Справа 522/9656/22
Провадження 1-кп/522/346/24
УХВАЛА

10.04.2024 м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілого - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

розглянувши кримінальне провадження за ЄРДР № 0000322 від 16.03.2022 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бандурове Гайворонського району Кіровоградської області, громадянина України, не одруженого, дітей не має, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляді перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 190 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 терміном на шістдесят днів, з альтернативою визначення застави, посилаючись на те, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України не змінились та не відпали.

Потерпілий підтримав думку прокурора.

Захисник заперечував проти клопотання прокурора про продовження підзахисному запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вважаючи його невмотивованим та необґрунтованим. Просив змінити обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який - цілодобовий домашній арешт, посилаючись на недоведеність заявлених прокурором ризиків; неправильну кваліфікацію дій обвинуваченого стороною обвинувачення, а також посилався на позитивні характеристики підзахисного за місцем реєстрації, на те що ОСОБА_5 до затримання проходив військову службу за мобілізацією, має постійне місце проживання, цивільну дружину та виховує дитину, не притягувався до будь-якого виду відповідальності, не має судимостей; на підтвердження доводів надав характеристику ОСОБА_5 з Савранської селищної ради Одеської області №145 від 20.03.2024; довідку з ПФУ форми ОК-7.

Обвинувачений заперечував проти клопотання прокурора, підтримав позицію захисника. Також зазначив, що він є військовослужбовцем, проходить службу в Збройних силах України, у зв`язку із втратою телефону не мав змоги повідомити суд про причини своєї неявки, наміру ухилятися від суду він не мав.

Заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши наявні матеріали, суд встановив наступне.

Так, ухвалою суду від 16.02.2024 обвинуваченому обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 15.04.2024 з визначенням розміру застави в сумі 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

За змістом ст. 199 КПК України підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Вирішуючи клопотання сторони захисту та обвинувачення щодо запобіжного заходу, суд враховує, що ОСОБА_5 з посиланням на вагомі докази обвинувачується у вчиненні кількох кримінальних правопорушень, одне з яких є тяжким злочином та у разі визнання винуватим йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. При цьому, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

На даний час лише розпочато судовий розгляд кримінального провадження, докази суду ще надавались та не досліджувались. При цьому, слід зауважити, що до завершення розгляду, суд не може робити висновки щодо винуватості обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій.

Суд також враховує, що ОСОБА_5 неодружений, офіційно не працевлаштований, що свідчить про відсутність у обвинуваченого легальних джерел отримання засобів для існування та відсутність міцних соціальних зв`язків за місцем проживання.

Доводи захисника з приводу того, що обвинувачений має позитивну характеристику за місцем реєстрації, постійне місце проживання, батьків, цивільну дружину та виховує дитину, на думку суду не є свідченням існування міцних соціальних зв`язків, здатних гарантувати його належну процесуальну поведінку.

Посилання ж сторони захисту на проходження обвинуваченим ОСОБА_5 до його затримання військової служби за мобілізацією у в/ч НОМЕР_1 та отримання останнім грошового забезпечення не підтверджуються належними доказами, оскільки вивченням індивідуальних відомостей про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, які містяться у довідці форми ОК-7 на ім`я ОСОБА_5 встановлено, що востаннє військовою частино НОМЕР_1 були здійсненні нарахування у період з травня по серпень 2022 року. Відомості про подальші нарахування в/ч НОМЕР_1 сум фактичного заробітку/доходу - відсутні.

Крім того, суд приймає до уваги, що обвинувачений будучи ознайомленим із пред`явленим обвинуваченням неодноразово не з`являвся за викликами до суду, у зв`язку із чим ухвалою суду від 24.01.2024 його було оголошено у розшук.

Доводи ОСОБА_5 про те, що він не мав змоги повідомити суд про причини своєї неявки через втрату телефону, суд не приймає до уваги, адже зі сторони обвинуваченого не було вжито жодних заходів задля того, щоб повідомити суд про такі зміни, створивши тим самим підґрунтя для ухилення від явки до суду.

Так, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, зокрема, п. 41 рішення у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 року ЄСПЛ констатував, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».

Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain) від 07.07.1989).

За даних обставин, суд приходить до висновку, що ризики передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: спроби переховуватися від суду та вчинити інші кримінальні правопорушення, не відпали та продовжують існувати, що є підставою для продовження строку тримання під вартою обвинуваченого. При цьому, зважаючи на викладені обставини, на думку суду, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, на даний час, не може забезпечити належну поведінку обвинуваченого та запобігти вищезазначеним ризикам.

Належних доказів того, що наявні підстави, які унеможливлюють тримання обвинуваченого в умовах слідчого ізолятору за станом здоров`я, стороною захисту - не надано, та в ході розгляду судом - не встановлено.

Водночас, продовжуючи обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою, керуючись ч. 4 ст. 182, ч. 3 ст. 183 КПК України, суд вважає за необхідне залишити раніше обрану обвинуваченому заставу, у межах передбачених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України у 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242240 грн.

На думку суду, внесення застави саме у такому розмірі здатне гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110, 315, 176-178, 182, 183, 331, 370, 372, 376, 395, 532 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити, продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 до 60 (шістдесяти днів), тобто до 08 червня 2024 року.

Залишити обвинуваченому ОСОБА_5 розмір застави у 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу.

Обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

У разі внесення застави зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_5 після звільнення з-під варти прибувати за кожною вимогою до суду, яким розглядається кримінальне провадження, протягом дії зазначеного запобіжного та покласти на обвинуваченого строком на 2 (два) місяці обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

1) не відлучатися з м. Одеса без дозволу суду;

2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

3) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться до суду без поважних причин та не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави, суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді застави у більшому розмірі або іншого більш суворого запобіжного заходу.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою - в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Суддя ОСОБА_1