ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №621/851/24 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-сс/818/428/24 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: запобіжний захід
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

-за участю секретаря ОСОБА_5 ,

-прокурора ОСОБА_6 ,

-захисника ОСОБА_7 ,

-підозрюваної ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові, в режимі відеоконференції, матеріали за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу слідчого судді Зміївського районного суду Харківської області від 15 березня 2024 року,-

УСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою слідчого судді клопотання старшого слідчого СВ ВП №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області задоволено частково та обрано щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 19 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин наступного дня, строком на 2 місяці, але в межах строку досудового розслідування.

Цією ж ухвалою, покладено на підозрювану ОСОБА_8 обов`язок прибувати за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду за кожною вимогою, повідомляти про причини неприбуття.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання старшого слідчого СВ ВП №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області та застосувати до підозрюваної ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, але в межах строку досудового розслідування.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги прокурор послався на те, що слідчий суддя безпідставно дійшов до висновку про можливість застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу, оскільки остання підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 8 років, що підтверджує наявність ризику переховування її від органів досудового розслідування та суду. Наголосив, що слідчим суддею застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем її проживання, тобто фактично остання буде проживати разом з потерпілим, що унеможливлює запобігання ризику впливу на потерпілого з боку ОСОБА_8 . Зазначив, що слідчим суддею також не враховано аморальний спосіб життя підозрюваної, зловживання нею алкогольними напоями, а також те, що підозрювана раніше притягалася до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, вчиненого стосовно свого співмешканця.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, підозрювану та захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, колегія суддів вважає що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування, чи суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на інших учасників провадження, знищити, сховати чи спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Так, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, за який останній може бути призначено максимальне покарання 8 років позбавлення волі.

Поряд з цим, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Однак, відповідно до ч.4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Слідчий суддя дійшов висновку, що до підозрюваного можливо застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту для запобігання ризикам передбаченим ст.177 КПК України, враховуючи тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, наявності ризиків переховування підозрюваної від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків, та вчинення іншого кримінального правопорушення, а також враховуючи, що остання в силу статті 89 Кримінального кодексу України вважається такою, що не має судимостей, має постійне, фактичне місце проживання, на території громади в с. Беспалівка Чугуївського району Харківської області мешкає понад 25 років.

З огляду на зазначене, колегія суддів не приймає доводи прокурора про те, що слідчий суддя не прийняв до уваги наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки наявність зазначених ризиків була врахована слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу.

Що стосується посилань прокурора на те, що ОСОБА_8 , хоча в силу ст.89 КК України, не має судимостей, однак раніше притягувалася до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.121 КК України, який остання вчинила щодо свого співмешканця, то вони є безпідставними, оскільки зазначена судимість ОСОБА_8 погашена та не може свідчити про неможливість застосування слідчим суддею більш м`якого запобіжного заходу.

До того ж, слідчим суддею цю обставину також враховано під час розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчим суддею також проаналізовано доводи прокурора про аморальний спосіб життя ОСОБА_8 та її зловживання алкогольними напоями.

Так, дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що вони належним чином не підтверджені, в тому числі і доказами, що долучені до клопотання, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції, оскільки прокурором не надано будь яких нових даних, які б свідчили про існування вказаних обставин.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім та не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

З огляду на значимі для даного провадження обставини, на переконання колегії суддів, слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж той який зазначений у клопотання слідчого.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_8 та відсутності підстав для зміни чи скасування судового рішення за доводами апеляційної скарги прокурора.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Ухвалу слідчого судді Зміївського районного суду Харківської області від 15 березня 2024 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: