КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11/824/23/2024 Головуючий у суді першої інстанції - ОСОБА_1
№ 753/3943/17
Категорія КК: ч. 2 ст. 368; ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 368 Доповідач в апеляційній інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

в складі: головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за апеляціями захисника ОСОБА_7 , засудженого ОСОБА_6 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 11 жовтня 2021 року, -

Цим вироком

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Митків Гайсинського району Вінницької області, громадянина України, розлученого, працюючого приватним підприємцем, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 в/ч, що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за ч. 1 ст. 368 КК України /в редакції Закону від 05.04.2021/ визнано винним та призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах, пов`язаних з виконанням функцій представників влади на строк 1 рік. Відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбуття призначеного судом основного та додаткового покарань за скоєння злочину, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України (в редакції від 5 квітня 2001 року) на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності;

за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 368 КК України /в редакції Закону від 2001 року/ виправдано у зв`язку із відсутністю складу злочину.

Вказаним вироком суду встановлено, що ОСОБА_6 з 21 січня 2005 року проходив військову службу в органах Служби безпеки України на офіцерських посадах в оперативних підрозділах Центрального управління. З 06 травня 2008 року ОСОБА_6 обіймав посаду старшого оперуповноваженого ІНФОРМАЦІЯ_5 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_4) у військовому званні «майор», і являвся службовою особою, яка постійно здійснює функції представника влади, а також займав в зазначеній організації посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих обов`язків та виконував такі обов`язки за спеціальними повноваженнями. Являючись військовою службовою особою і перебуваючи працівником Служби безпеки України по здійсненню контррозвідувальної діяльності, ОСОБА_6 , відповідно до вимог ст.ст. 1-5, 19, 24, 25, 28 Закону України «Про Службу безпеки України», ст.ст. 1, 2, 4, 5, 6, 7 Закону України «Про контррозвідувальну діяльність», виданих на розвиток цих законів наказів і інструкцій Голови Служби безпеки України, функціональних обов`язків старшого оперуповноваженого ІНФОРМАЦІЯ_4, будучи наділеним правами проводити гласні і негласні контррозвідувальні та оперативно-розшукові заходи, здійснювати співробітництво з громадянами України, протидіяти розвідувальним спрямуванням іноземних спецслужб, організацій, окремих груп та осіб, розробляти і реалізовувати заходи щодо запобігання, усунення та нейтралізації загроз інтересам держави та суспільства, зобов`язаний був здійснювати захист економічного потенціалу України, законних інтересів держави від посягань з боку окремих осіб; забезпечувати захист конституційного ладу України від протиправних посягань з боку окремих осіб; здійснювати відповідно до законодавства заходи з захисту військово-економічного потенціалу; оперативно забезпечувати ІНФОРМАЦІЯ_13 (АДРЕСА_5, далі - ІНФОРМАЦІЯ_14); здійснювати пошук і фіксацію фактичних даних про протиправні діяння окремих осіб з метою припинення правопорушень та отримання інформації в інтересах безпеки громадян, суспільства і держави.

Відповідно до ст.ст. 4, 94 та 98 КПК України, ст. 10 Закону України «Про оперативно - розшукову діяльність» матеріали оперативно-розшукової діяльності можуть бути використані органом дізнання, слідчим, прокурором чи судом як приводи та підстави для порушення кримінальної справи або проведення невідкладних слідчих дій, отримання фактичних даних, які можуть бути доказами у кримінальній справі, попередження, припинення і розслідування злочинів, розшуку злочинців. Тому співробітник Служби безпеки України ОСОБА_6 , хоча і не був наділений правом порушувати кримінальну справу, але міг завдяки своєму службовому становищу вжити заходи в рамках заведеної оперативно-розшукової справи або перевірок, які перебувають у його провадженні щодо вирішення питання з приводу порушення кримінальної справи службовими особами, які наділені такими повноваженнями.

В червні 2009 року ОСОБА_6 підготував та подав на розгляд керівництва відділу та УВКР ДКР СБ України постанову про заведення справи контррозвідувальної перевірки з приводу протиправної діяльності посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_15, яка 05 червня 2009 року облікована в Архівно - обліковому управлінні ДІАЗ СБ України за № 4576. Під час проведення перевірки ОСОБА_6 отримав інформацію про порушення допущені колишнім виконуючим обов`язки директора зазначеного державного підприємства ОСОБА_8 .

У подальшому майор ОСОБА_6 , являючись військовою службовою особою і співробітником Служби безпеки України по здійсненню контррозвідувальної та оперативно - розшукової діяльності, діючи всупереч інтересам служби, маючи на меті незаконно збагатитися внаслідок власної злочинної діяльності, тобто діючи з корисною метою та прямим умислом, під час зустрічі 09 квітня 2010 року біля контрольно-пропускного пункту ІНФОРМАЦІЯ_6 ( АДРЕСА_3 ) із колишнім виконуючим обов`язки директора ІНФОРМАЦІЯ_16 ОСОБА_8 , став вимагати у нього грошові кошти в сумі 10000 (десяти тисяч) доларів США за приховування допущених порушень у період перебування на вказаній посаді.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 12 квітня 2010 року близько 14 години ОСОБА_6 , зловживаючи своїм службовим становищем, під час зустрічі із ОСОБА_8 біля контрольно-пропускного пункту ІНФОРМАЦІЯ_6 (АДРЕСА_3), в черговий раз висунув свої вимоги щодо передачі хабара у сумі 10000 (десяти тисяч) доларів США. У випадку відмови ОСОБА_8 від передачі грошових коштів ОСОБА_6 пригрозив вжити заходів щодо скерування зібраних матеріалів до прокуратури для порушення стосовно ОСОБА_8 кримінальної справи та вчинити дії по створенню різного роду перешкод щодо зайняття ОСОБА_8 підприємницькою діяльністю. При зазначених обставинах ОСОБА_6 погрожував заподіяти шкоду правам та законним інтересам ОСОБА_19, внаслідок чого останній вимушений був передати хабара з метою запобігання шкідливим наслідкам щодо своїх прав та законних інтересів. В ході цієї зустрічі ОСОБА_6 на прохання ОСОБА_19 погодився отримати вимагаєму суму хабара двома частинами по 5000 (п`ять тисяч) доларів США кожна. Будучи вимушений виконувати умови ОСОБА_6 , ОСОБА_20 погодився передати першому вимагаємі грошові кошти у сумі 10 000 /десяти тисяч/ доларів США, оскільки на меншу суму ОСОБА_6 не погоджувався.

15 квітня 2010 року ОСОБА_8 звернувся до приймального відділення Служби безпеки України із заявою про злочин, на підставі якої Управлінням внутрішньої безпеки Служби безпеки України організовано перевірочні заходи з метою викриття злочину.

20 квітня 2010 року з`ясувавши під час телефонної розмови у ОСОБА_8 щодо збору необхідної суми коштів, а саме частини хабара у сумі 5 000 (п`яти тисяч) доларів США, ОСОБА_6 вказав на необхідність зустрічі цього дня близько 16 години в обумовленому місці для передачі йому цих коштів.

20 квітня 2010 року, в обумовлений час, виконуючи вимоги ОСОБА_6 , ОСОБА_8 прибув до поліклініки №2 Шевченківського району м. Києва (м. Київ, вул. Пимоненка, 10), де зустрівся із ОСОБА_6 , при цьому привізши з собою вимагаєму останнім частину коштів у сумі 40 000 (сорока тисяч) гривень, еквівалентні 5 000 (п`яти тисячам) доларів США. Під час зустрічі ОСОБА_6 , знаходячись на автостоянці, розташованої поблизу поліклініки №2 Шевченківського району м. Києва (м. Київ, вул. Пимоненка, 10), отримав частину хабара у сумі 40 000 (сорока тисяч) гривень від колишнього виконуючого обов`язки директора ІНФОРМАЦІЯ_14 ОСОБА_8 за приховування допущених порушень у період перебування його на указаній посаді. Одержання хабара здійснювалося під контролем Управління внутрішньої безпеки Служби безпеки України і після одержання ОСОБА_6 частини хабара у сумі 40 000 (сорока тисяч) гривень останній був затриманий.

Таким чином, вироком суду встановлено, що ОСОБА_6 своїми умисними діями вчинив одержання службовою особою в будь-якому вигляді хабара за невиконання в інтересах того, хто дає хабара, будь-якої дії з використанням службового становища, тобто скоїв злочин, передбачений ч. 1 ст. 368 КК України (в редакції Закону від 05 квітня 2001 року).

Органом досудового слідства ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що при зазначених в мотивувальній частині вироку обставинах ОСОБА_6 при отриманні хабара виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, тобто вчинив замах на одержання іншої частини хабара в сумі 40 000 гривень. Судом встановлено, що жодних доказів на вчинення конкретних дій підсудного ОСОБА_6 отримати іншу частину хабара матеріали справи не містять. При цьому суд керувався відповідними роз`ясненнями, які викладені у Постанові Верховного Суду України № 5 від 26.04.2002, де зазначено, що злочин, передбачений ст. 368 КК України вважаться закінченим з моменту, коли службова особа прийняла хоча б частину хабара. Такими чином, отримавши першу частину хабара у сумі 40 000 грн., ОСОБА_6 скоїв закінчений злочин, передбачений ч. 1 ст. 368 КК України (в ред. 2001 р.). Наведені обставини свідчать про те, що кваліфікація дій підсудного за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст.368 КК України / в редакції 2001 р./ об`єктивно є зайвою та склад інкримінованого йому у змісті обвинувачення злочину - відсутній, оскільки відсутня обов`язкова ознака складу зазначеного злочину - вчинення конкретної дії підсудним на отримання другої частини хабаря.

В апеляціях захисник ОСОБА_7 , засуджений ОСОБА_6 просять скасувати вирок Дарницького районного суду м. Києва від 11 жовтня 2021 року в частині визнання винним ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 368 КК України у зв`язку з відсутністю складу інкримінованого злочину.

Апеляційні вимоги сторона захисту обґрунтовує невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, істотним порушенням вимог кримінально-процесуального законодавства.

Істотним порушенням КПК України /1960/ захисник вбачає посилання суду на справу оперативної розробки № 4576 «Квант», оскільки вона не була предметом дослідження в судовому засіданні. Навпаки, стороною захисту неодноразово заявлялись клопотання про її витребування, однак останні були залишені судом без розгляду. Процесуальний порядок обшуку і вилучення справи № 4576 «Квант» сторона захисту також вважає незаконним.

Невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи апелянти вбачають у тому, що ОСОБА_6 був визнаний судом суб`єктом інкримінованого йому злочину за ч. 1 ст. 368 КК України. Однак сукупність досліджених доказів свідчить, що останній не належить до категорії спеціальних суб`єктів. Так, в матеріалах кримінальної справи щодо ОСОБА_6 відсутні будь-які документи про наділення його та виконання ОСОБА_6 організаційно-розпорядчих обов`язків та виконання таких обов`язків за спеціальними повноваженнями. На думку захисника, прокуратура самостійно потрактувала поняття «службова особа» та неправомірно розширила це поняття. Суд, в свою чергу, не аналізуючи доводи сторони захисту, фактично переписав пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення і ухвалив незаконний вирок. Захисник зазначає, що ОСОБА_6 проходив військову службу в Службі безпеки України та згідно контракту виконував негласну конфіденційну професійну діяльність в оточенні середовища підприємства, тобто був суто технічним працівником. Крім того, захисник вказує, що витяг з посадових обов`язків старшого оперуповноваженого не є копією офіційного документу. Більш того, останній є лише витягом з загальних обов`язків оперативних працівників військової контррозвідки. ОСОБА_6 з ним ознайомлений не був, останні не були доведені до його відому. Ці обставини в судовому засіданні підтвердив і свідок ОСОБА_9 Окремих особистих обов`язків у ОСОБА_6 не існувало, а була лише загальна посадова інструкція старшого оперуповноваженого.

Крім того, апелянти вказують про грубе порушення судом п. 3 ст. 367 КПК України /в редакції 1960 року/, оскільки суд у стверджувальній формі зазначає про те, що ОСОБА_6 був «куратором» державного підприємства. Проте вказаного юридичного терміну не існує та жодного кураторства оперативних працівників військової контррозвідки на державних підприємствах Міністерства оборони України не передбачено. Так само не передбачено жодного офіційного представництва. Вказані обставини прокурором жодним чином не доведені.

Саме заявник ОСОБА_8 , на думку сторони захисту, є провокатором даного злочину, оскільки він у своїх показаннях використовував термін «куратор», який суд незаконно вказував у своєму вироку. ОСОБА_8 таким чином створив навколо ОСОБА_6 видимість поважності. Надуманими захисник вважає показання ОСОБА_8 в частині існування на ІНФОРМАЦІЯ_17 листа СБ України про надання ОСОБА_6 «допуску до секретних об`єктів» або щодо наявності у ОСОБА_6 «права проходити у будь-яку частину підприємства, наглядати за діяльністю підприємства та за охороною державної таємниці, контролювати збереження бойових машин, налагоджувати правильне зберігання машин». Проте під час допиту ОСОБА_8 в цьому ж засіданні, останній повідомив, що повноваження ОСОБА_6 у листі СБ України вказані не були. Таким чином, сторона захисту вважає, що ОСОБА_6 не був службовою особою, а тому не є суб`єктом інкримінованого йому злочину. Поза увагою суду першої інстанції залишились особисті неприязні стосунки з боку заявника ОСОБА_8 до ОСОБА_6 , оскільки він вважав, що саме через законну діяльність ОСОБА_6 його притягують до кримінальної відповідальності. Захисник вважає, що обвинувачення фактично побудоване на власному уявлення заявника про особу ОСОБА_6 , що не відповідає дійсності та його законним повноваженням. Провокація злочину з боку ОСОБА_8 також підтверджується даними телефонних дзвінків та розмов.

Невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінальної справи сторона захисту вбачає у тому, що показанням свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які вони надавали під час судового розгляду не надано належної правової оцінки. Показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 не можуть бути враховані судом, оскільки вони не були безпосередніми свідками подій. Показання свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_10 ОСОБА_14 , ОСОБА_15 не були враховані судом у повній мірі, оскільки вони підтверджують невинуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочину.

Крім того, апелянти вказують про грубе порушення КПК України під час досудового слідства, а саме права на захист, застосування заборонених заходів під час відібрання показань на стадії досудового розслідування. Тому ОСОБА_6 і просив суд не брати до уваги показання, які ним надані під час досудового слідства. Захисник звертає увагу, що показання, які в подальшому були використані проти нього, були здобуті у той час, коли останній перебував під дією сильних транквілізуючих, седативних та снодійних препаратів. ОСОБА_6 слухав поради свого захисника, який співпрацював зі слідчим та неправомірно схиляв його до визнавальних показань, які були ним надані у психіатричному відділенні ІНФОРМАЦІЯ_2 . В подальшому ОСОБА_6 , після виписки з лікарні, та усвідомлення незаконності дій свого захисника, відмовився від його послуг. Заяву про відмову від захисника ОСОБА_6 написано 03.06.2010, а лише 18.06.2010 слідчим прийнято рішення про заміну захисника.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого, який просив задовольнити його апеляцію та підтримав апеляцію свого захисника, прокурора, який просив вирок суду залишити без змін, провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінальної справи, та обговоривши доводи апеляційних вимог, колегія суддів вважає, що апеляції засудженого та захисника не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Згідно із статтею 323 КПК України /в редакції Закону від 1960 року/, вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Як вбачається з матеріалів кримінальної справи, судом вищевикладені норми дотримані.

Суд, обґрунтовуючи доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину за ч. 1 ст. 368 КК України, надав належну правову оцінку посадовим обов`язкам останнього та прийшов до висновку, що засуджений є службовою особою.

Відповідно до примітки до ст. 364 КК України в редакції, яка діяла на час вчинення інкримінованого ОСОБА_6 злочину, - службовими особами у статтях 364, 368, 368-5, 369 КК України є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

Даними наказів № 635-ос від 06.05.2008, № 888-ос від 30.06.2009, які містяться в матеріалах кримінальної справи підтверджується, що з 06.05.2008 ОСОБА_6 призначено старшим оперуповноваженим ІНФОРМАЦІЯ_7 та йому присвоєно військове звання «майор».

Відповідно до функціональних обов`язків старшого оперуповноваженого ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_6 був наділений правами проводити гласні і негласні контррозвідувальні та оперативно-розшукові заходи, здійснювати співробітництво з громадянами України, протидіяти розвідувальним спрямуванням іноземних спецслужб, організацій, окремих груп та осіб, розробляти і реалізовувати заходи щодо запобігання, усунення та нейтралізації загроз інтересам держави та суспільства, зобов`язаний був здійснювати захист економічного потенціалу України, законних інтересів держави від посягань з боку окремих осіб; забезпечувати захист конституційного ладу України від протиправних посягань з боку окремих осіб; здійснювати відповідно до законодавства заходи з захисту військово-економічного потенціалу; оперативно забезпечувати ІНФОРМАЦІЯ_12; здійснювати пошук і фіксацію фактичних даних про протиправні діяння окремих осіб з метою припинення правопорушень та отримання інформації в інтересах безпеки громадян, суспільства і держави.

З витягу з посадових обов`язків старшого оперуповноважного ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_6 , який міститься в матеріалах кримінальної справи та який був предметом безпосереднього дослідження в суді першої інстанції вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_9 відноситься до особливого об`єкту, де здійснює контррозвідувальну та опративнорозшукову діяльність старший оперуповноважений на особливо важливих об`єктах. Серед завдань та обов`язків старшого оперуповноваженого на особливо важливих об`єктах є організація та безпосереднє здійснення контррозвідувальної та оперативно-розшукових заходів із здобування і перевірки оперативно значимої інформації, виявлення, попередження та припинення протиправної діяльності. Також старший оперуповноважений на особливо важливих об`єктах наділений правом в межах своєї компетенції в установленому порядку взаємодіяти з іншими співробітниками відділу, а з санкції начальника сектору зі співробітниками інших підрозділів Служби безпеки України, Міністерства внутрішніх справ, прокуратури, взаємодіяти з командуванням військових об`єктів.

Викладені вище повноваження, на думку колегії суддів, об`єктивно підтверджують, що ОСОБА_6 постійно здійснював функції представника влади та займав посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих обов`язків і виконував ці обов`язки за спеціальними повноваженнями. Тому суд першої інстанції обґрунтовано встановив, що ОСОБА_6 є суб`єктом інкримінованого йому злочину за ч. 1 ст. 368 КК України. При цьому доводи апеляції сторони захисту про те, що персоніфікованих посадових обов`язків у ОСОБА_6 не було, на думку колегії суддів, не свідчить про те, що він не був суб`єктом інкримінованого злочину. Посада старшого оперуповноваженого ІНФОРМАЦІЯ_8, яку займав ОСОБА_6 , свідчить про те, що останній повинен був дотримуватись посадових обов`язків за вказаною посадою. Показаннями свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_15 , також підтверджується та обставина, що ОСОБА_6 , в силу своїх функціональних обов`язків здійснював контррозвідувальні заходи з приводу виявлення, попередження та припинення можливої протиправної діяльності з боку особливого об`єкту ІНФОРМАЦІЯ_10. При цьому доводи апеляційної скарги про не врахування судом в повій мірі показань вказаних свідків колегія суддів вважає безпідставними. Свідченнями останніх підтверджується як належність обвинуваченого до суб`єктів злочину, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України, так і та обставина, що ОСОБА_6 здійснював оперативні, контррозвідувальні заходи для виявлення і попередження можливих порушень на ІНФОРМАЦІЯ_10.

З показань свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , як службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_10, які були допитаними в суді першої інстанції вбачається, що ОСОБА_6 , як оперативний співробітник СБ України, супроводжував роботу вказаного підприємства, здійснював перевірку діяльності посадових осіб підприємства. З показань свідка ОСОБА_15 , вбачається, що ним особисто у 2010 році проводилась ревізія діяльності ІНФОРМАЦІЯ_10, в ході якої виявлено нестачу 34 млн грн. та порушено кримінальну справу за даним фактом. Вказані обставини були встановлені ОСОБА_6 , оскільки він здійснював контроль за діяльністю вказаного підприємства, та передав дані свідку. На підставі викладеного, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги сторони захисту про не врахування показань вказаних осіб, окрім ОСОБА_8 , у повній мірі.

Доводи апеляції сторони захисту про вчинення провокації ОСОБА_8 були предметом перевірки судом першої інстанції і, на думку колегії суддів, їм надано належну правову оцінку. Посилання апелянтів на ту обставину, що заявник ОСОБА_8 був незадоволений законною поведінкою ОСОБА_6 та хотів йому помститися, на думку колегії суддів, не може свідчити про наявність ознак провокації без надання стороною захисту належних для цього доказів.

З показань свідка ОСОБА_8 вбачається, що 18 березня 2010 року на мобільний телефон № НОМЕР_1 зателефонував ОСОБА_6 з мобільного телефону № НОМЕР_2 та запропонував зустрітись для вирішення питань. Під час зустрічі ОСОБА_6 повідомив свідка, що в нього в провадженні перебуває оперативно-розшукова справа щодо фінансово-господарської діяльності службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_18 В її рамках призначена та проведена ревізія Контрольно-ревізійним департаментом Міністерства оборони України, під час якої виявлено порушення, які допущені ОСОБА_8 під час перебування на посаді керівника указаного вище державного підприємства, а тому є підстави для притягнення його до кримінальної відповідальності. ОСОБА_6 повідомив, що має намір направити вказані матеріали до прокуратури. Додатково ОСОБА_6 висловив умову не направлення вказаних матеріалів прокурору, а саме здійснення оплати в розмірі 10 000 доларів США. На вказану пропозицію свідок одразу не погодився та повідомив, що її потрібно обдумати. ОСОБА_6 відповів, що дає час для роздумів до 12 квітня 2010 року. В цей день ОСОБА_6 зателефонував ОСОБА_8 та запитав про прийняте рішення. Останній відповів, що потрібно зустрітись та обговорити всі деталі під час зустрічі. Також свідок повідомив, що на указану зустріч взяв із собою власний цифровий диктофон марки «Тошиба 420» з метою записати розмову з ОСОБА_6 для подальшого звернення до правоохоронних органів із заявою на протиправні дії останнього щодо вимагання у нього хабара. Під час зустрічі, обговорювалися питання щодо можливості передачі ОСОБА_6 хабара двома частинами по п`ять тисяч доларів США за вирішення питання щодо не направлення матеріалів, які можуть послужити підставою для порушення кримінальної справи, до прокуратури. Першу частину хабара свідок повинен був зібрати не пізніше ніж через тиждень. 15 квітня 2010 року ОСОБА_8 звернувся до Служби безпеки України із відповідною заявою на неправомірні дії співробітника військової контррозвідки Служби безпеки України ОСОБА_6 , який вимагав у нього хабар. 16 квітня 2010 року на його мобільний телефон в черговий раз зателефонував ОСОБА_6 та нагадав про необхідність передачі тому хабара в сумі 10 000 доларів США. Під час розмови вони домовились, що перша частина хабара у сумі 5 000 доларів США ним буде передана ОСОБА_6 вже 20 квітня 2010 року. В цей день близько 11 год. ОСОБА_6 зателефонував йому на мобільний телефон № НОМЕР_1 з міського номеру № НОМЕР_3 та домовився з ним на зустріч о 15 год. поблизу поліклініки АДРЕСА_4 ). Близько 15 год. він зателефонував ОСОБА_6 на мобільний номер телефону № НОМЕР_2 та повідомив, що вже перебуває у домовленому місці, на що ОСОБА_16 відповів, що незабаром під`їде. Прибувши за вказаною адресою ОСОБА_6 сів до нього в салон автомобіля та запитав чи привіз останній кошти. Він повідомив, що взяв 40 000 грн. замість 5 000 доларів США, які знаходяться у бардачку автомобіля. Після цього ОСОБА_6 взяв указані кошти та перерахував їх. Отриманий хабар ОСОБА_6 поклав у паперовий конверт, який також знаходився у бардачку автомобіля. Указаний конверт із грошима ОСОБА_6 поклав у внутрішній карман куртки, в яку був одягнутий, та вийшов із автомобіля. Свідок також повідомив, що під час усіх вищезазначених зустрічей з ОСОБА_6 , останній пригрозив, щоб він про ці бесіди нікому нічого не розповідав.

Вказані вище показання щодо вимоги ОСОБА_6 передати хабар узгоджуються з даними довідки про розшифровку аудіобесіди ОСОБА_8 та ОСОБА_6 № 9/3118 від 16.04.2010, складеної консультантом експертом ( з ОП) ІНФОРМАЦІЯ_11 ОСОБА_17 , даними висновку спеціаліста № 19/13-07д від 17.06.2010, який підтвердив відсутність ознак монтажу, даними протоколів огляду телефонних дзвінків по абонентським номерам, якими користувався ОСОБА_6 та ОСОБА_8 від 03.06.2010, та огляду мобільних телефонів Nokia та Samsung, які перебували в користуванні ОСОБА_6 від 05.05.2010.

Колегія суддів звертає увагу, що саме обвинувачений був ініціатором зустрічі з ОСОБА_8 у той час, коли останній вже не займав посаду директора підприємства. Активні дії ОСОБА_6 , на думку колегії суддів, виключають його доводи та доводи захисника про провокацію.

Даними протоколу вручення грошових коштів від 20.04.2010, протоколу огляду місця події від 20.04.2010, протоколу за результатами проведення оперативно-технічного заходу за оперативно-розшуковою справою № 9/480 «Щур» від 09.06.2010, підтверджується факт отримання ОСОБА_6 від ОСОБА_8 частини хабара в розмірі 40 000 грн під час їх безпосередньої зустрічі. Процедура проведення огляду місця події від 20.04.2010, зафіксована на відео, яким підтверджується факт виявлення та вилучення з внутрішнього лівого карману куртки, в яку був одягнутий ОСОБА_6 , конверту з грошовими коштами в розмірі 40000 грн, отриманих від ОСОБА_8 , як частини хабара.

Відеозапис вказаної слідчої дії був предметом безпосереднього дослідження в суді першої інстанції, в ході якого не встановлено порушень під час її проведення. Крім того, поведінка ОСОБА_6 свідчить про те, що останній розумів підстави огляду, не заперечував обставини отримання хабара, не зміг пояснити походження виявлених у нього вказаних грошових коштів. Висловлення в подальшому ОСОБА_6 версії про те, що виявлені у нього грошові кошти були підкинуті, обґрунтовано, на думку колегії суддів, враховано як спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення, сформованого стороною захисту. Однак відповідних доказів на підтвердження власної версії ОСОБА_6 не було надано ні під час судового розгляду в суді першої інстанції, ні під час апеляційного розгляду.

Крім того, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляцій сторони захисту про істотне порушення судом КПК України в частині дослідження матеріалів справи оперативної розробки № 4576 «Квант», які безпосередньо досліджені не були. Як вбачається з матеріалів кримінальної справи, судом безпосередньо досліджено легалізовані матеріали вказаної справи, яка була вилучена з дотриманням положень кримінально-процесуального законодавства. Натомість апелянти, зазначаючи про те, що вказаної справи не існувало, оспорюють законність її вилучення.

Так, з листа заступника начальника управління внутрішньої безпеки СБ України ОСОБА_18 № 9/3914 від 25.05.2010 вбачається направлення Військовій прокуратурі центрального регіону України легалізованих матеріалів СОР № 4576 «Квант», які отримані прокурором 26.05.2010.

З даних протоколу огляду від 10.06.2010 вбачається, що в присутності понятих слідчим, з дотриманням положень ст. ст. 85, 190-192 КПК України/ в редакції Закону 1960 року/, проведено огляд легалізованих матеріалів СОР № 4576 «Квант» в кількості 5 томів. З них встановлено наявність документів, які мають доказове значення у кримінальній справі по обвинуваченню ОСОБА_6 , а саме в томі № 1 та в томі № 2. Томи за номерами 3-5 не містили документів, які мають доказове значення.

Судом, під час судового розгляду, безпосередньо досліджено легалізовані матеріали СОР № 4576 «Квант», в частині, в якій вони визнані слідчим такими, що мають доказове значення та відповідно долучені до кримінальної справи щодо ОСОБА_6 . Дослідженим документам судом була надана належна правова оцінка, яка відображена в мотивувальній частині вироку. Більш того, судом, всупереч доводам апеляційної скарги сторони захисту, не вказувалось про те, що предметом дослідження були усі матеріали СОР № 4576 «Квант» в кількості 5 томів.

Повно та обґрунтовано, на думку колегії суддів, надано правову оцінку показанням ОСОБА_6 , які він надавав під час досудового слідства, а також можливого порушення права на захист та застосування до нього незаконних методів впливу.

Так, з матеріалів кримінальної справи вбачається, що ОСОБА_6 в період часу з 20.04.2010 по 21.05.2010 дійсно перебував на лікуванні в клініці психіатрії Головного військово-медичного клінічного ордена Червоної Зірки центру «Головний військовий клінічний госпіталь». Судом першої інстанції, всупереч доводам апеляційної скарги засудженого та захисника, враховано вказані обставини та не взято до уваги показання ОСОБА_6 , які він надавав під час досудового слідства. Крім того, за клопотанням ОСОБА_6 , йому було замінено захисника. Жодної слідчої дії без участі захисника проведено не було.

Як під час судового розгляду в суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду не було встановлено незаконності призначення ОСОБА_6 медичних препаратів під час його лікування. Стороною захисту не надано доказів на підтвердження вказаних обставин. Захисник, з яким ОСОБА_6 уклав угоду, також не надав доказів звернення зі скаргами на можливі незаконні дії медичних працівників чи органу досудового розслідування, або результатів такого звернення у виді порушення кримінальних проваджень.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи захисника та обвинуваченого про невідповідність висновків суду першої інстанції щодо доведеності вини у вчиненні злочину фактичним обставинам справи, не знайшли свого підтвердження.

Досудове та судове слідство в справі проведено повно та об`єктивно, перевірені доводи в тому числі і ті, які зазначають в своїх апеляціях захисник з обвинувачений. Істотних порушень вимог кримінально-процесуального законодавства, які б стали підставою для скасування вироку, колегія суддів не вбачає.

Враховуючи викладене, апеляції захисника ОСОБА_7 , засудженого ОСОБА_6 як необґрунтовані, підлягають залишенню без задоволення, а вирок Дарницького районного суду м. Києва від 11 жовтня 2021 року щодо ОСОБА_6 - без зміни.

Керуючись ст. 365, ст. 366 КПК України 1960 року, п. 15 Перехідних положень КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляції захисника ОСОБА_7 , засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Дарницького районного суду м. Києва від 11 жовтня 2021 року, яким засуджено ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 368 КК України /в редакції Закону від 05.04.2021/, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, звільнено від покарання; за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 368 КК України /в редакції Закону від 2001 року/ виправдано у зв`язку із відсутністю складу злочину, - без зміни.

С у д д і :

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 11/824/23/2024 Головуючий у суді першої інстанції - ОСОБА_1

№ 753/3943/17

Категорія КК: ч. 2 ст. 368; ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 368 Доповідач в апеляційній інстанції - ОСОБА_2

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

в складі: головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за апеляціями захисника ОСОБА_7 , засудженого ОСОБА_6 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 11 жовтня 2021 року, -

У С Т А Н О В И Л А:

Приймаючи до уваги те, що складання ухвали вимагає значного часу, колегія суддів вважає за можливе обмежитися складанням і оголошенням лише резолютивної її частини.

Керуючись ст. 365, ст. 366 КПК України 1960 року, п. 15 Перехідних положень КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляції захисника ОСОБА_7 , засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Дарницького районного суду м. Києва від 11 жовтня 2021 року, яким засуджено ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 368 КК України /в редакції Закону від 05.04.2021/, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, звільнено від покарання; за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 368 КК України /в редакції Закону від 2001 року/ виправдано у зв`язку із відсутністю складу злочину, - без зміни.

Повний текст ухвали проголосити 22 квітня 2024 року о 14 годині.

С у д д і :

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4