Справа № 496/4116/22
Провадження № 1-кп/496/93/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2024 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Біляївка матеріали кримінального провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, освіта неповна середня, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 14.01.2022 року Біляївським районним судом Одеської області за ч. 1 ст. 213 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік з іспитовим строком на 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Протягом тривалого часу ОСОБА_6 , зловживає спиртними напоями та за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчиняє сварки з сестрою ОСОБА_5 , ображає її, погрожує, принижує, що приводить до наявності у неї негативних переживань: знецінення власної особистості, відчуття образи, приниження, розпачу, нерозуміння мотивів поведінки брата. 29.06.2022 року ОСОБА_6 постановою Біляївського районного суду по справі №496/2210/22 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. 05.07.2022 року ОСОБА_6 постановою Біляївського районного суду по справі №496/2675/22 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді громадських робіт. Однак незважаючи на неодноразове притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, 06.07.2022 року, ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за вказаним вище місцем свого проживання, виражався в бік своєї сестри ОСОБА_5 , нецензурною лайкою, погрожував їй, принижував, що призвело до психологічного страждання останньої.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 визнав себе винним та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорюючи доказів по даній справі, здобутих органами досудового розслідування, при цьому зазначив, що коли вип`є, то починає сваритися з сестрою та не може себе утримати в руках. Така поведінка була 29.06.2022 року, 05.07.2022 року та 06.07.2022 року, внаслідок чого його було притягнуто до адміністративної відповідальності. На теперішній час він зробив висновки, у вчиненому розкаявся.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_6 є її братом та перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчиняє сварки, вона часто викликала поліцію, весь час чинить психологічний тиск, виражається нецензурною бранню, просила призначити покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки ніяких висновків ОСОБА_6 не робить.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також роз`яснює, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин, суд вважає, що винність ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена у повному обсязі і кваліфікує його дії за ст. 126-1 КК України, а саме: домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо іншої особи з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань.

Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 , згідно ст. 66 КК України та обставин, що обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, конкретні обставини справи, особу обвинуваченого, те, що він раніше судимий, офіційно не працевлаштований, суд звертає увагу на його відношення до вчиненого - визнання своєї вини, враховує його нейтральну характеристику за місцем проживання, скарг та заяв відносно ОСОБА_6 не надходило, на обліках у лікаря нарколога не перебуває, також суд приймає до уваги позицію потерпілої, а тому суд прийшов до переконання, що ОСОБА_6 необхідно призначити покарання у виді обмеження волі (як про це просив прокурор у судових дебатах та з чим також погодилась потерпіла).

Остаточне покарання ОСОБА_6 визначити за правилами ст. 71 КК України, тобто за сукупністю вироків, з врахуванням правил ст. 72 КК України. Приймаючи таке рішення суд враховує, що ОСОБА_6 14.01.2022 року вироком Біляївського районного суду Одеської області, визнаний винним та засуджений за ч.1 ст. 213 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік, від відбування якого, на підставі ст. 75 КК України, звільнений з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, і в період іспитового строку, тобто, до повного відбуття покарання вчинив новий злочин в якому він обвинувачується і винність у вчиненні якого доведена судом.

Під час судового розгляду до обвинуваченого був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою для запобігання ризикам ухилення від суду. На час ухвалення вироку обвинувачений перебуває під вартою і строк тримання закінчується 24.03.2024 року.

Вочевидь вбачається, що вирок до зазначеного часу не набере законної сили. Поряд з цим є усі підстави вважати, що існує ризик ухилення обвинуваченого від суду та від відбування покарання. У зв`язку з цим запобіжний захід обвинуваченому слід залишити у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Питання про судові витрати судом вирішується відповідно до ст.124 КПК України.

Речові докази по справі відсутні, арешт на майно не накладався.

Цивільний позов по справі заявлений не був.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання у виді 1 року обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання до призначеного покарання не відбутого покарання за вироком Біляївського районного суду Одеської області від 14.01.2022 року, призначити ОСОБА_6 остаточне покарання в виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 1 (один) місяць.

До набрання вироком законної сили залишити ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Після набрання вироком законної сили направити обвинуваченого ОСОБА_6 до місця відбування покарання у виді обмеження волі у порядку, встановленому для осіб, засуджених до покарання у виді позбавлення волі, на підставі ч. 2 ст. 57 КВК України. По доставці до місця відбування покарання звільнити ОСОБА_6 з-під варти.

У строк покарання за правилами, передбаченими у статті 72 КК України, зарахувати ОСОБА_6 час попереднього ув`язнення під вартою, починаючи з 24.01.2024 року (дати затримання), по день звільнення з-під варти з розрахунку один день позбавлення волі за два дні обмеження волі.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судові витрати по справі за проведення судової експертизи у розмірі 11 326,20 грн.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1

Відповідно до ч. 15 ст. 615 КПК України суд обмежився проголошенням резолютивної частини вироку з врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.