ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1207/24 Справа № 202/6992/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді - доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

підозрюваної ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2024 року про відмову у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка зарєєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимою,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2024 року клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління ГУНП в Дніпропетровській області залишено без задоволення, застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту, з покладенням відповідних обов`язків строком до 31 липня 2024 року.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя вказав, що матеріали провадження містять достатні дані стосовно обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого злочину, а також є доведеним передбачений ч. 1 ст. 177 КПК України ризик переховування від органів слідства та суду, втім всі інші ризики, заявлені у клопотанні, є лише припущеннями та не підтверджуються будь якими об`єктивними даними. Також враховано особу підозрюваної, яка раніше не судима, має міцні соціальні зв`язки, зокрема родину та двох малолітніх дітей.

Вказано, що для запобігання ризику переховування буде достатнім застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту цілодобово.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити та застосувати до підозрюваної ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування своїх доводів вказує, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою і такою, що підлягає скасуванню.

Вважає, що слідчим суддею не враховано, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді довготривалого позбавлення волі, а тому усвідомлюючи строк покарання, який їй загрожує, остання може переховуватись від слідства та суду. Також, перебуваючи на свободі, підозрювана може незаконно впливати на свідків та потерпілих по справі.

В запереченнях на апеляційну скаргу захисник ОСОБА_8 просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення а ухвалу слідчого судді залишити без змін.

В обгрунтування заперечень вказує, що апеляційна скарга прокурора є необгрунтованою і не підлягає задоволенню з огляду на те, що прокурором не долучено жодного доказу на обгрунтування заявлених ризиків у клопотанні, та не наведено жодної нової обставини, яка не була досліджена слідчим суддею.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; підозрювану та її захисника, які заперечували проти доводів прокурора та просили апеляційну скаргу залишити без задоволення; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, згідно із п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно із ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Частиною 1 статті 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно із ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Колегія судів не вважає за доцільне вдаватися до детального обговорення обгрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого їй кримінального правопорушення з огляду на те, що вона підтверджується клопотанням слідчого та доданими матеріалами в обсязі, достатньому для вирішення на даному етапі кримінального провадження питання про застосування до підозрюваної запобіжного заходу, і це не оспорюється в апеляційному порядку.

Також є правильними висновки слідчого судді про те, що ризик втечі підозрюваної у даному випадку існує, втім обгрунтовується лише тяжкістю вчиненого злочину і передбаченого за нього покарання, оскільки відсутні інші обставини, що свідчили б про його вагомість. Є обгрунтованими і висновки слідчого судді щодо відсутності підтвердження існування інших заявлених прокурором ризиків.

Твердження прокурора про виключну вагомість встановлених щодо ОСОБА_6 ризиків і можливість їх усунення виключно шляхом тримання її під вартою колегія суддів вважає непереконливими. Так, слідчим суддею в достатній мірі було враховано як тяжкість вчиненого злочину так і суворість покарання, яке загрожує підозрюваній, а висновок про те, що вказані обставини не можуть бути підставою для істотного обмеження прав та свобод ОСОБА_6 , є ґрунтовним та узгоджується із практикою ЄСПЛ, відповідно до якої міркування суворості ймовірного покарання самі по собі не є достатньою підставою для тримання підозрюваної під вартою.

При цьому колегія суддів враховує, що ОСОБА_6 є раніше не судимою особою, позитивно характеризується, обтяжена вагомими соціальними зв`язками, зокрема має на утриманні двох малолітніх дітей, підозрюється у скоєнні неумисного злочину, під час дорожньої-транспортної пригоди отримала тяжкі травми нижніх кінцівок, що обмежують її рух (а.с. 57). На думку суду апеляційної інстанції, наведені обставини значною мірою знижують вагомість єдиного ризику, який встановлений щодо підозрюваної, та свідчать про можливість забезпечення її належної процесуальної поведінки шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Крім того, ОСОБА_6 належною процесуальною поведінкою довела достатність обраного відносно неї запобіжного заходу зважаючи на те, що станом на час апеляційного розгляду остання перебуває під домашнім арештом 16 днів, при цьому стороною обвинувачення не надані відомості про вчинення нею у цей період будь-яких дій на шкоду досудовому розслідуванню з числа передбачених ст. 177 КПК України, неявки за викликом, або про те, що з будь-яких інших міркувань застосований до неї запобіжний захід виявися недостатньо дієвим.

У зв`язку із вищенаведеним, підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора не вбачається.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2024 про відмову у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту щодо ОСОБА_6 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4