№ 1-кп/183/1131/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2024 року Дніпропетровська обл.,

м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000977 від 18.07.2023 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Попівка Краснодонського р-ну, Луганської обл., громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовця за мобілізацією, в посаді старшого оператора 5 противотанкового ракетного розрахунку 3 відділення протитанкових ракетних комплексів 1 взводу протитанкових ракетних комплексів роти протитанкових ракетних комплексів військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший солдат», раніше судимого:

-19.06.2016 вироком Кременського районного суду Луганської області за ч. 1 ст. 289 КК України до покарання у виді 3 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим стром 3 роки;

-03.06.2019 вироком Мар`їнського районного суду Донецької області за ч. 4 ст. 407 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 71, 72 КК України призначено покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

І. Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним.

Старший солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, в посаді старшого оператора 5 противотанкового ракетного розрахунку 3 відділення протитанкових ракетних комплексів 1 взводу протитанкових ракетних комплексів роти протитанкових ракетних комплексів військової частини НОМЕР_1 , у військовому званий «старший солдат», діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не одержавши дозволу відповідних командирів або начальників, без поважних причин, 2 червня 2023 року з метою ухилитись від військової служби в умовах воєнного стану, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не з`явився на службу з відпустки до військової частини НОМЕР_1 , яка розташована за у АДРЕСА_3 (більш точна адреса не розголошується в умовах воєнного стану), проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, ввірених йому за посадою, заходів для повернення до військової частини НОМЕР_2 не приймав, про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв.

18.07.2023 ОСОБА_5 самостійно прибув до третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) ТУ ДБР у м. Полтаві та заявив про себе, внаслідок чого кримінальне правопорушення було припинено.

ІІ. Позиція обвинуваченого ОСОБА_5 щодо пред`явленого обвинувачення та надані ним показання.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, визнав.

Допитаний в судовому засіданні 23.01.2024 р. обвинувачений ОСОБА_5 пояснив, що 19 травня у нього народилася дитина син. У зв`язку з цим його відпустили у відпустку на десять діб з 23 травня 2023 р. по 02 червня 2023 р.. Повернутися до військової частини повинен був 02 червня 2023 р. до вечірнього шикування. Відпустка була оформлена офіційно та виданий відпускний квиток. При цьому він повинен був привезти до військової частини свідоцтво по НОМЕР_3 дитини. У зв`язку з тим, що попередній шлюб його цивільної дружини не був розірваний, то при реєстрації народження його дитини батьком був зазначений колишній чоловік його дружини. Він повідомив про це у військову частину де йому сказали брати те, що є. Після цього вирішив їхати у військову частину та 02 червня 2023 р. приблизно о 10 год. зателефонував командиру підрозділу ОСОБА_6 . Останній перетелефонував обвинуваченому через приблизно 10 хв. та сказав, що обвинувачений вже у СЗЧ, а тому може не їхати. При цьому не пояснили про необхідність з`явитися до правоохоронних органів. Після чого обвинувачений залишився за місцем проживання за адресою АДРЕСА_2 , та до військової частини для продовження військової служби не з`являвся, а з`явився лише 18 липня 2023 р.. Про вказану адресу місця проживання командири знали та у них був номер телефону обвинуваченого. На якій стадії розгляд обвинувального акту за ч. 4 ст. 407 КК України, який перебуває у Комінтернівському районному суді Одеської області не знає. Повісток не отримував. На сьогоднішній день утриманцем є його син. Норми законодавства, щодо дотримання військової дисципліни йому відомі.

Додатково допитаний в судовому засіданні 11.04.2024 р. обвинувачений ОСОБА_5 пояснив, що 02 червня 2023 р. він мав намір повернутися з відпустки до військової частини та прямуючи на автобус приблизно о 10 г. зателефонував своєму начальнику ОСОБА_7 та повідомив про свій намір приїхати до військової частини. ОСОБА_7 через кілька хвилин зателефонував обвинуваченому та повідомив останнього, що сенсу повертатися не має, оскільки обвинуваченого вже оформили як особу, яка самовільно залишила військову частину. Через три дні з військової частини обвинуваченому прислали його речі. Весь цей час обвинувачений до військової частини не повертався. Лише 18.07.2023 р. йому зателефонував слідчий до якого він приїхав.

Сторона захисту зазначає, що обвинувачений під час судового розгляду визнав себе винним, а тому при призначенні покарання слід застосувати або положення ст. 75 КК України, або положення ст. 69 КК України.

ІІІ. Досліджені докази на підтвердження встановлених судом обставин та висновки суду.

Окрім визнання обвинуваченим своєї вини, його винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується показаннями самого обвинуваченого, свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які були безпосередньо допитані в ході судового розгляду, а також сукупністю досліджених письмових доказів у кримінальному провадженні.

Так, допитаний в судовому засіданні 21.03.2024 р. свідок ОСОБА_8 пояснив, що є командиром 3-го відділення 2-го взводу роти протитанкових ракетних комплексів. Командиром або начальником обвинуваченого він не був. Обвинуваченого знає з часу коли його перевели у підрозділ. Деякий час прослужив та йому надали відпустку у зв`язку із народженням дитини. Відпустку надали влітку 2023 р. Про відпустку обвинуваченого свідок дізнався під час вечірнього шикування де про це оголосили. Також на вечірньому шикуванні командиром було доведено, що після відпустки обвинувачений не повернувся. На той час свідок займався бойовою підготовкою лише свого відділення. Також на вечірньому шикуванні командир довів усьому особовому складу, що обвинуваченому телефонували, що проблеми з документами про народження, так як прізвище обвинуваченого не записано, потім він перестав відповідати на дзвінки. До військової частини обвинувачений не повертався. Безпосередньо з обвинуваченим до залишення ним військової частини та після свідок не спілкувався.

Допитаний в судовому засіданні 21.03.2024 р. свідок ОСОБА_9 пояснив, що з обвинуваченим служили в одній військовій частині. Обвинувачений був його підлеглим, тобто свідок знає його особисто. Відпустку оформили у зв`язку із народженням дитини на строк десяти діб. Уїхати планував за місцем мешкання у Дніпропетровській області. На сьомий день свідок телефонував обвинуваченому та нагадав що необхідне свідоцтво про народження дитини. Обвинувачений відповів на дзвінок та пояснив, що є проблеми з оформленням свідоцтва про народження із зазначенням його батьком у цьому свідоцтві. Потім пояснив, що проблеми з транспортом. Потім десь через тиждень перестав відповідати на дзвінки. До військової частини обвинувачений не повертався.

Під час досудового розслідування допитувався в якості свідка ОСОБА_10 . В судовому засіданні, яке відбулося 21.03.2024 р., прокурор відмовилася від допиту вказаного свідка. Захисник та обвинувачений не наполягали на допиті свідка ОСОБА_10 .

На цих підставах під час судового розгляду свідок ОСОБА_10 не допитувався.

Суд зазначає, що окрім показань обвинуваченого ОСОБА_5 , свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які були безпосередньо допитані в ході судового розгляду, винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується сукупністю досліджених письмових доказів у кримінальному провадженні.

Так, з повідомлення від 21.06.2022 р. № 4698/1/13/1058 про вчинення кримінального правопорушення вбачається, що командир військової частини НОМЕР_1 повідомив директору Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві про те, що у діях військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 маються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України., який 23.05.2023 р. без поважних причин самовільно залишив місце служби в умовах військового часу, про місце перебування та причини відсутності не повідомив та станом на теперішній час не повернувся.

З копії військового квитка серії НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_5 вбачається, що вказана особа проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 з 19.04.2023 р..

З витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 78 від 19.04.2023 р. вбачається, що старший солдат ОСОБА_5 з 19.04.2023 р. зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 на посаду солдата резерву взводу солдатів резерву запасної роти військової частини НОМЕР_1 .

З витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 86 від 27.04.2023 р. вбачається, що старший солдат ОСОБА_5 з 27.04.2023 р. справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків за посадою старшого оператора 5 протитанкового ракетного розрахунку 3 відділення протитанкових ракетних комплексів 1 взводу протитанкових ракетних комплексів роти протитанкових ракетних комплексів військової частини НОМЕР_1 .

Достовірність та об`єктивність наведених доказів у суду сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, допустимі та достатні, у зв`язку з чим суд вважає можливим прийняти вказані докази.

З показань обвинуваченого ОСОБА_5 , свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , з повідомлення від 21.06.2022 р. № 4698/1/13/1058 про вчинення кримінального правопорушення, з копії військового квитка серії НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_5 , з витягів з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 78 від 19.04.2023 р. та № 86 від 27.04.2023 р. судом встановлено, що станом на 02 червня 2023 р. обвинувачений ОСОБА_5 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 в посаді старшого оператора 5 протитанкового ракетного розрахунку 3 відділення протитанкових ракетних комплексів 1 взводу протитанкових ракетних комплексів роти протитанкових ракетних комплексів військової частини НОМЕР_1 .

З показань обвинуваченого ОСОБА_5 , свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 судом встановлено, що обвинуваченому надана відпустка строком на 10 діб з 23.05.2023 р. до 02.06.2023 р. з якої обвинувачений до військової частини НОМЕР_1 для подальшого проходження військової служби не повернувся.

З показань обвинуваченого ОСОБА_5 судом встановлено, що останній не повернувся до військової частини НОМЕР_1 після відпустки та весь час перебував в с. Новопокровка Дніпропетровської обл..

Суд звертає увагу на те, що військова частина, в якій проходив службу обвинувачений та куди повинен був повернутися, і місце його перебування після закінчення відпустки знаходяться в одній області Дніпропетровській. Відстань від місцем служби і місце перебування обвинуваченого не значна. Доказів наявності перешкод обвинуваченому повернутися до військової частини суду не надано.

Отже, за відсутності перешкод для повернення обвинуваченого до військової частини суд дійшов висновку, що обвинувачений не повернувся до військової частини з метою ухилитися від військової служби.

Відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» з 24.02.2022 року на всій території України введено воєнний стан.

Строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався: з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб згідно з Указом Президента № 133/2022 від 14.03.2022; з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб згідно з Указом Президента № 259/2022 від 18.04.2022; з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 341/2022 від 17.05.2022; з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 573/2022 від 12.08.2022; з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 757/2022 від 07.11.2022; з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 58/2023 від 06.02.2023; з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 254/2023 від 01.05.2023.

Таким чином станом на 02 червня 2023 р. в України був введений воєнний стан.

Суд вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого та визнання його винуватості.

В своїх показаннях, наданих суду, ОСОБА_5 пояснив, що 02 червня 2023 р. він мав намір повернутися з відпустки до військової частини та прямуючи на автобус приблизно о 10 г. зателефонував своєму начальнику ОСОБА_7 та повідомив про свій намір приїхати до військової частини. ОСОБА_7 через кілька хвилин зателефонував обвинуваченому та повідомив останнього, що сенсу повертатися не має, оскільки обвинуваченого вже оформили як особу, яка самовільно залишила військову частину. Через три дні з військової частини обвинуваченому прислали його речі.

Суд не приймає до уваги вказані показання обвинуваченого так як на підтвердження цих показань не надано належних та допустимих доказів.

В якості доказів стороною обвинувачення суду надані копії наступних документів: матеріали службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини старшим оператора 3 відділення протитанкових ракетних комплексів 1 взводу протитанкових ракетних комплексів роти протитанкових ракетних комплексів старшим солдатом ОСОБА_5 ; рапорт від 03.06.2023 р. командира роти протитанкових ракетних комплексів на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 ; витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 353 від 03.06.2023 р.; акт службового розслідування; пояснювальна записка від 03.06.2023 р. ОСОБА_11 на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 ; пояснювальна записка від 03.06.2023 р. ОСОБА_9 на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 ; пояснювальна записка від 03.06.2023 р. ОСОБА_6 на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 ; витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 126 від 03.06.2023 р.; службова характеристика ОСОБА_5 ; медична характеристика ОСОБА_5 ;карта соціально демографічного вивчення військовослужбовця ОСОБА_5 ; відпускний квиток № 72 від 23.05.2023 р.; витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 193 від 17.06.2023 р.; витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 19 від 22.02.2023 р.; довідка № 4071 від 02.08.2023 р., видана КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДМР; скріншот отриманого 11.08.2023 р. листа на електронну пошту; довідка № 1193 від 09.08.2023 р., видана КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДМР; лист № 15/1112 від 08.08.2023 р. КП «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова» ДОР; лист № 784/01-12 від 24.07.2023 р. КНП «Солонянська багатопрофільна лікарня» ССР; лист № 5-4-4643ВИХ-23 від 02.08.2023 р. керівника Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону; обвинувальний акт від 30.03.2021 р.; вирок від 03.06.2019 р.; лист № 1/8235 від 18.08.2023 р. ІНФОРМАЦІЯ_2 ; облікова картка ОСОБА_5 ; довідка № 79/3 військово лікарської комісії; довідка № 2177 від 11.05.2023 р. військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до ч. 3 ст. 99 КПК України сторона кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, зобов`язані надати суду оригінал документа. Оригіналом документа є сам документ, а оригіналом електронного документа - його відображення, якому надається таке ж значення, як документу.

Оскільки суду надані копії документів, то суд визнає вказані копії документів недопустимими доказами та не приймає їх до уваги.

ІV. Частина статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений ОСОБА_5 ..

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що своїми умисними та протиправними діями обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 408 КК України - дезертирство, тобто нез`явлення до військової частини з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

ІV. Мотиви суду при призначенні покарання

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до вимог, передбачених ч. 1 ст. 66 КК України, не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до вимог, передбачених ч. 1 ст. 67 КК України, не встановлено.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, раніше судимий, за місцем відбування покарання зарекомендував себе посередньо.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд виходить із положень ст. ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є особливо тяжким умисним злочином, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, дані про особу винного, у зв`язку з чим суд призначає обвинуваченому ОСОБА_5 покарання за санкцією ч. 4 ст. 408 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років, яке є необхідними та достатніми покаранням для виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

На переконання суду, саме таке покарання відповідає загальним засадам його призначення, визначеним у статтях 50, 65 КК України, є справедливим та співмірним протиправному діянню, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

При призначенні ОСОБА_5 покарання застосувати положення ч. 1 ст. 69 та ч. 1 ст. 75 КК України не можливо, оскільки цими нормами заборонено застосовувати їх положення при засудженні особи за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 408 КК України.

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 жовтня 2023 р. щодо ОСОБА_5 був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 22 грудня 2023 р..

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2023 р. щодо ОСОБА_5 був продовжений запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 16 лютого 2024 р..

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 лютого 2024 р. щодо ОСОБА_5 був продовжений запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 13 квітня 2024 р..

Час тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою (з 24 жовтня 2023 р. по 10 (включно) квітня 2024 р.) слід зарахувати у строк відбуття ним покарання за цим вироком із розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.

V. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 124, 349, 368 - 374, 376, 392 - 395 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк шість років.

Початок строку відбування ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі відраховувати з дня ухвалення вироку суду, тобто з 11 квітня 2024 року.

Зарахувати у строк відбуття ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі, призначеного за цим вироком, час тримання його під вартою (з 24 жовтня 2023 р. по 10 (включно) квітня 2024 р.) із розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1