Провадження № 1-кп/734/9/24 Справа № 734/1118/19
В И Р О К

іменем України

24 квітня 2024 року смт Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 000011 від 21.01.2019 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тиманівка, Тульчинський р-н, Вінницька обл., українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1)11.10.2018 Козелецьким районним судом Чернігівської області за ч.4 ст.407, 69 КК України до 2 місяців арешту на гауптвахті;

2)23.08.2019 Гайсинським районним судом Вінницької області за ч.3 ст.186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

3)05.02.2024 Гайсинським районним судом Вінницької області за ч.2 ст.393 КК України до 6 місяців арешту,

звільнився за закінченням строку відбуття покарання, судимість не знята і не погашена в установленому законом порядку, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,-

в с т а н о в и в:

20.04.2017 старший солдат ОСОБА_4 був призваний на строкову військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 . Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 12.05.2017 № 120 (по стройовій частині), старшого солдата ОСОБА_4 зараховано до списків військової частини, поставлено на всі види забезпечення і призначено на посаду курсанта, в подальшому наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 03.10.2017 № 84 (по стройовій частині), старшого солдата ОСОБА_4 зараховано на військову службу за контрактом та призначено на посаду начальника електростанції - моториста взводу забезпечення навчального процесу навчального зенітного ракетного дивізіону.

Згідно з вимогами ст. ст. 17, 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України. Статтями 1-2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни.

На час проходження військової служби у лавах Збройних Сил України на старшого солдата ОСОБА_4 розповсюджується дія військових Статутів Збройних Сил України, які визначають загальні права та обов`язки військовослужбовців.

Зокрема, відповідно до ст. 4 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України (далі - Статуту), затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-ХІУ (із змінами), повсякденне життя і службова діяльність військовослужбовців регулюються Конституцією України, законами України, цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами.

Стаття 16 Статуту зобов`язує старшого солдата ОСОБА_4 виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями та інструкціями.

У свою чергу, ст.ст. 1-3 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV (із змінами), визначають, що військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України, ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку та досягається, окрім іншого, шляхом свідомого ставлення військовослужбовця до виконання військового обов`язку, вірності Військовій присязі, особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України кожного військовослужбовця зобов`язано додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів.

Відповідно до ст.ст. 11, 16, 127-128 Статуту, старший солдат ОСОБА_4 зобов`язаний сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники), та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України; бути хоробрим і дисциплінованим, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців; у разі потреби відлучитись в межах розташування військової частини (підрозділу) запитати дозволу в командира відділення, а після повернення доповісти йому про прибуття. Сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), відповідає за точне та вчасне виконання покладених на нього обов`язків і поставлених йому завдань.

Відповідно до ст. 1 Указу Президента України № 393/2018, затвердженого Законом № 2630-VIII від 26.11.2018, в окремих областях України строком на ЗО діб був введений воєнний стан, який діяв у період з 14 год. 00 хв. 26 листопада 2018 року до 14 год. 00 хв. 26 грудня 2018 року.

Згідно ст. 1 Закону України Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 2630-VIII від 26.11.2018 воєнний стан вводиться в Вінницькій, Луганській, Миколаївській, Одеській, Сумській, Харківській, Чернігівській, Донецькій, Запорізькій, Херсонській областях та внутрішніх водах України Азово-Керченської акваторії.

Враховуючи те, що військова частина НОМЕР_1 дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , у період з 14 год; 00 хв. 26 листопада 2018 року до 14 год. 00 хв. 26 грудня 2018 року на вище вказану військову частину розповсюджувався режим воєнного стану.

Водночас досудовим розслідуванням встановлено, що старший солдат ОСОБА_4 з хибних розумінь про встановлений законодавством іпорядок проходження військової служби, нехтуючи вимогами ст. ст. 17, 65 Конституції України та доведеними останньому під час проходження служби законодавчими актами, став на шлях злочинної діяльності - в умовах воєнного стану, 28.11.2018 без поважних причин та дозволу командування самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_2 , що дислокується в АДРЕСА_2 , яка має чітко зазначені межі, чим протизаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України. В подальшому

22.03.2019 старшого солдата ОСОБА_4 було затримано працівниками Тульчинського ВП Немировського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області, та доставлено до Державної установи Вінницької установи виконання покарань №1 за підозрою у вчинені іншого злочину передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, підтвердив обставини, що вказані в обвинувальному акті та показав, що відбував покарання за вироком суду у виді 2 місяців арешту. Коли звільнився, сказав своєму командиру, що хоче поїхати додому, на що останній відповів, що потрібно дочекатися командира дивізіону. Однак, не чекаючи дозволу, він поїхав додому. Дату залишення військової частини не пам`ятає. Під час перебування за межами військової частини знаходився у Гайсинському районі Вінницької області за місцем свого проживання. 21.03.2019 його було затримано працівниками правоохоронних органі за вчинення злочину передбаченого ст.186 КК України. Висловив щире каяття у скоєному, готовність нести покарання та запевнив про недопущення порушення закону в подальшому.

Крім показів обвинуваченого, його вина у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, підтверджується іншими зібраними по кримінальному провадженню та дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме:

-матеріалами службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини старшим солдатом ОСОБА_4 ;

-контрактом про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах рядового, сержантського та старшинського складу, укладеного між Міністерством оборони України і солдатом ОСОБА_4 від 02.10.2027;

-наказом командира військової частини НОМЕР_3 № 120 від 12.05.2017 про зарахування солдата ОСОБА_4 до списків особового складу часини;

-наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 286 від 28.11.2018, яким старшого солдата військової служби за контрактом ОСОБА_4 , який 28 листопада 2018 року був відсутній на ранковому шикуванні, вважати таким, що самовільно залишив військову частину.

Всі вищенаведені докази, досліджені в судовому засіданні, оцінені судом як належні та допустимі, містять інформацію щодо предмету доказування у даному кримінальному провадженні.

Враховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.407 КК України, а саме у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 28.11.2018 в умовах воєнного стану без поважних причин та відповідного дозволу керівництва самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 .

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує визнання вини і щире каяття у вчиненому злочині, сприяв його розкриттю, давав правдиві покази, і визнає дані обставини такими, що пом`якшують покарання.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

При цьому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину) та особу винного, який раніше судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Згідно вимог ч. 2 ст. 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - це покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 5 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі. При цьому враховуючи особу винного та інші обставини справи, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без відбуття покарання, а тому, застосувавши статтю 75 КК України, звільнити його від призначеного покарання з випробовуванням із іспитовим строком, поклавши обов`язки, встановлені ст. 76 КК України. На думку суду таке покарання буде необхідне та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Цивільний позов в межах кримінального провадження не заявлений. Судові витрати та речові докази відсутні. Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не застосовувати за відсутністю потреби.

Керуючись ст.ст. 368 та 374 КПК України, суд-

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити йому покарання 5 (п`ять) років позбавлення волі.

Згідно ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на два роки.

На підставі ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 обов`язки:

- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_4 не застосовувати.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Згідно ст. 376 ч. 6 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя