Справа № 357/7689/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.02.2024 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судового засідання №6 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0000108 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, одруженого, з вищою освітою, колишнього військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , 30.01.2020 звільненого з військової служби в запас, майора запасу, пенсіонера з інвалідністю 2 групи внаслідок війни, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , учасника бойових дій, раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 425 КК України в редакції 21.02.2015,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор - ОСОБА_4

захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5

обвинувачений - ОСОБА_3

в с т а н о в и в:

09.10.1994 ОСОБА_3 прийняв військову присягу та 30.07.2008 уклав черговий контракт з Міністерством оборони України на проходження військової служби у Збройних Силах України строком на 5 (п`ять) років. Даний контракт 30.07.2013 був продовжений з Міністерством оборони України до 29.07.2018, після чого, відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок» (в редакції Закону № 2145-VIII від 28.09.2017), ОСОБА_3 продовжив проходити військову службу до 30.01.2020 коли відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 30.01.2020 № 32, виданого на підставі наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » № 265 від 28.09.2019, ОСОБА_3 було виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та звільнено з військової служби у запас.

Таким чином, ОСОБА_3 у період з 30.07.2008 по 30.01.2020, коли його було звільнено з військової служби у запас, був військовослужбовцем, який проходив військову службу у Збройних Сил України.

Як військовослужбовець Збройних Сил України, згідно з укладеним контрактом, прийнятою присягою та вимогами ст. 11, 12, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (затвердженого Законом України № 548-XIV від 24.03.1999), ОСОБА_3 ознайомився із законами та іншими нормативно-правовими актами України, які регулюють порядок проходження військової служби, і добровільно взяв на себе передбачені ними зобов`язання, зокрема: проходити військову службу відповідно до вимог, визначених законодавством, свято і неухильно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати вимоги військових статутів, знати та сумлінно виконувати службові обов`язки за посадами, які займатиме, а також особливі обов`язки, визначені статутами Збройних Сил України, берегти державне майно.

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 20.10.2008 № 259, виданого на виконання наказу начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 23.07.2008 року № 308, ОСОБА_3 призначено на посаду начальника продовольчої служби тилу військової частини НОМЕР_1 , та він вважався таким, що з 13.10.2008 справу та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою. Згідно наказу тимчасово виконуючого обов`язки командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 13.01.2012 № 16, ОСОБА_3 звільнено з даної посади та призначено начальником продовольчої служби цієї ж частини, яку він відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 05.08.2020 № 191, обіймав до 05.08.2020.

Таким чином, у період з 13.10.2008 по 05.08.2020, ОСОБА_6 обіймав посаду начальника продовольчої служби тилу військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до п. 3.2.4. Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, що затверджено наказом Міністерства оборони України від 16.07.97 № 300, начальник продовольчої служби частини відповідає: за забезпечення частини продовольством та майном служби; за організацію доброякісного та своєчасного харчування особового складу; за правильне утримання продовольства та майна служби; за бойову та мобілізаційну готовність продовольчої служби; за бойову підготовку підлеглого йому особового складу, військову дисципліну. Він підпорядкований заступнику командира частини по тилу і є прямим начальником особового складу продовольчої служби частини.

Відповідно до ст.ст. 82-84, ст. 97 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, начальник продовольчої служби бригади є прямим начальником особового складу продовольчої служби бригади, та відповідає за забезпечення бригади технікою і матеріальними засобами зі своєї служби, їх правильне використання та утримання в порядку і справності; своєчасно подання заявок на техніку і матеріальні засоби для своєї служби, здійснення їх одержання, зберігання, видачу в підрозділи. До обов`язків начальника продовольчої служби бригади входить: керування діяльністю служби, стеження за справністю матеріальних засобів зі своєї служби в підрозділах бригади і на підпорядкованому складі, організація їх правильної експлуатації (використання), проведення в установлені терміни перевірки підрозділів відповідно до своїх обов`язків. Начальник продовольчої служби має право давати командирам підрозділів вказівки і рекомендації з експлуатації (використання) і обслуговування техніки та матеріальних засобів.

Відповідно до п. 2 Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України, що затверджена наказом Міністерства оборони України від 17.08.2017 № 440, матеріально відповідальна особа - посадова (службова) особа, на яку за характером її посади (роботи) покладено матеріальну відповідальність за збереження військового майна на підставі наказу командира військової частини (договору про матеріальну відповідальність працівника, укладеного відповідно до вимог трудового законодавства) і якій передано під звіт або в інший документально оформлений спосіб на зберігання, у тимчасове користування військове майно;

Таким чином, у період з 13.10.2008 по 05.08.2020 ОСОБА_3 , будучи начальником продовольчої служби тилу НОМЕР_3 окремої механізованої бригади (військова частина НОМЕР_4 ), відповідно до примітки 1 статті 425 КК України, був військовою службовою особою (військовим начальником), що обіймав постійно посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків, під час чого був уповноважений керувати діяльністю продовольчої служби, одержувати, зберігати та організовувати правильне використання та утримання матеріальних засобів своєї служби.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно із статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до Указу Президента України від 17.03.2014 № 303/2014, затвердженого Законом України від 17.03.2014 № 1126-VІІ «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію», оголошено про проведення часткової мобілізації.

Згідно з рішенням Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України», уведеного в дію Указом Президента України від 14.04.2014 № 405/2014, у Донецькій та Луганській областях проводилась антитерористична операція.

Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не визначено чіткого порядку припинення особливого періоду.

Водночас зазначеним Законом передбачено такий захід як демобілізація - комплекс заходів, рішення про порядок і терміни проведення яких приймає Президент України, спрямованих на планомірне переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на роботу і функціонування в умовах мирного часу, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати мирного часу.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» рішення про демобілізацію приймає Президент України.

У зв`язку з цим, особливий період розпочався з моменту набрання чинності Указом Президента України від 17 березня 2014 року № 303 на визначених територіях України та продовжується по теперішній час.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині), виданого на виконання розпорядження начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 30.05.2014 № 304/2/01045, розпорядження першого заступника начальника Генерального штабу від 31.05.2014 року № 304/2595, начальник продовольчої служби, майор ОСОБА_3 , разом з іншими підрозділами НОМЕР_5 окремої механізованої бригади, з метою виконання службових (бойових) завдань, 01.05.2014 прибув у визначений район проведення Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, де перебував до 31 жовтня 2017 року, після чого відповідно до наказу командира ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (по стройовій частині) від 31.10.2017 № 383, разом з іншими підрозділами військової частини НОМЕР_1 , вибув зі складу сил та засобів, які беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, та повернувся до місця постійної дислокації.

Відповідно до п.п. 2.1, 2.2 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, що затверджено наказом Міністерства оборони України від 16.07.97 № 300, військове (корабельне) господарство - це сукупність сил і засобів*, які входять до складу військових частин (кораблів) і з`єднань, а також передані їм у постійне чи тимчасове користування різні об`єкти матеріально-технічної бази, матеріальні засоби, призначені для забезпечення бойової підготовки і виховної роботи, військового побуту, правильної експлуатації, ремонту, зберігання озброєння, військової техніки і майна.

* Під сукупністю сил і засобів треба розуміти всі види озброєння, бойової та іншої техніки, ракети, боєприпаси, ракетне паливо, пальне, мастильні матеріали та спеціальні речовини, продовольство, речове, інженерне, хімічне майно та інші матеріальні засоби, які використовуються для забезпечення потреб Збройних Сил України на мирний та воєнний час.

Основними завданнями військового (корабельного) господарства є всебічне і безперервне забезпечення бойової підготовки та мобілізаційної готовності військових частин і з`єднань, створення умов для швидкого переходу їх із мирного на воєнний стан.

Відповідно до п. 2.3 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, що затверджено наказом Міністерства оборони України від 16.07.97 № 300, командир військової частини (з`єднання) організовує військове (корабельне) господарство та керує ним. Керівництво він здійснює особисто, через штаб, своїх заступників, начальників родів військ та служб.

Відповідно до ст. 82 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, начальник служби бригади в мирний і воєнний час відповідає за відповідний вид забезпечення бригади цією службою; за підготовку підрозділів бригади відповідно до своєї спеціальності; за забезпечення бригади озброєнням, бойовою та іншою технікою і матеріальними засобами зі своєї служби,

їх правильне використання та утримання в порядку і справності; за бойову та мобілізаційну готовність, бойову підготовку, виховання, військову дисципліну і морально-психологічний стан особового складу, підпорядкованих підрозділів і служби; за додержання правил охорони довкілля підпорядкованими підрозділами на об`єктах служби, їх пожежну безпеку і санітарний стан; за стан навчально-матеріальної бази відповідно до своєї спеціальності.

Відповідно до ст. 83 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, начальник служби бригади зобов`язаний одержувати, зберігати та видавати в підрозділи матеріальні засоби своєї служби.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України», військове майно - це державне майно, закріплене у тому числі за військовими частинами. До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо.

З моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною Збройних Сил України воно набуває статусу військового майна. Військові частини використовують закріплене за ними військове майно лише за його цільовим та функціональним призначенням. Облік, інвентаризація, зберігання, списання, використання та передача військового майна здійснюються у спеціальному порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до положень Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України, що затверджена наказом Міністерства оборони України від 17.08.2017 № 440, матеріально відповідальна особа - посадова (службова) особа, на яку за характером її посади (роботи) покладено матеріальну відповідальність за збереження військового майна на підставі наказу командира військової частини (договору про матеріальну відповідальність працівника, укладеного відповідно до вимог трудового законодавства) і якій передано під звіт або в інший документально оформлений спосіб на зберігання, у тимчасове користування військове майно (п. 2 цієї Інструкції); служби забезпечення військової частини - структурні підрозділи військових частин, які не підпадають під визначення «служби забезпечення органів військового управління», здійснюють забезпечення підрозділів військових частин військовим майном за визначеною номенклатурою та ведуть облік його наявності і руху (п. 2 цієї Інструкції); облік наявності, руху та якісного (технічного) стану озброєння, військової техніки та іншого категорійного майна ведеться в картках обліку військового майна (категорійного) або в книгах обліку наявності та руху військового майна (служба забезпечення) (додаток 46) (далі - книга обліку військового майна (служба забезпечення)). Некатегорійного військового майна - у картках обліку військового майна (некатегорійного) або в книгах обліку військового майна (служба забезпечення) (п. 4 цієї Інструкції); облік військового майна (крім бронетанкового озброєння і техніки, автомобільної техніки і майна, електрогазової техніки та майна, засобів інженерного озброєння і техніки служби пального) ведеться загалом за підрозділ у книзі обліку військового майна (склад, підрозділ), у якій на кожний вид військового майна виділяється окремий розділ; військове майно, яке надійшло до підрозділу чи відправлено (здано) з підрозділу, ставиться на облік (знімається з обліку) у книзі обліку військового майна (склад, підрозділ) у той самий день. Дані цієї книги обліку повинні щоденно відображати достовірну наявність військового майна (п. 11 цієї Інструкції); військове майно, прийняте військовою частиною, оприбутковується у фінансово-економічному органі та відповідній службі забезпечення не пізніше наступного дня на підставі оформлених накладних (форма № З-3), актів приймання-передачі основних засобів або актів приймання-передачі військового майна у разі їх складання (п. 34 цієї Інструкції).

Відповідно до Положення про порядок обліку, зберігання, списання та використання військового майна у Збройних Силах, що затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 04.08.2000 № 1225: облік військового майна ведеться з метою отримання даних про його наявність, втрату, нестачу, рух, вартість та якісний (технічний) стан, необхідних для організації матеріально-технічного забезпечення військових частин, встановлення належного контролю за умовами зберігання, доцільністю та ефективністю його використання (витрачання), а також з метою підготовки даних для складення облікових документів та державної статистичної звітності (п. 6 даної Постанови); обліку підлягає все військове майно незалежно від його призначення та джерел надходження. Облік військового майна повинен бути своєчасним, достовірним і точним. Військове майно непорушних запасів обліковується окремо від іншого військового майна (п. 7 даної Постанови); облік військового майна ведеться як у мирний час, так і в особливий період на об`єктах військового (корабельного) господарства, у службах забезпечення органів військового управління, службах військових частин і з`єднань, на складах, базах, в арсеналах згідно з цим Положенням та відповідними нормативно-правовими актами Міноборони (п. 8 даної Постанови); облік військового майна ведеться шляхом запису (відображення) в книгах (картках) обліку, інших матеріальних носіях інформації (далі - облікові документи) даних про кількість, якісний (технічний) стан, облікові та заводські номери, вартість (ціну) військового майна, а також про його рух, втрату та нестачу (п. 9 даної Постанови).

Відповідно до Положення про продовольче забезпечення Збройних Сил України на мирний час, що затверджене наказом Міністра оборони України від 09.12.2002 № 402 (в редакції від 14.06.2011 № 328), до військового майна продовольчої служби належать, у тому числі столово-кухонний посуд та інвентар, спеціальні намети і брезенти, що використовуються продовольчою службою (п 4.2. цього Наказу); продовольство, військову техніку та майно військові частини одержують: з продовольчих складів, до яких вони приписані на продовольче забезпечення; від інших військових частин (п. 5.1 цього Наказу); відпуск продовольства, військової техніки та майна військовим частинам здійснюється: представником продовольчого складу (централізований підвіз), через представника військової частини у разі одержання на місці з продовольчих складів, підприємств постачальника (п. 5.2 цього Наказу); документами, які дають право на відпуск продовольства, військової техніки та майна з продовольчих складів є у тому числі наряди Центрального управління продовольчого забезпечення, продовольчої служби виду Збройних Сил України, оперативного командування (п. 5.3 цього Наказу); документом, який дає право одержання продовольства військовою частиною з продовольчого складу, від іншої військової частини, є чекова вимога, а від підприємств постачальників - довіреність (п. 5.5 цього Наказу); відпуск продовольства зі складів, підприємств і баз постачальників безпосередньо військовим частинам здійснюється за довіреністю продовольчого складу, до якого військова частина прикріплена на продовольче забезпечення, і оформляється фактурою (накладною) постачальника.

На виконання зазначених вимог ст. 82, 83 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України», п.п. 4.2, 5.1, 5.2. 5.3., 5.5. наказу Міністра оборони України від 09.12.2002 № 402 «в редакції від 14.06.2011 № 328», п.п. 6, 7, 8, 9 Положення про порядок обліку, зберігання, списання та використання військового майна у Збройних Силах, що затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 04.08.2000 № 1225, п. 2, 4, 11, 34 Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України, що затверджена наказом Міністерства оборони України від 17.08.2017 № 440, п.п. 2.1, 2.2 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, що затверджено наказом Міністерства оборони України від 16.07.97 № 300, начальник продовольчої служби тилу військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_5 окремої механізованої бригади) ОСОБА_3 , протягом 2014-2016 рр (більш точної дати досудовим слідством не встановлено) особисто отримав з військової частини НОМЕР_6 згідно наряду № 12 від 09.04.2015, наряду № 23 від 06.10.2016, наряду № 1557 від 15.11.2016, наряду № 56/прод від 14.03.2016, наряду № 1495 від 11.11.2016, наряду № 36 від 22.12.2016, у військовій частині НОМЕР_7 згідно наряду № 444 від 10.05.2014, наряду № 981 від 12.08.2014, наряду № 390 від 20.03.2015, наряду № 968 від 11.08.2014, а також за продовольчою службою військової частини НОМЕР_1 , начальником якої у вказаний час був ОСОБА_3 , було оприбутковано у фінансово-економічній службі військової частини НОМЕР_1 та ОСОБА_3 отримано, військове майно продовольчої служби, що з метою всебічного та безперервного забезпечення у районі проведення Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей бойової підготовки підрозділів 72-ї окремої механізованої бригади було доставлено і зберігалося ОСОБА_3 в районах виконання бойових завдань даної бригади в зоні проведення Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей у період 2014-2018 рр (більш точної дати досудовим слідством не встановлено).

Серед військового майна продовольчої служби військової частини НОМЕР_1 , що отримувалося та зберігалося ОСОБА_3 з метою всебічного та безперервного забезпечення підрозділів НОМЕР_5 окремої механізованої бригади в зоні проведення Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей у період 2014-2018 рр (більш точної дати досудовим слідством не встановлено) було у тому числі: пальник газовий 14 л. у кількості 1 одиниця (далі - од.), пальник газовий 12 л. у кількості 2 од., ложка столова з нержавіючої сталі у кількості 13 од., виделка столова з нержавіючої сталі у кількості 80 од., ніж столовий з нержавіючої сталі у кількості 80 од., бачок алюмінієвий 8-10 л. у кількості 50 од., перезаправний балон з пальником у кількості 32 од., ложка столова з нержавіючої сталі у кількості 400 од., ложка чайна з нержавіючої сталі у кількості 220 од., казан туристичний з кришкою 25 л. у кількості 1 од., казан похідний з кришкою 8 л. у кількості 2 од., казан похідний з кришкою 4 л. у кількості 2 од., жаровня для риби мілка у кількості 2 од., казан наплитний алюмінієвий 20-40 л. у кількості 12 од., сотейник алюмінієвий 10-15 л. у кількості 15 од., відро оцинковане у кількості 4 од., лоток хлібний у кількості 60 од., ємність поліетиленова прямокутна у кількості 4 од., дренажний насос у кількості 4 од., наліпка у кількості 200 од., кухня переносна КО-75 у кількості 4 од., кухня переносна КП-30 у кількості 21 од., кухня переносна КП-20 у кількості 15 од., кухня переносна МК-30 у кількості 3 од., кухня переносна МК-10 у кількості 12 од., кухня причіпна КП-125 у кількості 2 од., кип`ятильник переносний ПНК-2 у кількості 16 од., плита переносна ПП-40 у кількості 3 од., термос ТВН-12 у кількості 121 од., термос ТН-36 у кількості 46 од., контейнер ізотермічний КІ-50 у кількості 3 од., намет підсобного призначення у кількості 40 од., пристрій для приготування їжі в польових умовах у кількості 12 од., плита електрична ПЕ-4ШЧ у кількості 2 од., електрокомфорка 1 квт. у кількості 2 од., причіп-цистерна для води ЦВ-1.2 у кількості 13 од., шасі АФХ у кількості 1 од., шасі АФК у кількості 1 од.

Будучи начальником продовольчої служби тилу НОМЕР_3 окремої механізованої бригади ОСОБА_3 , відповідно до п. 3.1.9. Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, що затверджено наказом Міністерства оборони України від 16.07.97 № 300, повинен знати вимоги чинного законодавства України, наказів, положень, настанов, інструкцій та інших керівних документів щодо організації та ведення військового (корабельного) господарства та неухильно керуватись ними у своїй діяльності, а саме:

- відповідно до ст. 83 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, зобов`язаний вести облік і складати звітність у встановленому порядку, щомісяця проводити з підрозділами бригади звірку облікових даних;

- відповідно до п. 2.4. Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, що затверджено наказом Міністерства оборони України від 16.07.97 № 300, організація та ведення військового (корабельного) господарства (господарська діяльність) включає: ведення діловодства, обліку і звітності за всіма видами матеріальних засобів та інші питання забезпечення різноманітної діяльності військових частин (з`єднань).

- відповідно до п. 3.2.4. Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, що затверджено наказом Міністерства оборони України від 16.07.97 № 300, начальник продовольчої служби повинен: організовувати отримання і зберігання запасів продовольства та майна; слідкувати за своєчасним поновленням продовольства на складі; не менше одного разу на місяць перевіряти наявність і якість продовольства та майна на складі частини; перевіряти не менше одного разу на місяць наявність та стан столово-кухонного посуду, інвентарю, устаткування їдальні та спецодягу; вести облік та звітність у продовольчій службі частини;

- відповідно до п. 3.1.9. Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, що затверджено наказом Міністерства оборони України від 16.07.97 № 300, вживати заходів щодо забезпечення надійного збереження матеріальних засобів, слідкувати за справним станом обладнання постів, огороджень, технічних засобів охорони, зв`язку та сигналізації, крім того, організовувати та контролювати ведення обліку, правильне зберігання і своєчасне оновлення запасів матеріальних засобів усіх видів, а також експлуатацію, ремонт та технічне обслуговування озброєння, бойової та іншої техніки, казармено-житлового фонду, інженерних та спеціальних споруд у підпорядкованих службах (службі);

- відповідно до п.п. 6, 7, 8 Положення про порядок обліку, зберігання, списання та використання військового майна у Збройних Силах, що затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 04.08.2000 № 1225, облік військового майна ведеться з метою отримання даних про його наявність, втрату, нестачу, рух, вартість та якісний (технічний) стан, необхідних для організації матеріально-технічного забезпечення військових частин, встановлення належного контролю за умовами зберігання, доцільністю та ефективністю його використання (витрачання), а також з метою підготовки даних для складення облікових документів та державної статистичної звітності. Обліку підлягає все військове майно незалежно від його призначення та джерел надходження. Облік військового майна повинен бути своєчасним, достовірним і точним. Облік військового майна ведеться як у мирний час, так і в особливий період на об`єктах військового (корабельного) господарства, у службах забезпечення органів військового управління, службах військових частин і з`єднань, на складах, базах, в арсеналах згідно з цим Положенням та відповідними нормативно-правовими актами Міноборони;

- відповідно до п.п. 9 Положення про порядок обліку, зберігання, списання та використання військового майна у Збройних Силах, що затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 04.08.2000 № 1225, облік військового майна ведеться шляхом запису (відображення) в книгах (картках) обліку, інших матеріальних носіях інформації (далі - облікові документи) даних про кількість, якісний (технічний) стан, облікові та заводські номери, вартість (ціну) військового майна, а також про його рух, втрату та нестачу;

- відповідно до положень Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України, що затверджена наказом Міністерства оборони України від 17.08.2017 № 440, облік військового майна у Збройних Силах є складовою частиною бухгалтерського обліку та являє собою систему обробки та підготовки інформації, необхідної для прийняття управлінських рішень щодо забезпечення військових частин Збройних Сил матеріальними цінностями (п. 5 Розділу І цієї Інструкції); передавання військового майна з одного підрозділу до іншого в межах військової частини здійснюється на підставі наказу (розпорядження) командира військової частини (начальника штабу) за первинними документами, виданими службами забезпечення військової частини. Передавання іншого військового майна з одного підрозділу до іншого (крім того, що передається з особовим складом) оформлюється накладними на видавання (здавання) (п. 51 Розділу V цієї Інструкції).

З метою виконання обов`язків щодо організації та введення обліку руху військового майна продовольчої служби, начальник служби забезпечення також зобов`язаний: надавати до фінансово-економічного органу військової частини первинні документи для відображення їх за бухгалтерським обліком; проводити звірку даних обліку військового майна в підрозділах, на складі та в інших об`єктах військового (корабельного) господарства військової частини з даними обліку військового майна служби забезпечення; вживати заходів щодо усунення недоліків та порушень у питаннях ведення обліку військового майна, документального оформлення його руху у військовій частині, виявлених за результатами аудиторських перевірок (інвентаризацій), які проводились у військовій частині за напрямом діяльності, надають відповідно до табеля термінових донесень до служби забезпечення органів військового управління за підпорядкованістю звіти (донесення) про наявність, рух і якісний (технічний) стан військового майна у військовій частині, а також необхідну інформацію з цих питань командиру військової частини та безпосередньому начальнику (п. 1 Розділу V Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України, що затверджена наказом Міністерства оборони України від 17.08.2017 № 440).

У той же час, достовірно знаючи наведенні вище вимоги керівних військових документів, у тому числі вимоги ст. 83 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, п.п. 2.4., 3.1.9. Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, що затверджено наказом Міністерства оборони України від 16.07.97 № 300, п.п. 6, 7, 8 Положення про порядок обліку, зберігання, списання та використання військового майна у Збройних Силах, що затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 04.08.2000 № 1225, що передбачає обов`язок начальника продовольчої служби військової частини вести своєчасно, достовірно та точно облік, складати звітність, матеріальних засобів своєї служби з метою отримання даних про його наявність, втрату, нестачу, рух, вимоги п. 3.2.4. Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, що затверджено наказом Міністерства оборони України від 16.07.97 № 300, що передбачає обов`язок начальника продовольчої служби військової частини не менше одного разу на місяць перевіряти наявність майна своєї служби на складі частини, наявність та стан столово-кухонного посуду, інвентарю, вимоги п.п. 1, 51 Розділу V Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України, що затверджена наказом Міністерства оборони України від 17.08.2017 № 440, що передбачає обов`язок начальника продовольчої служби військової частини готувати інформацію про облік військового майна своєї служби для прийняття управлінських рішень та надавати до фінансово-економічного органу військової частини первинні документи для відображення інформації про рух військового майна своєї служби за бухгалтерським обліком, надавати звіти (донесення) про рух військового майна своєї служби командиру військової частини та безпосередньому начальнику, вимоги п. 51 Розділу V Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України, що затверджена наказом Міністерства оборони України від 17.08.2017 № 440, що передбачає обов`язок начальника продовольчої служби військової частини передавати військове майно з одного підрозділу до іншого в межах військової частини на підставі наказу (розпорядження) командира військової частини (начальника штабу) за первинними документами, виданими службами забезпечення військової частини, передавати інше військове майно з одного підрозділу до іншого, з оформленням накладних на видавання (здавання), начальник продовольчої служби НОМЕР_5 окремої механізованої бригади (військова частина НОМЕР_1 ) ОСОБА_3 , будучи військовою службовою особою, недбало ставлячись до військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, у порушення присяги, умов контракту та всупереч вказаним вище вимогам керівних військових документів, упродовж 2014-2018 рр, більш точної дати досудовим слідством не встановлено, розуміючи, що відсутність обліку за майном продовольчої служби військової частини НОМЕР_1 , начальником якого у вказаний час він був, може слугувати причиною його втрати, нестачі, але легковажно розраховуючи на відвернення негативних наслідків щодо втрати даного ввіреного військового продовольчого майна, внаслідок недбалого ставлення до служби та виконання своїх службових обов`язків як начальника продовольчої служби НОМЕР_5 окремої механізованої бригади (військова частина НОМЕР_1 ), не організував облік наявності, нестачі, втрати та руху військового майна своєї служби, не подав інформацію до фінансово-економічного органу військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується по АДРЕСА_2 , з первинними документами щодо передачі військового майна своєї служби, до іншого підрозділу військової частини, не подав донесень (звітів) командиру військової частини для прийняття управлінських рішень, що зберігання та обліку військового майна продовольчої служби, яке з метою всебічного та безперервного забезпечення у районі проведення Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей бойової підготовки підрозділів НОМЕР_5 окремої механізованої бригади було доставлено і зберігалося в районах виконання бойових завдань даної бригади в зоні проведення Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей у період 2014-2018 рр (більш точної дати досудовим слідством не встановлено) і обліковувалося та рахувалися за продовольчою службою військової частини НОМЕР_1 , а саме підрозділом «склад район», та серед якого було у тому числі: пальник газовий 14 л. у кількості 1 од., пальник газовий 12. л. у кількості 2 од., ложка столова з нержавіючої сталі у кількості

13 од., виделка столова з нержавіючої сталі у кількості 80 од., ніж столовий з нержавіючої сталі у кількості 80 од., бачок алюмінієвий 8-10 л. у кількості 50 од., перезаправний балон з пальником у кількості 32 од., ложка столова з нержавіючої сталі у кількості 400 од., ложка чайна з нержавіючої сталі у кількості 220 од., казан туристичний з кришкою 25 л. у кількості 1 од., казан похідний з кришкою 8 л. у кількості 2 од., казан похідний з кришкою 4 л. у кількості 2 од., жаровня для риби мілка у кількості 2 од., казан наплитний алюмінієвий 20-40 л. у кількості 12 од., сотейник алюмінієвий 10-15 л. у кількості 15 од., відро оцинковане у кількості 4 од., лоток хлібний у кількості 60 од., ємність поліетиленова прямокутна у кількості 4 од., дренажний насос у кількості 4 од., наліпка у кількості 200 од., кухня переносна КО-75 у кількості 4 од., кухня переносна КП-30 у кількості 21 од., кухня переносна КП-20 у кількості 15 од., кухня переносна МК-30 у кількості 3 од., кухня переносна МК-10 у кількості 12 од., кухня причіпна КП-125 у кількості 2 од., кип`ятильник переносний ПНК-2 у кількості 16 од., плита переносна ПП-40 у кількості 3 од., термос ТВН-12 у кількості 121 од., термос ТН-36 у кількості 46 од., контейнер ізотермічний КІ-50 у кількості 3 од., намет підсобного призначення у кількості 40 од., пристрій для приготування їжі в польових умовах у кількості 12 од., плита електрична ПЕ-4ШЧ у кількості 2 од., електрокомфорка 1 квт. у кількості 2 од., причіп-цистерна для води ЦВ-1.2 у кількості 13 од., шасі АФХ у кількості 1 од., шасі АФК у кількості 1 од., на суму 2 198 098,40 грн.

Внаслідок недбалого ставлення начальником продовольчої служби тилу військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_3 в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, як військовою службовою особою до служби та виконання своїх обов`язків за посадою, яку він обіймав, за вказаних обставин спричинено нестачу вказаного вище військового майна продовольчої служби на загальну суму 2 198 098,40 грн, що у п`ятсот і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, чим державі заподіяно тяжкі наслідки.

Між прокурором Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_4 і обвинуваченим ОСОБА_3 з участю захисника останнього адвоката ОСОБА_5 , за письмовою згодою представника потерпілого військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 , 22 лютого 2024 року укладена угода про визнання винуватості. Згідно з угодою ОСОБА_3 беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, в обсязі обвинувачення, за кваліфікацією за ч. 3 ст. 425 КК України в редакції 21.02.2015 як недбале ставлення військової службової особи до служби, що спричинили тяжкі наслідки, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Сторонами узгоджено, що у разі затвердження угоди, ОСОБА_3 буде призначене покарання за ч.3 ст.425 КК України в редакції 21.02.2015 у виді п`яти років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Укладення угоди про визнання винуватості … у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винуватим, віднесений до тяжкого злочину, внаслідок якого шкода завдана державним інтересам та представник потерпілого надав письмову згоду прокурору на укладання угоди, а отже угода відповідає вимогам закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 цілком розуміє положення ч. 4 ст.474 КПК України, і укладена сторонами угода - є добровільною, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Крім цього, умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, зокрема, вимогам ст. 52, 63КК України та інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості, та при цьому обвинувачений ОСОБА_3 погоджується на призначення узгодженого покарання.

Суд, також визнає зазначені в обвинувальному акті, як пом`якшуючі покарання обставини вчинення кримінального правопорушення, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення,

Обставини, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При вирішенні питання щодо заявленого прокурором в інтересах держави цивільного позову до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 2 196 098 грн. 40 коп. то він підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Цивільний відповідач в судовому визнав позовні вимоги та просив задовольнити його з урахуванням відшкодованої ним суми в розмірі 15 000 грн. після направлення справи до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала майнової шкоди діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» встановлено, шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла.

Суд повністю погоджується з наведеними в позові обставинами, які обґрунтовують позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди. Зокрема позивачем обґрунтовано розмір завданих злочином збитків, які є в межах висунутого обвинувачення. Водночас враховуючи, що обвинуваченим в добровільному порядку на час укладення угоди відшкодовано 15 000 грн., що підтверджується наданими суду копіями квитанцій суд задовольняє позовні вимоги на суму 2 181 098 (два мільйони сто вісімдесят одну тисячу дев`яносто вісім) грн. 40 коп. ( 2 196 098 грн. 40 коп. - 15 000 грн.)

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявністьпідстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374, 394, 474, 475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду від 22 лютого 2024 року про визнання винуватості, укладену між прокурором Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_4 і обвинуваченим ОСОБА_3 з участю захисника останнього адвоката ОСОБА_5 , за письмовою згодою представника потерпілого військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 .

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.425 КК України в редакції від 12.02.2015, та призначити йому узгоджене в годі покарання:

- за ч.3 ст.425 КК України в редакції від 12.02.2015 у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком три роки, з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

Запобіжний захід ОСОБА_3 не застосовувати.

Цивільний позов військової частин А НОМЕР_8 задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави в особі військової частини НОМЕР_1 майнову шкоду, яка спричинена вчиненням злочину, в сумі 2 181 098 (два мільйони сто вісімдесят одну тисячу дев`яносто вісім) грн. 40 коп.

Стягнути зі ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 35 008 (тридцять п`ять тисяч вісім) грн. 44 коп.

Речові докази:

-Особову справу щодо ОСОБА_3 повернути за місцем постійного зберігання.

-Документи, що визнані речовими доказами у справі, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження зберігати при матеріалах кримінального провадження

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Суддя: ОСОБА_8