УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2024 Справа №607/4792/24 Провадження №1-кп/607/1223/2024

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 за участю секретаря с/з ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000226 від 22 лютого 2024 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гніздичне Тернопільського району, громадянина України, з середньою освітою, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , несудимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

за участі прокурора ОСОБА_4

та обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

У липні 2022 року, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, у обвинуваченого ОСОБА_3 , виник протиправний умисел, направлений на заволодіння, шляхом обману, грошовими коштами благодійної організації Товариства Червоного Хреста України, які призначаються як компенсація витрат за тимчасове розміщення внутрішньо переміщених осіб, які перемістилися у період воєнного стану, шляхом подання недостовірних відомостей у «Заяві особи, що розмістила внутрішньо переміщених осіб, про отримання компенсації витрат» про проживання у житловому приміщенні осіб, яка подається до виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, районної в м. Києві держадміністрації, відповідної військової адміністрації за місцем розташування житлового приміщення.

Відповідно до вимог пункту 5 «Порядку компенсації витрат за тимчасове розміщення внутрішньо переміщених осіб, які перемістились у період воєнного стану», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.03.2022 року №333 (в редакції від 30.04.2022 року) (надалі Порядок). Для отримання компенсації особа, що розмістила внутрішньо переміщених осіб, не пізніше ніж протягом п`яти днів з дня закінчення звітного місяця подає до виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, районної в м. Києві держадміністрації, відповідної військової адміністрації за місцем розташування житлового приміщення заяву за формою згідно з додатком 1 (далі - заява). Заява подається в паперовій формі або в електронній формі (на електронну адресу, визначену виконавчим органом сільської, селищної, міської ради, районною в м. Києві держадміністрацією, відповідною військовою адміністрацією). У разі подання заяви в паперовій формі особа, що розмістила внутрішньо переміщених осіб, пред`являє: документ, який посвідчує його особу; документ, що підтверджує право власності або користування житловим приміщенням, або документ, що підтверджує повноваження представника власника. При цьому, відповідно до п. 4 цього ж Порядку особи, що розмістили внутрішньо переміщених осіб, також зобов`язані в день припинення розміщення внутрішньо переміщених осіб або зміни їх кількості подати в довільній формі заяву з інформацією про зміну переліку осіб, розміщених у житловому приміщенні, із зазначенням можливості у подальшому розміщувати внутрішньо переміщених осіб у цьому житловому приміщенні.

Реалізовуючи свій протиправний умисел, будучи обізнаним, щодо вказаних вимог Порядку та діючи всупереч цим вимогам, обвинувачений ОСОБА_3 , переслідуючи корисливий мотив, спрямований на протиправне, шляхом обману, заволодіння грошовими коштами благодійної організації Товариство Червоного Хреста України, які призначаються як компенсація витрат за тимчасове розміщення внутрішньо переміщеної особи, власноручно заповнив 04.07.2022 та подав до Тернопільської міської ради від свого імені заяву особи, що розмістила внутрішньо переміщених осіб про отримання компенсацій витрат, що пов`язані з безоплатним розміщенням внутрішньо переміщених осіб за червень 2022 року, в якій зазначив неправдиві відомості, наявність яких стала підставою для надання йому грошової компенсації.

У вказаній заяві обвинувачений ОСОБА_3 , переслідуючи мету особистого збагачення, вказав, що у належній йому квартирі житлового будинку, який розташований за адресою АДРЕСА_1 , протягом червня 2022 року проживала внутрішньо переміщена особа, а саме: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка із 18.05.2022 жодного дня у вказаному будинку не проживала, оскільки у вказану дату перетнула кордон України та по теперішній час не поверталася.

В результаті зазначення неправдивих відомостей обвинуваченим ОСОБА_3 у вказаній заяві щодо безоплатного розміщення внутрішньо переміщених осіб, йому Товариством Червоного Хреста України, нараховано та виплачено за червень 2022 року грошові кошти у сумі 1772,40 грн, як компенсацію витрат за тимчасове розміщення (перебування) внутрішньо переміщених осіб, з них 443 грн за розміщення ОСОБА_5 .

Внаслідок чого, обвинувачений ОСОБА_3 , шляхом обману, незаконно заволодів грошовими коштами Товариства Червоного Хреста України, які йому були нараховані та виплачені як компенсацію витрат за тимчасове розміщення внутрішньо переміщеної особи у сумі 443 гривень, в результаті чого спричинив вказаному Товариству матеріальну шкоду на вказану суму.

Таким чином, своїми діями обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 190 КК України - заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся та вказав, що заповнив 04.07.2022 та подав до Тернопільською міської ради заяву про те, що розмістив у належній йому квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 внутрішньо переміщену особу, за що отримав компенсацію у сумі 443 грн. При цьому вказав, що у заяві він зазначив неправдиві відомості, а саме те, що протягом червня 2022 року у нього проживала внутрішньо переміщена особа, ОСОБА_5 , яка насправді жодного дня у нього не проживала та у вказаний період перебувала за кордоном. При цьому зазначив, що завдану шкоду відшкодував у повному обсязі, шляхом внесення грошових коштів на банківський рахунок Товариства Червоного Хреста України, про що свідчить копія квитанції про здійснення платіжної операції.

Обвинувачений ОСОБА_3 , визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

До закінчення з`ясування обставин по справі обвинувачений ОСОБА_3 подав письмове клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку із дійовим каяттям, оскільки він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, повністю визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, щиро розкаюється та в повному обсязі відшкодував завдану шкоду.

Прокурор в судовому засіданні не заперечила проти закриття кримінального провадження та звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України - у зв`язку із дійовим каяттям.

Крім цього від представника потерпілого Товариства Червоного Хреста України ОСОБА_6 , надійшла заява в якій остання не заперечує щодо звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження. При цьому вказує, що будь-яких претензій до обвинуваченого немає, оскільки ОСОБА_3 відшкодовані грошові кошти у повному обсязі.

Заслухавши клопотання обвинуваченого, міркування прокурора, яка не заперечила щодо задоволення заявленого клопотання, враховуючи думку представника потерпілого, викладену у письмовій заяві, в якій вона не заперечує щодо звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що клопотання підлягає до задоволення з наступних підстав.

Стаття 45 КК України передбачає звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям, особи, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення кримінального правопорушення щиро покаялася, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Згідно примітки до вказаної статті корупційними кримінальними правопорушеннями відповідно до цього Кодексу вважаються кримінальні правопорушення, передбачені статтями 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем, а також кримінальні правопорушення, передбачені статтями 210, 354, 364, 364-1, 365-2, 368-369-2 цього Кодексу.

Кримінальними правопорушеннями, пов`язаними з корупцією, відповідно до цього Кодексу вважаються кримінальні правопорушення, передбачені статтями 366-2, 366-3 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим ОСОБА_3 , що передбачене ч. 1 ст. 190 КК України, класифікується як кримінальний проступок та у відповідності з приміткою до ст. 45 КК України не вважається корупційним кримінальним правопорушенням, кримінальним правопорушенням, пов`язаним з корупцією, а також не пов`язане із порушенням правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність - ч. 1 ст. 285 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» дійове каяття полягає в тому, що після вчинення злочину особа щиро покаялась, активно сприяла його розкриттю та повністю відшкодувала завдані збитки або усунула заподіяну шкоду.

Таким чином, вирішуючи клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд приймає до уваги те, що він вперше вчинив кримінальний проступок, повністю визнав свою вину та щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення та добровільно відшкодував завдану шкоду, про що свідчить копія квитанції про повернення надмірно нарахованих грошових коштів, а також представником потерпілого подано відповідну письмову заяву в якій зазначає про відсутність претензій матеріального характеру до обвинуваченого, також вчинене кримінальне правопорушення не вважається корупційним, не пов`язане з корупцією, а також не пов`язане із порушенням правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та приходить до переконання, що наявні всі обов`язкові підстави, передбачені ст. 45 КК України, для звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку із дійовим каяттям.

За вказаних обставин, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №40000226 від 22 лютого 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, слід закрити та звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку у відповідності до ст. 45 КК України у зв`язку із дійовим каяттям.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 12, 45 КК України, п.1 ч.2 ст. 284, 285, ч.1 ст. 286, 288, п.3 ч.1, ст.392, п.2 ч.2 ст.395 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із дійовим каяттям та закриття кримінального провадження задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинений кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 190 КК України, на підставі ст. 45 КК України, у зв`язку з дійовим каяттям, а кримінальне провадження №40000226, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 лютого 2024 року за даним фактом закрити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Головуючий суддя ОСОБА_1