СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/194/24
ун. № 757/6441/21-к
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2024 року м.Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі колегії суддів:

головуючого судді: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретар судового засідання - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора про продовження стосовно обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу, застосованого до обвинуваченого ОСОБА_6 у кримінальних провадженнях №0000178 від 27.02.2020 та № 0000822 від 27.08.2020, за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вале Ахалцихінського району Республіки Грузія, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця Республіка Вірменія, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27 п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Макіївка Донецька області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27 п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_9 , обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_7 (в режимі ВКЗ),

ВСТАНОВИВ:

На розгляді суду перебуває кримінальне провадження №0000178 від 27.02.2020 та кримінальне провадження № 0000822 від 27.08.2020 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27 п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27 п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

23.05.2024 прокурором ОСОБА_11 до суду подані клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, застосованого в межах вказаного кримінального провадження, строком на 60 діб без визначення застави.

Клопотання вмотивовані тим, що ризики, передбачені п.1,п.3,п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а також обставини, які були підставою для обрання та продовження запобіжного заходу, на даний час продовжують існувати та не зменшились. Застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти встановленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , та перешкоджатиме кримінальному провадженню.

23.05.2024 до суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_7 , подане в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , про зміну запобіжного заходу із тримання під вартою на особисте зобов`язання. В обґрунтування вказаного клопотання захисник зазначає про відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України та зауважує на наявності у її підзахисного міцних соціальних зв`язків та місця проживання у м. Києві. У клопотанні захисник ОСОБА_7 окремо звертає увагу на тому, що у даному кримінальному провадженні прокурор відповідно до спеціалізації, встановленої в Офісі Генерального прокурора, не уповноважений на розгляд даного кримінального провадження, також не була дотримана процедура перейняття кримінального провадження, матеріали досудового розслідування не перекладені українською мовою належним чином, що свідчить про істотні порушення кримінального процесуального закону.

23.05.2024 до суду надійшла заява - згода від ОСОБА_12 , яка є власником житла за адресою: АДРЕСА_4 , згідно якої остання надає згоду на проживання ОСОБА_6 за вказаною адресою, будучи ознайомленою з усіма пред`явленими йому обвинуваченнями.

В судовому засіданні прокурор підтримав подані клопотання, просив їх задовольнити, у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 просив відмовити.

Захисник ОСОБА_7 , думку якої підтримав обвинувачений ОСОБА_6 , просила її клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 на особисте зобов`язання задовольнити, щодо клопотання прокурора заперечила, зауваживши на тому, що правові підстави для утримання її підзахисного під вартою відсутні. Окремо захисник звернула увагу на погіршення стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_6 за тривалий час перебування під вартою.

Захисник ОСОБА_10 , думку якого підтримав обвинувачений ОСОБА_5 , просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора з тих підстав, що останнім не доведені заявлені ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а лише формально перераховані, звернув увагу суду на тривале перебування його підзахисного під вартою, просив у задоволенні клопотання прокурора відмовити, а до обвинуваченого ОСОБА_5 застосувати більш м`який запобіжний захід, а саме у виді домашнього арешту, який зможе забезпечити належну процесуальну поведінку його підзахисного.

Вислухавши думки учасників судового провадження, дослідивши подані клопотання, оцінивши в сукупності всі обставини, в тому числі передбачені п.п.1-12 ч.1 ст.178 КПК України, суд доходить до наступного.

Вимогами ч.ч.1-3 ст. 331КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Ухвалою суду від 02.04.2024 обвинуваченому ОСОБА_5 та обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, який спливає 31.05.2024.

З огляду на стадію судового провадження (дослідження доказів), завершити судовий розгляд до закінчення строку дії запобіжного заходу неможливо.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про продовження /зміну/ запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачений ст. 177 КПК України, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам зазначених прокурором.

Статтею 17 Закону України від 23.08.2006 року "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

П. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п. 79 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року у справі "Харченко проти України").

Застосований відносно обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає особі обвинувачених, характеру та тяжкості кримінального правопорушення, що їм інкримінується, та не дає можливості перешкоджати інтересам правосуддя, ухиленню від суду, а також відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Крім цього, суд враховує, що відповідно до правової позиції викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2011 року у справі "Харченко проти України", при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів та бере до уваги доводи захисників та обвинувачених, однак не вважає їх беззаперечно достатніми для зміни запобіжного заходу на більш м`який, а саме на домашній арешт чи особисте зобов`язання.

Суд вважає, що залишається достатньо підстав вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_6 , опинившись на волі, зможуть переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так, надаючи оцінку можливості обвинуваченого ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_6 переховуватися від суду, колегія суддів вважає, що існує висока ймовірність того, що останні з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину ( позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі з конфіскацією майна) можуть вдатися до відповідних дій. При цьому суд бере до уваги те,що у період з 14.08.2020 по 13.04.2021 обвинувачений ОСОБА_5 спільно із ОСОБА_6 переховувались від органів досудового розслідування та суду, 13.04.2021 були затримані у спеціально облаштованій кімнаті для проживання під час проведення обшуку у складському приміщенні в одному з промислових районів міста Києва, право володіння та користування яким фактично належало третій особі. Також до обставини, яка збільшує ризик втечі, безумовно належить військова агресія рф проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях.

Враховуючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, суд вважає, що продовжує існувати ризик того, що обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 можуть незаконно впливати на потерпілого, свідків у кримінальному провадженні, які наразі не допитані судом, зокрема, шляхом погроз, вмовлянь, з метою примусити їх змінити свої показання або взагалі відмовитися від них, щоб уникнути притягнення до кримінальної відповідальності.

Ризик вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_6 іншого кримінального правопорушення обґрунтовується тим, що вони постійного джерела доходів не мають, обвинувачуються у вчиненні злочину з корисливих мотивів, а також є обвинуваченими у іншому кримінальному провадженні №0000804 від 17.07.2020 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 263 КК України, що дає підстави вважати, що обвинувачені можуть бути особами, схильними до вчинення протиправних дій.

Враховуючи викладене, суд вважає, що конкретні обставини даного кримінального провадження, характер та тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , дані про особу обвинувачених, сукупність обставин, на підставі яких встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, вказують на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для забезпечення виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відтак, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для продовження строків тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Доводи сторони захисту в обґрунтування заперечень проти клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд відхиляє, оскільки вони не спростовують обставин, що вказують на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, необхідних для тримання під вартою, а відтак у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу, застосованого до обвинуваченого ОСОБА_6 , на особисте зобов`язання задоволенню не підлягає.

Водночас, при продовженні строку застосування запобіжного заходу до обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , суд, враховуючи тривале перебування останніх під вартою (більш трьох років), та з огляду на підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України, вважає за можливе визначити обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 розмір застави в якості альтернативного запобіжного заходу, який здатний забезпечити виконання ними процесуальних обов`язків.

Як визначено у п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину становить від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ч. 4 ст. 183 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Однак, суд вважає за необхідне визначити розмір застави з урахуванням ч. 5 ст. 182 КПК України, відповідно до положень якої, у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Зважаючи на обставини інкримінованого кримінального правопорушення та спосіб його вчинення, відомості про особу обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , суд визначає заставу у розмірі п`ятисот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 514 000 (один мільйон п`ятсот чотирнадцять тисяч) грн., яку вважає співмірною з наявними в кримінальному провадженні ризиками, та покладає на обвинувачених обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України в разі внесення застави.

При цьому, суд, керуючись положеннями ст.ст. 182,183 КПК України, також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні.

Відтак, зважаючи на те, що 31 травня 2024 року спливає строк дії застосованого до обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд вважає за необхідне частково задовольнити клопотання прокурора та продовжити дію існуючого запобіжного заходу до 26 липня 2024 року включно та визначити обвинуваченим розмір застави у межах 500 (п`ятсот) розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 514 000 (один мільйон п`ятсот чотирнадцять тисяч) грн. та покласти на них обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Всі інші питання, на яких акцентує увагу сторона захисту, зокрема, щодо винуватості чи не винуватості в скоєні кримінальних правопорушень, належності та допустимості доказів, питання щодо законності перейняття кримінального провадження із Республіки Вірменія, вирішуються під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції, сприяти якому й покликаний запобіжний захід.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 182,183, 194, 196, 199, 369-372 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора - задовольнити частково.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , до 26 липня 2024 року включно та утримувати його у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_5 розмір застави, який здатний забезпечити виконання покладених на нього обов`язків, у межах 500 (п`ятсот) розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 514 000 (один мільйон п`ятсот чотирнадцять тисяч) грн., яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Святошинського районного суду м.Києва, (код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26268059, банк отримувача ДКСУ, м.Київ; код банку отримувача (МФО) 820172, рахунок отримувача UA1012089), після внесення якої ОСОБА_5 підлягає звільненню з-під варти в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 202 КПК України.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 у разі внесення застави наступні обов`язки:

- прибувати на першу вимогу до суду;

- не відлучатися з м. Києва без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілим у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної в цій ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави, а до нього, для забезпечення виконання визначених законом обов`язків, може бути застосовано інший запобіжний захід.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , до 26 липня 2024 року включно та утримувати його у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_6 розмір застави, який здатний забезпечити виконання покладених на нього обов`язків, у межах 500 (п`ятсот) розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 514 000 (один мільйон п`ятсот чотирнадцять тисяч) грн., яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Святошинського районного суду м.Києва, (код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26268059, банк отримувача ДКСУ, м.Київ; код банку отримувача (МФО) 820172, рахунок отримувача UA1012089), після внесення якої ОСОБА_6 підлягає звільненню з-під варти в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 202 КПК України.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 у разі внесення застави наступні обов`язки:

- прибувати на першу вимогу до суду;

- не відлучатися з м. Києва без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілим у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної в цій ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_6 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави, а до нього, для забезпечення виконання визначених законом обов`язків, може бути застосовано інший запобіжний захід.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу, застосованого до обвинуваченого ОСОБА_6 , - відмовити.

Ухвалу передати на виконання до Державної установи «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Строк дії ухвали визначити до 26 липня 2024 року включно.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2 .

Суддя: ОСОБА_3