Справа №211/1777/24 Провадження № 1-кп/211/387/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2024 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000200 від 12.02.2024 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Костянтинівка, Горностаївського району Херсонської області, громадянина України, який має середньо-спеціальну освіту, неодружений, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працює в ПрАТ «Суха Балка» на посаді прохідника, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції), обвинуваченого ОСОБА_7 ,

встановив:

ОСОБА_7 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 , на посаді бойового медика 2-го аеромобільного взводу 1 аеромобільної роти аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 , ВОС-878033Д, у військовому званні «сержант» в порушення вимог ст. 178 Цивільного кодексу України, п. п. 2.1, 2.3.2, 13.1, 14.1 «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року, п. 2 додатку №1 до Постанови Верховної Ради України від 17 червня 1992 року «Про право власності на окремі види майна», діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, тобто бажаючи їх настання, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, та в невстановлений час та день придбав корпус гранати М67 з маркуванням «DAZ 21CO22-014» із запалом типу М213 із маркуванням «FUZE M213 NAM20M 039-004».

На порушення вказаного вище законодавства, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, тобто бажаючи їх настання тримаючи при собі вищевказані предмети, без передбаченого законом дозволу, вчинив незаконне носіння, оскільки після звільнення з військової служби у запас за підпунктом «б» (за станом здоров`я) відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 6 від 08.01.2024 та зарахування до оперативного резерву, прибув до місця свого мешкання, а саме квартири АДРЕСА_2 .

Надалі, 11 лютого 2024 року, в період з 21.30 год. до 21.45 год., знаходячись біля входу до супермаркету «АТБ», по вул. П. Дорошенко, 2, в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу та усвідомлюючи заборону вільного обігу вибухових речовин, вибухових пристроїв та караність за вказане діяння, не маючи дозволу на придбання, носіння та зберігання вибухових речовин та вибухових пристроїв в порушення вимог Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за властивостями метальними снарядами несмертельної дії та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства Внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998 , діючи умисно, розуміючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, незаконно, носив у правій кишені одягнутої на ньому військової куртки гранату М67 з маркуванням «DAZ 21CO22-014» із запалом типу М213 із маркуванням «FUZE M213 NAM20M 039-004», яку демонстрував перехожим, один з яких повідомив про вказаний факт до поліції, зателефонувавши на лінію «102».

В подальшому, 11 лютого 2024 року, близько о 21.55 год. на місце події прибув екіпаж патрульної поліції «Буран Т-21», у складі ОСОБА_8 ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , побачивши яких ОСОБА_7 забіг до подвір`я будинків, розташованих позаду вищевказаного супермаркету та діставши з правої кишені куртки гранату М67 із запалом типу М213, викинув їх.

В подальшому, по приїзду на місце події слідчим ВП № 1 КРУП ОСОБА_11 в період часу з 23.50 год. до 23.50 год. 11.02.2023, при огляді ділянки місцевості, розташованої на куту будівлі « ІНФОРМАЦІЯ_3 », по пр. Гагаріна, 74а, в присутності двох понятих та працівника УВТС ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_12 , було виявлено та вилучено корпус гранати М67 з маркуванням «DAZ 21CO22-014» із запалом типу М213 із маркуванням «FUZE M213 NAM20M 039-004».

Згідно із висновком експерта від 21.02.2024 №СЕ-19/104-24/6565-ВТХ, вилучений корпус гранати «M67» є конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини, а саме спорядженим корпусом осколкової наступальної ручної гранати типу М67, промислового виготовлення, який відноситься до категорії вибухових речовин та придатний для здійснення вибуху, а вилучений запал є запалом типу М213, промислового виготовлення, який відноситься до категорії вибухових пристроїв та придатний для здійснення вибуху.

У конструкційному поєднання корпус гранати М67 із запалом типу М213 є осколковою наступальною ручною гранатою М67 промислового виготовлення, яка відноситься до категорії бойових припасів промислового виготовлення та придатна для виробництва вибуху.

На підставі викладеного, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме: носіння, придбання вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

По кримінальному провадженню № 0000200 від 12.02.2024 між обвинуваченим ОСОБА_7 , його захисником ОСОБА_6 та прокурором ОСОБА_5 14.03.2024 року була укладена угода про визнання винуватості та скріплена підписами сторін.

Відповідно до п. 2 угоди підозрюваний ОСОБА_7 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні та зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

Згідно із п. 5 угоди, ураховуючи наявність визначених ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання, а саме: раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується за місцем проживання, приймав безпосередню участь в забезпеченні, проведенні і захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України шляхом відсічі збройної агресії з боку російської федерації проти України, щире каяття, беззастережне визнання ним винуватості, має на утриманні малолітню дитину, тобто декілька обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, сторони дійшли згоди про призначення ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 263 КК України із застосуванням статті 69 КК України у виді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, шо складає 34000 грн.

Обвинуваченому, захиснику, прокурору судом роз`яснено наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди згідно ч. 2 ст. 473 КПК України. У разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право протягом встановлених строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення, звернутися до суду, який затвердив угоду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, пояснив, що розуміє права, визначені ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид і міру покарання, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. Просить затвердити угоду про визнання винуватості, яку він уклав добровільно.

Захисник ОСОБА_6 проти затвердження угоди не заперечував.

Прокурор просила затвердити угоду, укладену між нею та ОСОБА_7 , яку 14.03.2024 року вони підписали добровільно, їй зрозумілі наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди, передбачені ст. 473 КПК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

За умовами ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, яке згідно ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів.

У судовому засіданні встановлено, що обвинувачений беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних обставин; сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст якої відповідає вимогам ст. 472 КПК України, та розуміють наслідки затвердження такої угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України. Вид та міра покарання, на яку обвинувачений погоджується, обрана з врахуванням загальних засад призначення покарань, передбачених ст.ст. 65-67 КК України з урахуванням ч. 1 ст. 69 КК України. Судом не встановлено підстав для відмови в затвердженні угоди, визначених в ч. 7 ст. 474 КПК України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення узгоджених сторонами виду і міри покарання.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Судові витрати стягнути з обвинуваченого в повному обсязі.

Питання про речові докази вирішити в порядку ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 100, 124, 368- 370, 373, 374, 472-475 КПК України, суд-

ухвалив:

затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 14.03.2024 року між обвинуваченим ОСОБА_7 , захисником ОСОБА_6 та прокурором Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000200 від 12.02.2024.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому узгоджену сторонами міру покарання, із застосуванням положень ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, шо складає 34 000 (тридцять чотири тисячі) 00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави: 3786 (три тисячі сімсот вісімдесят шість) грн. 40 коп. в рахунок відшкодування витрат на проведення судової вибухово - технічної експертизи №СЕ-19/104-24/6565-ВТХ від 21.02.2024.

Речові докази: ніж, який передано на зберігання до камери схову речових доказів ВП №1 КРУП - повернути ОСОБА_7 ; три DVD-R диски, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Роз`яснити ОСОБА_7 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок на підставі угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно вручити прокурору, обвинуваченому.

В умовах дії воєнного стану проголошена резолютивна частина вироку 17.04.2024 року у порядку ч. 15 ст. 615 КПК України.

Суддя ОСОБА_1