Справа № 522/2639/24
Провадження № 1-кп/522/1797/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000383 від 25.02.2020 року відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львів, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого,

- вироком Франковського районного суду м. Львова від 19.02.2002 за ч. 3 ст. 185, ч. 5 ст.185, 71 КК України до 7 років 3 мiсяцiв позбавлення волі;

- вироком Франковського районного суду м. Львова від 13.02.2009 за ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст.185, ст.ст. 70, 71 КК України до 3 років позбавлення волі;

- вироком Сихівського районного суду м. Львова від 08.12.2014 за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 рокiв позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

- вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 16.07.2020 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;

відносно якого направлено обвинувальні акти:

- 30.01.2020 до Суворовського районного суду м. Одеси у кримінальному провадженні №004317 від 20.11.2019 за ч. 2 ст. 185 КК України;

- 17.04.2020 до Комінтернівського районного суду у кримінальному провадженні №0000118 від 03.02.2020 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України;

- 03.08.2020 до Суворовського районного суду у кримінальному провадженні №0002189 від 02.07.2020 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 25 лютого 2020 року о 16 годині 40 хвилин зайшов до приміщення магазину торгової мережі «EVA» за адресою: АДРЕСА_3 , де, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, а поряд відсутні сторонні особи, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів,повторно, підійшов до стелажу з парфумерією, взяв жіночий дезодорант марки «Rexona», код товару 101314, вартістю 31 гривня 99 копійок, що належав ТОВ «РУШ» та сховав в кишеню одягнутої на нього куртки.

Надалі, ОСОБА_3 підійшов до полиці з пральними порошками та взяв пральний порошок торгової марки «Тide», вагою 4,5 кілограми, код товару 235890, вартістю 215 гривень 50 копійок, що належав ТОВ «РУШ» та поклав до сумки, яка була при ньому.

В подальшому, ОСОБА_3 покинув місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, тим самим спричинивши ТОВ «РУШ» матеріальний збиток у розмірі 247 гривень 49 копійок.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненому визнав, щиро розкаявся, підтвердив обставини кримінального правопорушення, не піддавши сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті.

Представник потерпілого ТОВ «РУШ» ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про слухання справи за його відсутності, у якій підтвердив, що жодних матеріальних претензій до обвинуваченого ОСОБА_3 не має, оскільки матеріальна шкоди була ним відшкодована у повному обсязі.

Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченим своєї вини в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, а також те, що він не піддав сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів у добровільності позиції обвинуваченого, у суду також не виникає сумнівів у добровільності позиції інших учасників судового провадження.

У зв`язку з цим, згідно з ч. 3 ст. 349 КПК України, суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченого ОСОБА_3 , дослідженням доказів, що стосуються особи обвинуваченого, а також доказів та документів, що стосуються речових доказів, процесуальних витрат та заходів забезпечення кримінального провадження. При цьому, судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.

Обвинувачений ОСОБА_3 дав суду показання про те, що він 25.02.2020 року, приблизно о 16:40 годині, перебував у магазині «EVA» за адресою: АДРЕСА_3 , де, таємно викрав дезодорант марки «Rexona» та пральний порошок торгової марки «Тide», вагою 4,5 кілограми, після чого залишив місце скоєння кримінального правопорушення, викраденим розпорядився на власний розсуд. Просив суд призначити йому справедливе покарання.

Таким чином, допитавши обвинуваченого, суд вважає, що зібрані докази є належними, допустимими та достовірними, і є достатніми для постановлення обвинувального вироку.

Тому, суд вважає доведеною винність ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення, та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд у відповідності до ст.ст. 65-67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання, а також відсутність обставин, які обтяжують покарання винного.

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, яке у відповідності до положень ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжкого злочину.

ОСОБА_3 має постійне місце проживання та реєстрації, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше судимий.

До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_3 , суд відносить щире каяття.

Обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.

З урахуванням вказаних обставин, суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає, що ОСОБА_3 необхідно для його виправлення та запобігання нових злочинів призначити покарання у виді арешту, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 185 КК України.

Визначаючи покарання, яке має понести винний ОСОБА_3 за вчинене кримінальне правопорушення, суд враховує наявність встановлених у цій справі обставин, що пом`якшують покарання винного та відсутність обтяжуючих покарання винного обставин, а також те, що потерпілий до обвинуваченого претензій у цьому провадженні ані морального, ані матеріального характеру не заявляв, про що надав відповідну заяву. Відтак, суд дійшов висновку про призначення винному покарання у виді арешту на мінімальний строк, визначений санкцією частини 2 ст. 185 КК України, за якою ОСОБА_3 визнається винуватим.

В даному випадку, на переконання суду, покарання у виді арешту саме на мінімальний строк, визначений частиною 2 ст. 185 КК України, за якою ОСОБА_3 визнається винуватим повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, у зв`язку з чим суд не вбачає необхідності призначати більш суворе покарання винному.

Саме таке покарання суд вважає пропорційним, необхідним, достатнім і справедливим для виправлення винного та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, в даному випадку мета застосування кримінального покарання буде досягнута при призначенні ОСОБА_3 саме такого виду покарання.

Разом з цим, суд встановив, що 16.07.2020 року ОСОБА_3 засуджений Суворовським районним судом м. Одеси за ч. 1 ст. 15, ч. 2 ст. 185 ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України, на підставі ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Так, Об`єднана палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду в постанові від 15 лютого 2021 року у справі № 760/26543/17 дійшла висновку щодо застосування положень ч. 4 ст. 70 КК, а саме: якщо до особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, вироком суду було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, а потім було встановлено, що вона винна ще й в інших злочинах, вчинених до постановлення цього вироку, в таких випадках питання про відповідальність особи за сукупністю вчинених нею кримінальних правопорушень має вирішуватись в залежності від того, чи залишається незмінним попередній вирок, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, на момент постановлення нового вироку, і яке рішення приймає суд у новому вироку щодо покарання за злочини, вчинені до постановлення попереднього вироку.

У випадку, коли попередній вирок залишився незмінним і прийняте в ньому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням зберігає свою законну силу, а новим вироком особі призначається покарання, яке вона має відбувати реально, положення ч. 4 ст. 70 КК щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку не застосовуються, а кожний вирок - попередній, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, та новий, за яким їй призначено покарання, що належить відбувати реально - виконуються самостійно.

Отже, враховуючи, що ОСОБА_3 16.07.2020 року засуджений Суворовським районним судом м. Одеси за ч. 1 ст. 15, ч. 2 ст. 185 ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України, на підставі ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців, з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, але кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_3 визнається винним у даному кримінальному провадженні, скоєне ним до ухвалення попереднього вироку, тому покарання, призначене вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 16.07.2020 року відносно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 15, ч. 2 ст. 185 ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України, слід виконувати самостійно.

Суд також встановив, що у даному кримінальному провадженні обвинувачений ОСОБА_3 перебуває під вартою з 20.02.2024 року у зв`язку із застосуванням до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, тому в силу положень ч. 5 ст. 72 КК України в строк призначеного покарання за даним вироком обвинуваченому ОСОБА_3 слід зарахувати строк його попереднього ув`язнення із розрахунку день попереднього ув`язнення за день арешту.

З метою виконання вироку та дотримання обвинуваченим процесуальних обов`язків, враховуючи особистість останнього, який раніше судимий, суд дійшов до висновку про необхідність продовження відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Питання речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільні позови у кримінальному проваджені не заявлялися.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 100, 349, 366-371, 373, 374, 375, 376ttp:/ ІНФОРМАЦІЯ_2 " title="Кримінальний процесуальний кодекс України; нормативно-правовий акт № 4651-VI від 13.04.2012">, 395, 532 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді арешту строком на 3 (три) місяці.

Вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 16.07.2020 року, яким ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців, виконувати самостійно.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тобто з 20.02.2024 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбуття покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з 20.02.2024 року по 21.03.2024 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день арешту.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Речові докази: дезодорант марки «Rexona» та пральний порошок торгової марки «Тide», вагою 4,5 кілограми, - вважати переданими власнику.

Речовий доказ: компакт-диск формату «DVD-R» із написом «Axent ICH LIEBE PERFEKTION 4,7 GB 120 min 16X» сіро-бордового кольору, - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1