У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 428/7922/21

№ 1-в/183/102/24

29 березня 2024 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області подання начальника відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувальної вироку відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Маріуполь Донецької області, громадянки України, непрацюючої, незаміжньої, з середньо-спеціальною освітою, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , засудженої 12 жовтня 2021 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області за ч.1 ст. ст.369-2 КК України до штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000,00 гривень,

в с т а н о в и в:

25.03.2024 року на адресу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло подання начальника відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно ОСОБА_3 , яке мотивоване тим, що Вирок набрав законної сили 12.11.2021 року. Копія вироку та розпорядження суду відносно засудженої ОСОБА_3 отримано та прийнято до виконання 28.01.2022 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі - КВК України) засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це орган з питань пробації за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу.

14.04.2023 року направлено подання до Новомосковського районного суду Дніпропетровської області, на підставі частини 3 ст.26 КВК України.

04.07.2023 року отримано ухвалу Новомосковського районного суду Дніпропетровської області від 24.05.2023 року про відмову у задоволені подання відносно ОСОБА_3

29.01.2024 року до Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області направлено подання для вирішення питання про притягнення до кримінальної відповідальності, на підставі ст. 389-1 КК України.

05.03.2024 року отримано повідомлення з Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області про те, що в діях ОСОБА_3 не міститься ознак кримінального правопорушення через те, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та тимчасовою окупацією частини Донецької області, в яку входить Маріупольський район та м. Маріуполь, у ОСОБА_3 не було можливості сплатити штраф чи надіслати на адресу уповноваженого органу пробації відповідний документ, а також закінчення строку давності виконання обвинувального вироку.

Відділом № 1 не надається можливим надати відомостей щодо працевлаштування, матеріального стану (наявність доходу), адреси електронної пошти, контактного номеру, можливості сплати штрафу повністю або частинами (розстрочка), у зв`язку з тимчасовою окупацією міста Маріуполя Донецької області російською федерацією. Особові справи засуджених не були евакуйовані у зв`язку з настанням швидкого вторгнення військових російської федерації. На теперішній час телефонний зв`язок з засудженими відсутній (на території проживання засудженої на даний час окупаційною владою змінено оператора мобільного зв`язку).

Згідно отриманої відповіді з Державної податкової служби України ОСОБА_3 джерела отримання доходів немає.

Згідно отриманої відповіді з відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Донецькій області Управління державної реєстрації Східного міжрегіонального управління МЮ щодо ОСОБА_3 актового запису про смерть не виявлено.

Згідно отриманої відповіді з Міністерства соціальної політики України ОСОБА_3 відомостей з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб інформація відсутня.

Згідно отриманої відповіді з Маріупольського міського центру зайнятості ОСОБА_3 відносно працевлаштування не зверталась.

Станом на 05.03.2024 року уповноважений орган з питань пробації не отримував від ОСОБА_3 документа про сплату штрафу.

Інформації про причини невиконання вироку суду уповноважений орган з питань пробації не має.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі № 5-324кс15 (постанова від 24 грудня 2015 року) ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Редакція ч. 3 ст. 80 КК України певним чином співвідноситься зі ст. 389 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у ч. 3 ст. 80 КК України, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями КК України. Отже, роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні ч. 3 ст. 80 КК України, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину. Таке правозастосування суперечить ч. 1 ст. 62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може були піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду. Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Оскільки в матеріалах особової справи відсутні дані про ухилення засудженої від відбування покарання, зокрема притягнення її до кримінальної відповідальності за ст. 389 КК України, та про вчинення нею нового злочину до закінчення строку давності, то немає підстав зважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався.

Відповідно до ст. 152 КВК України закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.

Враховуючи вищенаведене та той факт, що на даний час закінчились строки давності виконання обвинувального вироку Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 12.10.2021 року факт ухилення від відбування покарання не встановлено вироком суду, подання підлягає задоволенню, оскільки наявні підстави для звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання на підставі п.1 ч.1 ст. 80 КК України.

Згідно ч. 1 ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в строк два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Подальше виконання вироку недоцільне, оскільки після спливу вказаного строку його виконання не може мати належного карального і превентивного впливу.

У зв`язку з вищевикладеним начальник відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях просив вирішити питання про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно ОСОБА_3 .

Начальник відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку в судове засідання не з`явилась, надавши заяву, якою просила розглянути подання у свою відсутність, підтримавши його.

Прокурор в судове засідання не з`явилася, надала заяву, якою просила розглянути його у свою відсутність.

Засуджена в судове засідання не з`явилась, повідомлялась про час і місце розгляду подання, причини неявки суду не повідомила.

Суд, дослідивши подання, дійшов такого висновку.

Вироком Сєвєроденецького міського суду Луганської області від 12 жовтня 2021 року ОСОБА_3 засуджено за ч.1 ст.369-2 КК України до штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000,00 гривень.

Вирок набрав чинності у встановленому законом порядку.

Згідно статті 152 КВК України підставами звільнення від відбування покарання є закінчення строків давності виконання обвинувального вироку.

Згідно вимог ч. 1 ст. 80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: 1) два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Штраф, відповідно ст. 53 КК України, є менш суворим видом покарання ніж обмеження волі.

Підстава для звільнення від відбування покарання у відповідності до положень ст. 80 КК України складається з трьох обов`язкових елементів: 1) закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку; 2) не ухилення особи від відбування призначеного їй покарання; 3) не вчинення нею нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливого тяжкого.

Згідно частини 3 статті 80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності подвоюються.

Відповідно до частини 4 статті 80 КК України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

За таких обставин застосування статті 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе, це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання. Водночас засуджений до певного виду покарання не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.

Вказані положення свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

Перебіг строку давності виконання обвинувального вироку починається з дня набрання чинності вироком суду.

Як зазначено вище, Вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 12.10.2021 року ОСОБА_3 засуджено за ч.1 ст.369-2 КК України до штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000,00 гривень.

Вирок відносноОСОБА_3 набрав законної сили 12.11.2021 року.

Таким чином, відповідно до положень ст. 80 КК України строк давності виконання обвинувального вироку закінчився 12.11.2023 року.

Вирішуючи питання про наявність чи відсутність в діях обвинуваченого ухилення від виконання вироку суду, суд виходить з наступного.

Ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку встановлюється за чітко регламентованою законодавством процедурою, та вирішується виключно судом, оскільки ухилення від відбування покарання у виді штрафу, відповідно до ч. 1 ст. 389 КК України, є злочином.

Відомостей щодо притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 389 КК України (ухилення від відбування покарання у виді штрафу), матеріали провадження не містять та суду не надані.

Під ухиленням від відбування покарання розуміють умисні дії або бездіяльність засудженого, спрямовані на невиконання покарання.

Тобто факт невиконання засудженою покарання у виді штрафу (його несплата у встановлений законом термін) сам по собі не свідчить про ухилення від відбування цього покарання.

Відповідно до частини 1 статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові ВСУ № 5-324кс15 від 24.12.2015 року.

У справі «Грабчук проти України» Європейський Суд зазначає, що «презумпція невинуватості порушена, якщо посадова особа висловлює думку про винність особи, обвинуваченої у вчиненні злочину, коли цього не було доведено відповідно до закону».

Момент, з якого особа вважається винуватою, є саме той час, коли вина особи доведена в законному порядку, тому альтернативна процедура встановлення винуватості особи є неприпустимою.

Отже, в матеріалах провадження відсутні дані про умисне ухилення засудженою ОСОБА_3 від відбування покарання, призначеного вироком, а відтак, відсутні підстави для зупинення перебігу строку виконання обвинувального вироку і застосування частини третьої статті 80 КК України, висновки суду з цього приводу не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Щодо вчиненняОСОБА_3 нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливого тяжкого, то такі дані у суду відсутні.

Відтак, враховуючи вищевказані обставини, а саме те, щострок давності виконання обвинувального вироку закінчився, до кримінальної відповідальності ОСОБА_3 не притягалась, факт ухилення від виконання вироку суду не доведено, суд вважає, що наявні підстави для звільнення засудженої від відбування покарання у зв`язку зі спливом строку давності виконання обвинувального вироку.

Керуючись ст. 80 КК України, ст.ст. 537,539 КПК України, ст.ст. 152,165,166 КВК України, суд,

у х в а л и в:

Подання начальника відділу № філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку задовольнити.

ОСОБА_3 від покарання, призначеного вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 12 жовтня 2021 року звільнити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1