ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/49/24 Справа № 703/268/24 Категорія: ст.171 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2024 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючоїОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря за участю адвоката власника майна ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 30 січня 2024 року про відмову слідчому відділу поліції № 2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_8 в задоволенні клопотання про накладання арешту на тимчасово вилучене майно,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ відділу поліції № 2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_8 , за погодженням з прокурором Кам`янського відділу Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_9 , звернувся до суду з клопотанням в рамках проведення досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 11.01.2024 за № 0000056 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України, про арешт майна.

Просив слідчого суддю накласти арешт, у кримінальному провадженні № 0000056 від 11.01.2024, на автомобіль марки «Mercedes-Benz» із д.н.з. НОМЕР_1 , який перебував під керуванням власника ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , та який тимчасово знаходиться на території двору сектору поліцейської діяльності № 2 відділу поліції № 2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області, що за адресою: м. Кам`янка, вул. Захисників України, 50 Кам`янської ТГ, Черкаського району Черкаської області із подальшою забороною у відчуженні даного майна, передачі його іншій особі у тимчасове чи постійне користування та у його використанні на строк проведення експертизи та встановлення істини по справі.

Також просив, залишити вказані речі на території двору сектору поліцейської діяльності № 2 відділу поліції № 2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області, що за адресою м. Кам`янка, вул. Захисників України, 50 Кам`янської ТГ, Черкаського району Черкаської області до проведення всіх необхідних експертиз в провадженні.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 30 січня 2024 року у задоволенні клопотання про накладення арешту та тимчасово вилучене майно відмовлено.

Ухвала слідчого судді мотивована тим, що у клопотанні слідчого не обґрунтовано вагомість накладення арешту на автомобіль, які саме сліди кримінального правопорушення воно на собі зберегло, які відомості можна отримати за його допомогою, що в подальшому можуть бути використанні як доказ факту чи обставини у кримінальному провадженні. Також з клопотання не вбачається які саме слідчий має намір провести експертизи з вказаним автомобілем.

Крім того, слідчим не надано та матеріали клопотання не містять жодних доказів того, що ОСОБА_10 може якимось чином переховувати, пошкодити, перетворити чи знищити речовий доказ автомобіль.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді, прокурор Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу слідчого судді від 30.01.2024 про відмову в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000056 скасувати через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Постановити нову ухвалу про задоволення клопотання слідчого про арешт майна в рамках вищевказаного кримінального провадження.

Прокурор в судове засідання не з`явився.

Участь учасників процесу в рамках апеляційного перегляду оскаржуваної скаржником ухвали слідчого судді в контексті вимог процесуального закону не є обов`язковою, у зв`язку із чим, з`ясувавши думку адвоката власника майна - ОСОБА_6 , колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду скарги за відсутності прокурора.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення адвоката власника майна - ОСОБА_6 , дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положенням Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 309 КПК під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді, зокрема, про арешт майна або відмову у ньому.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні кримінальних правопорушень, зокрема арешт майна.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

ЄСПЛ нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98) (справа «East/West Alliance Limited» проти України).

Так, згідно ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого повинно бути зазначено правові (законні) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна.

Вказана норма також узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого СВ відділу поліції № 2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області про арешт майна, слідчий суддя, прийшов до висновку, що клопотання не відповідає вимогам ст. 171 КПК України та не містить достатньо правових підстав для його задоволення.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, виходячи з наступного.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 11.01.2024 під час здійснення патрулювання на перехресті вул. Шевченка в м. Кам`янка та траси сполученням «Київ-Знам`янка» працівниками СРПП СПД № 2 ВП № 2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області було виявлено автомобіль марки «Mercedes-Benz» із д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_10 , який здійснював незаконне перевезення алкогольних напоїв без марок акцизного збору.

За даним фактом слідчим відділенням відділу поліції № 2 Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000056 від 11.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України, як незаконне виготовлення, зберігання, збут або транспортування з метою збуту підакцизних товарів (а.с. 3).

11.01.2023 близько 12 год. 00 хв. під час здійсненні патрулювання м. Кам`янка на службовому автомобілі марки «Рено Дастер», поліцейським з РПП сержантом поліції ОСОБА_12 та поліцейським з РПП сержантом поліції ОСОБА_13 був зупинений автомобіль марки «Mercedes-Benz» із д.н.з. НОМЕР_1 , який перебував під керуванням ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 .

При проведенні візуального огляду транспортного засобу ОСОБА_10 добровільно, без будь-якого примусу працівникам РПП пред`явлено вміст салону автомобіля та кузова, де було виявлено 28 пляшок із прозорого полімерного матеріалу об`ємом 5 літр кожна, в середині яких знаходиться речовина із різким запахом спирту. Вказані дії було зафіксовано за допомогою безперервної відеозйомки на нагрудну камеру «Camm Рго 1826 R2» в порядку ст. 40 ЗУ «Про Національну поліцію».

В період часу із 12 год. 10 хв. по 12 год. 35 хв. 11.01.2024 проведено огляд місця події, що за адресою: перехрестя вул. Шевченка в м. Кам`янка та автодороги сполученням «Київ-Знам`янка» під час якого вилучено автомобіль марки «Mercedes-Benz» із д.н.з. НОМЕР_1 , оскільки, власник ОСОБА_10 , добровільної згоди для проведення обшуку транспортного засобу не надав, що також зафіксовано за допомогою безперервної відеозйомки на нагрудну камеру «Camm Pro 1826 R2» в порядку ст. 40 ЗУ «Про Національну поліцію» (а.с. 5-6).

Відповідно до ст. 63 Конституції України від надання письмових пояснень ОСОБА_10 з приводу виявлених обставин відмовився (а.с. 12).

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 власником транспортного засобу «Mercedes-Benz» із д.н.з. НОМЕР_1 є ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 (а.с. 7).

11.01.2024 постановою слідчого Слідчого відділення відділу поліції № 2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 автомобіль марки «Mercedes-Benz» із д.н.з. НОМЕР_1 було визнано речовим доказом по кримінальному провадженню № 0000056 від 11.01.2024, та поміщено на зберігання на територію двору СПД № 2 ВП № 2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області, що за адресою: м. Кам`янка, вул. Захисників України, 50, Кам`янської ТГ, Черкаського району, Черкаської області з метою забезпечення збереження речових доказів в стому стані, в якому вони перебували на момент виявлення кримінального правопорушення (а.с. 11).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідно до посвідчення серії НОМЕР_3 від 22.07.2019 року сім`я ОСОБА_10 відноситься до категорії багатодітних (а.с. 23).

Згідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Так, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3,4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно зі ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, окрім іншого, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні у разі арешту майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

При розгляді клопотання слідчий суддя прийшов до висновку, з яким погоджується і колегія суддів, що у матеріалах клопотання відсутні об`єктивні докази відносно того, що ОСОБА_10 перевозив алкогольні напої без марок акцизного збору.

Як вбачається з протоколу огляду місця події від 11 січня 2024 року в ньому лише вказано, що при візуальному огляді було виявлено 28 пластикових ємкостей об`ємом по 5 літрів кожна, всередині яких речовина, схожа на спирт.

Також, матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_10 може якимось чином переховувати, пошкодити, перетворити чи знищити речових доказ автомобіль.

Крім того, слідчий суддя вірно зазначив, що відповідно до посвідчення серії НОМЕР_3 від 22.07.2019 сім`я ОСОБА_10 відноситься до категорії багатодітних, ОСОБА_10 в суді під час розгляду клопотання пояснив, що він є ФОП, здійснює торгівлю продуктами та іншим товаром, відтак без використання власного автомобіля буде припинена можливість здійснювати господарську діяльність, що залишить без засобів до існування всю родину.

Обґрунтованими є і висновки слідчого судді відносно того, що у клопотанні слідчого не зазначено, які саме сліди кримінального правопорушення на собі зберегло майно на яке він просить накласти арешт, які відомості можна отримати за його допомогою, що в подальшому можуть бути використанні як доказ факту чи обставини у кримінальному провадженні. Водночас із клопотання не вбачається які саме слідчий має намір провести експертизи з вказаним автомобілем.

Отже, при розгляді клопотання про арешт майна, слідчим суддею дотримані вимоги ч. ч. 2, 4 ст. 173 КПК України та ст. 172 КПК України, зміст ухвали слідчого судді в цілому відповідає вимогам ч. 5 ст. 173 КПК України.

Мотиви прийнятого рішення слідчим суддею викладені в мотивувальній частині ухвали, з чим погоджується і апеляційний суд.

Європейський суд з прав людини, неодноразово підкреслював, що в разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь та на рішення ЄСПЛ у справі «Новоселецький проти України» (Заява №47148/99, рішення від 22.02.2005, остаточне рішення від 22.05.2005) Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді обґрунтована та належним чином мотивована і підстав для її скасування, за доводами апеляційної скарги прокурора, не має.

Керуючись ст.ст. 171, 392, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокурора Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 30 січня 2024 року про відмову слідчому відділу поліції № 2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_8 в задоволенні клопотання про накладання арешту на тимчасово вилучене майно - залишити без змін

Ухвала набирає чинності з моменту оголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4