ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/817/150/24 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ухвала слідчого судді
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2024 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

з участю - прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 травня 2024 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання прокурора відділу захисту інтересів дітей та протидії домашньому насильству Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_6 і продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених п.10 ч.2 ст.115, ч.3 ст.153 КК України, до 28.06.2024 року включно. В задоволенні клопотання сторони захисту відмовлено.

Слідчий суддя мотивував своє рішення зокрема тим, що в судовому засіданні не встановлено будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, не буде достатнім для запобігання існуючим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченим. Також, слідчий суддя врахував як характер кримінальних правопорушень, в яких обвинувачується ОСОБА_7 , а саме що вони пов`язані із застосуванням насильства та спричиненням загибелі людини, так і наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, і характер конкретних обставин справи, відомості про особу обвинуваченого.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 травня 2024 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_7 міру запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Свої вимоги захисник мотивує тим, що прокурором не було наведено достатніх підстав для застосування до підозрюваного ОСОБА_7 продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вважає, що доводи прокурора про наявність ризиків того, що підозрюваний може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншими чином та вчинити інше кримінальне правопорушення, нічим не підтверджені і обґрунтовані виключно припущеннями прокурора.

Також зазначає, що ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , є неповнолітнім, до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, позитивно характеризується, інвалід дитинства.

Звертає увагу, що органом досудового розслідування було порушено вимоги ч.4 ст.223 КПК, оскільки в протоколі допиту ОСОБА_7 від 02.07.2017 року зазначено про початок його допиту о 22:21, а закінчення о 23:20. При цьому ніякого обґрунтування про потребу допиту неповнолітнього в нічну пору доби в протоколі немає. Із тексту протоколу вбачається, що він складений з юридичними термінами, а тому ОСОБА_7 не міг давати такі покази в силу свого розвитку, оскільки він висловлюється певним сільським діалектом.

Захисник вважає, що слідчим суддею не було враховано практику ЄСПЛ при винесенні оскаржуваної ухвали.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи захисника і обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, думку прокурора, яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги і вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою та просить залишити її без змін, дослідивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що на розгляд Кременецького районного суду в порядку ст.34 КПК було передано кримінальне провадження №0000203 від 26.06.2017р. по обвинуваченню ОСОБА_7 за п.10 ч.2 ст.115, ч.3 ст.153 КК України, однак на час винесення оскарженої ухвали підготовче судове засідання не було проведено.

Також, в ході апеляційного розгляду встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 було застосовано під час досудового розслідування цього кримінального провадження і під час судового розгляду ухвалою Збаразького районного суду Тернопільської області від 07.03.2024 року його дію було продовжено.

Доводи захисника під час апеляційного розгляду про те, що станом на 06 травня 2024 року закінчився раніше продовжений строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 колегія суддів вважає безпідставними, оскільки зі змісту вказаної ухвали (а.к.п. 13-15) видно, що такий строк судом було продовжено до 07 травня 2024 року включно. Вказана ухвала суду не була скасована і набрала законної сили.

Однак, до спливу вказаного строку судове провадження завершити не вдалося, оскільки ухвалою Збаразького районного суду Тернопільської області від 24.04.2024р. було задоволено заяву захисника ОСОБА_8 про відвід колегії суддів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 від участі у розгляді кримінального провадження №0000203 від 26.06.2017. Матеріали вказаного кримінального провадження (судова справа №598/1958/17) передано для розгляду іншій колегії суддів Збаразького районного суду Тернопільської області, яку утворити не вдалося через відсутність у вказаному суді достатньої кількості інших суддів, що і стало підставою для передачі вказаного провадження на розгляд Кременецького районного суду.

Згідно протоколу щодо неможливості автоматизованого розподілу судової справи між суддями Кременецького районного суду від 02.05.2024 року призначення до розгляду вказаного кримінального провадження не відбулося.

Відповідно до ч.6 ст.199 КПК України, у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Враховуючи наведені вимоги закону прокурор звернувся з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_7 до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду.

Проаналізувавши доводи клопотання прокурора і доданих до нього матеріалів кримінального провадження та безпосередньо оскаржуваного апелянтом рішення місцевого суду, колегії суддів прийшла до висновку, що при вирішенні питання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу слідчим суддею було дотримано вимог ст.ст.178,194,199 КПК і обґрунтовано прийшов до висновку про відсутність обставин, які би вказували на зменшення чи відсутність на даний час ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які були встановлені при застосуванні відносно ОСОБА_7 цього запобіжного заходу.

Встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.10 ч.2 ст.115, ч.3 ст.153 КК України, за які законом в даному випадку передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років.

Наведені в апеляційній скарзі твердження захисника щодо відсутності належних доказів наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінальних правопорушень через проведення допиту неповнолітнього підозрюваного в нічний час колегія суддів вважає безпідставними, оскільки за змістом ст.95 КПК України показання підозрюваного на досудовому розслідування не можуть бути покладені в основу судового рішення. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Таким чином, протокол допиту підозрюваного, про недопустимість якого стверджує захисник, не може бути використаний в суді для доведення його винуватості, яка має бути доведена сукупністю інших належних і допустимих доказів.

При цьому апеляційний суд враховує, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Крім того, апеляційний суд враховує, що аналогічні доводи сторони захисту щодо проведення допиту неповнолітнього підозрюваного в нічний час та необґрунтованості пред`явленої йому підозри були предметом оцінки апеляційного суду при розгляді апеляційної скарги сторони захисту на ухвалу слідчого судді про застосування запобіжного заходу. Зокрема, в ухвалі апеляційного суду Тернопільської області від 10 липня 2017 р. зазначено, що вказаний допит підорюваного було проведено з дотриманням вимог ч.4 ст.223 та ст.490 КПК України, та інших норм КПК України в присутності захисника неповнолітнього підозрюваного, його законного представника - ОСОБА_12 (батька), психолога ОСОБА_13 , прокурора відділу ювенальної юстиції прокуратури Тернопільської обл. ОСОБА_14 . При цьому, перед початком допиту було роз"яснено зміст ст.63 Конституції України про те, що особа не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів сім"ї чи близьких родичів, коло яких визначене законом, а також зміст ст.18 КПК України про свободу від самовикриття та право не свідчити проти близьких родичів чи членів сім"ї, а також ст.20 КПК України про право на захист. Ознайомившись зі своїми правами, підозрюваний заявив, що давати показання та відповідати на запитання він погоджується. Жодних доповнень, заяв та клопотань від учасників процесуальної дії не надходило, що свідчить про відсутність претензій останніх щодо порядку проведення даної слідчої дії.

Наведені висновки підтверджуються даними протоколу допиту ОСОБА_7 як підозрюваного, який додано до клопотання прокурора від 03 травня 2024 року (а.к.п.118-121).

На думку колегії суддів, слідчий суддя правильно, з урахуванням мети та підстав застосування запобіжного заходу у відповідності до вимог ст.177 КПК України, а також з дотриманням вимог ст.196 КПК України, ухвалив рішення про продовження відносно ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави відповідно до ст.183 КПК України, врахувавши обґрунтовані доводи клопотання прокурора про те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні двох кримінальних правопорушень - тяжкого і особливо тяжкого, а тому зважаючи на значний розмір покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим, він може переховуватися від суду. Такий ризик підтверджується і тим, що згідно викладених в обвинувальному акті обставин ОСОБА_7 втік з місця злочину, не надавши жодної допомоги потерпілій. Також, враховано обґрунтовані доводи прокурора, що постійним місцем проживання обвинуваченого є село Дзвиняч, яке розташоване неподалік смт.Вишнівець, де було вчинено злочини і де в нього є широке коло друзів та знайомих, а тому перебуваючи на волі він зможе чинити тиск на свідків у цьому кримінальному провадженні. Наведені обставини прокурор підтверджує також тим фактом, що під час здійснення цього кримінального провадження потерпілі в судових засіданнях повідомляли про факти вчинення на них тиску з боку родичів обвинуваченого і його адвоката, що не дає підстав для висновку, що наявність міцних соціальних зв`язків за місцем проживання буде сприяти належній процесуальній поведінці обвинуваченого. Також, у клопотанні прокурор обґрунтовано звертав увагу на те, що під час перебування під вартою обвинувачений ОСОБА_7 систематично порушував правила утримання, за що неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності і характеризується негативно. Крім того, під час досудового розслідування було встановлено, що обвинувачений негативно характеризується і за місцем навчання, що в сукупності підтверджує ризик продовження ним злочинної діяльності у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Наведені в клопотанні прокурора доводи підтверджуються доданими до цього клопотання матеріалами провадження і в апеляційній скарзі не наведено конкретних обставин на спростування зазначених прокурором фактів, а лише узагальнено стверджується про відсутність достатніх підстав для продовження запобіжного заходу. Тому колегія суддів вважає правильним висновок слідчого судді про те, що передбачені ст.177 КПК ризики продовжують існувати і застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для їх запобігання.

Крім того, доводи апеляційної скарги захисника про відсутність обґрунтованої підозри і ризиків, що передбачені ст.177 КПК, є суперечливими з огляду на те, що в апеляційній скарзі він просить застосувати більш м`який запобіжний захід, що відповідно до вимог ст.194 КПК можливе лише за наявності обґрунтованої підозри і ризиків, що передбачені ст.177 КПК.

Оцінюючи доводи захисника про невідповідність оскарженої ухвали слідчого судді практиці ЄСПЛ через тривалість перебування обвинуваченого під вартою, апеляційний суд приходить до висновку, що в даному випадку такі доводи не є достатніми для відмови у продовженні строку дії запобіжного заходу.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Колегія суддів вважає, що застосований запобіжний захід відносно обвинуваченого кореспондується з характером суспільного інтересу, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення у справі "Летельє проти Франції" заява №12369/86 від 26 червня 1991 року, особлива тяжкість деяких злочинів, яка викликає негативну реакцію суспільства і соціальні наслідки, виправдовує попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, судом на даному етапі не встановлено і в апеляційній скарзі не наведено.

Керуючись ст.ст.404-419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 травня 2024 року відносно ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді