ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 676/3121/24

Провадження № 11-сс/4820/215/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

представника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Хмельницькому, апеляційну скаргу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 06 травня 2024,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою задоволено клопотання адвоката ОСОБА_5 , в інтересах ОСОБА_7 , про звільнення особи, незаконно позбавленої свободи та зобов`язано начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 негайно звільнити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродження та жителя по АДРЕСА_1 , який незаконно позбавлений свободи працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що станом на момент розгляду клопотання адвоката ОСОБА_5 , в інтересах ОСОБА_7 , на незаконне затримання та негайне звільнення незаконно позбавленого свободи, в порядку передбаченого ст. 206 КПК України, в судовому засіданні встановлено, що, останній, не підпадає під дію ч.1 ст. 208 КПК України, на час розгляду справи не є військовослужбовцем Збройних Сил України, а також не є мобілізованим до лав Збройних Сил України, до списків будь-якої військової частини не зарахований, відповідно відсутні правові підстави для його незаконного позбавлення свободи представниками ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В поданій апеляційній скарзі начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_8 просить оскаржувану ухвалу скасувати та ухвалити нову, якою відмовити адвокату ОСОБА_5 у задоволенні клопотання про звільнення особи, незаконно позбавленої свободи, в порядку, передбаченому ст. 206 КПК України, ОСОБА_7 . У випадку із розглядом клопотання адвоката ОСОБА_5 , поданого в інтересах ОСОБА_7 , та винесенням слідчим суддею ОСОБА_9 ухвали, відсутнє як кримінальне провадження загалом, так і будь - який статус ОСОБА_7 , як сторони кримінального провадження. Переконує, що ОСОБА_7 під вартою у ІНФОРМАЦІЯ_4 не перебував. За таких умов, ухвала слідчого судді, винесена в рамках положень статті 206 КПК України, є протиправною та винесеною за межами повноважень слідчого судді. Вказує, що проміжок часу перебування, відібраного до складу команди військовозобов`язаного, на пункті збору військовозобов`язаних до моменту його відправки у складі команди до військової частини за призовом на військову службу під час мобілізації, не вважається позбавленням свободи (триманням під вартою), а є складовою загальної мобілізації. При відвідуванні ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 подав заяву, в якій довів до відома, що має релігійні переконання, які унеможливлюють його призов на військову службу під час мобілізації. Працівниками ІНФОРМАЦІЯ_5 повідомлено ОСОБА_7 , що наявність тих чи інших релігійних переконань не надає права на відстрочку від призову під час мобілізації, так само, як не звільняє і від конституційного обов`язку захищати Вітчизну, незалежність та територіальну цілісність України.

Начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 , в поданій апеляційній скарзі, просив здійснювати розгляд справи за відсутності представника ІНФОРМАЦІЯ_4 .

До початку судового засідання ОСОБА_7 направив заяву про проведення судового засідання без його участі.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, представника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_5 про законність і обґрунтованість ухвали слідчого судді, перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів судової палати вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, виходячи з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Задовольняючи клопотання адвоката ОСОБА_5 , в інтересах ОСОБА_7 , про звільнення його, як особи, незаконно позбавленої свободи працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 слідчий суддя обґрунтував своє рішення тим, що на час розгляду вказаного клопотання, в порядку ст. 206 КПК України, ОСОБА_7 не підпадає під дію ч. 1 ст. 208 КПК України, він не є військовослужбовцем ЗСУ, мобілізованим до лав ЗСУ, до списків будь-якої військової частини не зарахований, відтак відсутні правові підстави для його незаконного позбавлення свободи працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Разом з тим, з таким висновком слідчого судді колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.

У відповідності до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий суддя здійснює судовий контроль за дотриманням прав, свобод та осіб у кримінальному провадженні.

Кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (п. 10 ч. 1 ст. 3 КПК України).

Стаття 206 КПК України надає слідчому судді специфічні повноваження щодо перевірки наявності підстав позбавлення особи свободи (зокрема наявності судового рішення та ін.) та звільнення такої особи, якщо за результатами такої перевірки відповідних підстав не буде встановлено, або забезпечення проведення у найкоротший строк розгляду клопотання прокурора, слідчого про застосування запобіжного заходу.

Згідно з положенням ст. 3 Закону України «Про попереднє ув`язнення» підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального-процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення» установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України.

Таким чином, з положень ч.1 ст. 206 КПК України та Закону України «Про попереднє ув`язнення» вбачається, що слідчий суддя може зобов`язати орган державної влади чи службову особу додержатися прав такої особи, якщо вона тримається під вартою в слідчому ізоляторі Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахті Військової служби правопорядку у Збройних Силах України.

Із змісту поданої скарги слідує, що ОСОБА_7 не є особою, яка тримається під вартою, в тому числі й у зв`язку із застосованим відносно нього запобіжним заходом, не є затриманим у порядку ст. 208 КПК України та не є особою, затриманою не уповноваженою службовою особою, у порядку ст. 207 КПК України, не утримається правоохоронними органами у зв`язку із розслідуваним ними кримінальним правопорушенням, у межах жодного порушеного кримінального провадження.

Таким чином, у слідчого судді відсутні повноваження, визначені КПК України, для з`ясування підстав позбавлення волі особи у інших випадках, не пов`язаних із досудовим розслідуванням конкретного кримінального провадження та розгляду у порядку ст. 206 КПК України скарги, поданої не в рамках кримінального провадження.

Також, колегія суддів враховує правову позицію Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену у Постанові від 27 травня 2019 року (справа №766/22242/17), згідно з якою, відповідно до частин 2-5 ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. При цьому слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи. Водночас якщо до доставлення такої особи до слідчого судді прокурор, слідчий звернеться з клопотанням про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний забезпечити проведення у найкоротший строк розгляду цього клопотання. Незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: 1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) не перевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду».

Наведені вище положення ст. 206 КПК мають на меті забезпечення процесуального механізму звільнення слідчим суддею будь-якої особи, яка позбавлена свободи за відсутності судового рішення, та застосовуються саме в таких випадках. При цьому, вказаний механізм не включає процедур оскарження рішень, дій чи бездіяльності працівників правоохоронних органів, пов`язаних із затриманням особи в порядку, передбаченому ст. 208 КПК України, «post factum», оскільки відповідні заперечення особа може висловити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу та/або під час підготовчого судового засідання й судового розгляду кримінального провадження по суті.

Вказана позиція узгоджується із правовою позицією, викладеною в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 27.05.2019 року по справі №766/22242/17.

Крім того, положеннями ч. 3 ст. 26 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

За таких обставин, апеляційний суд зазначає, що КПК України не передбачено право слідчого судді з`ясовувати підстави позбавлення волі особи у інших випадках, не пов`язаних із досудовим розслідуванням конкретного кримінального провадження та розгляду, у порядку ст. 206 КПК України, скарги, поданої не в рамках кримінального провадження.

Дотримання процедури, встановленої законом, є важливою гарантією права кожного на свободу та особисту недоторканність в розумінні ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справі «Мельник проти України» Європейський суд наголосив, що право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Частиною 3 ст.407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право, зокрема скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи те, що адвокат ОСОБА_5 подав клопотання, яке виходить за межі повноважень слідчого судді, відповідно до вимог КПК України, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя прийшов до необґрунтованого висновку про необхідність задоволення клопотання, у зв`язку з чим ухвала слідчого судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 06 травня 2024 підлягає скасуванню, а провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_5 про звільнення ОСОБА_7 , як особи, незаконно позбавленої свободи, в порядку, передбаченому ст. 206 КПК України, працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 - закриттю.

Керуючись ст. ст.404, 405, 407, 409, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 06 травня 2024 про зобов`язання начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 негайно звільнити ОСОБА_7 , який незаконно позбавлений свободи працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 - скасувати.

Провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_5 про звільнення ОСОБА_7 , як особи, незаконно позбавленої свободи, в порядку, передбаченому ст. 206 КПК України, працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 , закрити.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Касаційного кримінального суду Верховного Суду на протязі трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_1 ОСОБА_2