскільки подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) фактично обвинуваченим під час судового розгляду не оспорювались, а також під час судового розгляду та в судових дебатах ОСОБА_8 заявив про визнання своєї вини в інкриміновану йому злочині.

Крім того, зі змісту оскаржуваного вироку вбачається, що суд під час його постановлення не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, усі наявні докази сторони обвинувачення, навіть ті, які не оспорювались обвинуваченим, судом були трактовані на користь обвинуваченого без будь-яких на те підстав, чим було допущено істотні порушення кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

Також апелянт зазначає, що судом були проігноровані неодноразові клопотання сторони обвинувачення щодо допиту шляхом відео конференції власника ТОВ «Шульц Технолоджи», залишено поза увагою показання свідка ОСОБА_10 , який підтвердив, що брав участь у слідчій дії - пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, під час якої він впізнав ОСОБА_8 , як особу, яка 09.05.2022 здала металеві вироби до пункту прийому вторинної сировини.

Представник потерпілого, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду кримінального провадження, в судове засідання не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу думки обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши та перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно положень ст. 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

У відповідності до вимог п.3 ч.1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Ухвалюючи виправдувальний вирок щодо ОСОБА_8 , суд першої інстанції в умовах змагальності процесу дослідив в повному обсязі усі докази, представлені обвинуваченням задля підтвердження висунутого обвинувачення ОСОБА_8 , проте доказів, які були б достатніми для висновку про доведення винуватості ОСОБА_8 поза розумними сумнівами у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, не встановив, з чим погоджується колегія суддів.

Кваліфікуючи дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.4 ст. 185 КК України, сторона обвинувачення послалася на те, що він, усвідомлюючи, що в країні введено воєнний стан, з метою таємного викрадення чужого майна та незаконного збагачення, прийшов до будівлі цеху по АДРЕСА_2 , де, діючи за попередньою змовою із невстановленою особою, скориставшись вільним доступом, зайшов через відчинені вхідні двері до приміщення цеху, звідки таємно викрав належні ТОВ «Шульц Технолоджи» металеві вироби, на загальну суму 25199 гривні 43 копійки, якими, разом із невстановленою в ході досудового розслідування особою, розпорядився на власний розсуд.

Згідно ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбаченнях цією статтею.

Частиною 1 ст. 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, серед іншого, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Виходячи з положень ст. 185 КК України суб`єктивна сторона кримінального правопорушення характеризується наявністю прямого умислу у винної особи, тобто суб`єкт має чітко усвідомлювати й достовірно знати, що його дії направлені на таємне заволодіння для нього чужим майном з метою обернення його на свою користь або на користь іншої особи.

Суд першої інстанції врахував, що проникнення передбачає, що особа потрапила у житло, інше приміщення чи сховище незаконно, тобто за відсутності права перебувати в місці, де знаходиться майно (всупереч волі законного володільця, шляхом обману, за відсутності визначених законом підстав чи на порушення встановленого законом порядку). При цьому незаконність проникнення стосується самого факту потрапляння до житла, іншого приміщення чи сховища або перебування в ньому під час заволодіння майном. Спосіб проникнення (застосування фізичних чи інтелектуальних зусиль) принципового значення для встановлення кваліфікуючої ознаки «проникнення» не має. Поняття «інше приміщення» включає різноманітні постійні, тимчасові, стаціонарні або пересувні будівлі чи споруди, призначені для розміщення людей або матеріальних цінностей (виробниче або службове приміщення підприємства, установи чи організації, гараж, інша будівля господарського призначення, відокремлена від житлових будівель, тощо). Факт входження, потрапляння до іншого приміщення чи поява у ньому іншим способом у поєднанні із зовнішніми поведінковими проявами дають можливість визначити об`єктивну сторону суспільно небезпечного діяння. Із хронології та послідовності цих дій можна з`ясувати, зокрема, чи існували і які саме обмеження в доступі до майна.

Така позиція відповідає висновкам про застосування норми права, які містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 квітня 2018 року (справа № 569/1111/16-к), постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19 листопада 2018 року (справа № 205/5830/16-к), постанові Верховного Суду України від 31 січня 2013 року (провадження № 5-33 кс 12).

Положеннями ч. 2 ст. 28 КК України встановлено, що кримінальне правопорушення визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку кримінального правопорушення, домовилися про спільне його вчинення. При цьому домовленість про спільне вчинення кримінального правопорушення заздалегідь означає наявність згоди щодо його вчинення до моменту виконання його об`єктивної сторони.

Так, з показань обвинуваченого ОСОБА_8 вбачається, що він 09.05.2022 року разом з іншим працівником ТОВ «Шульц Технолоджи» на ім`я ОСОБА_11 , вважаючи, що діє з дозволу керівництва товариства, збирав браковані деталі та металеві відходи з метою здати їх на металобрухт, щоб виручені кошти розподілити між робітниками в рахунок заробітної плати.

З досліджених доказів вбачається, що обвинувачений працював слюсарем - зварювальником в ТОВ «Шульц Технолоджи», за місцем роботи характеризувався позитивно, 09.05.2023 перебував на території цеху товариства за адресою: АДРЕСА_2 разом з іншими працівниками, металеві предмети у цеху збирав відкрито та без будь - яких заперечень зі сторони охорони товариства.

Також судом враховано, що ОСОБА_8 перебував на території цеху по АДРЕСА_2 законно, оскільки працював у ТОВ «Шульц Технолоджи» слюсарем - зварювальником, що не заперечується товариством. Окрім того, стороною обвинувачення не надано доказів на підтвердження того, що обвинувачений ОСОБА_8 заздалегідь домовився про спільне вчинення крадіжки з невстановленою особою, а доводи обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що інший працівник товариства - ОСОБА_12 повідомив про дозвіл керівництва товариства на здачу бракованих деталей та металевих відходів на металобрухт з метою розподілу виручених коштів між робітниками в рахунок заробітної плати, не спростовані.

На підставі наведеного суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність умислу у ОСОБА_8 на таємне заволодіння чужим майном, тобто відсутність однієї з ознак складу злочину - суб`єктивної сторони, з чим погоджується колегія суддів.

Крім того, суд першої інстанції правильно звернув увагу на те, що допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 повідомив, що до нього неодноразово приходив чоловік крупної тілобудови здавати металеві вироби, та лише востаннє приходив разом з іншим чоловіком ( ОСОБА_8 ). У зв`язку з цим прийшов до висновку, що стороною обвинувачення не доведено, що саме за участі обвинуваченого ОСОБА_8 були здані у пункт вторсировини всі належні ТОВ «Шульц Технолоджи» металеві вироби, викрадення ких інкриміноване ОСОБА_8 .

Таким чином, суд першої інстанції, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, а саме верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, дослідивши та оцінивши докази, надані стороною обвинувачення в їх сукупності, пришов до обґрунтованого висновку про те, що під час судового розгляду стороною обвинувачення не надано належних та допустимих доказів вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 кримінального правопорушення, та відповідно до п.2 ч.1 ст. 373 КПК України визнав його невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та виправдав, і доводи апеляційної скарги прокурора цього не спростовують.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про законність, обґрунтованість та вмотивованість ухваленого судом виправдувального вироку щодо ОСОБА_8 , а також про безпідставність доводів апеляційної скарги прокурора.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя Суддя Суддя