Справа № 953/1541/22
н/п 1-кп/953/320/24
"20" лютого 2024 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Орлянське Василівського району Запорізької області, громадянина України, раніше судимого Ворошилівским районним судом м.Донецьк за ч.4 ст. 187 КК України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2
у вчинені злочину передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, -
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, в силу ст. 89 КК України не судимого, одруженого, який має неповнолітню дитину, 2007р.н., зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 ,-
у вчинені злочину передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, -
Обвинуваченим обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого закінчується.
Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
На теперішній час судове провадження не завершено, оскільки задоволено клопотання сторони захисту про виклик свідків , які на теперішній час не допитані, їх явка у судове засідання не забезпечена.
Прокурор просив продовжити обвинуваченим строк запобіжного заходу з підстав наявності ризиків передбачених п.1, п.3, п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, подавши клопотання .
Обвинувачені та захисник проти продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечували, при цьому зазначили, що у них є постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки. Також ризи ґрунтуються на припущеннях та прокурором не доведені. Пред`явлене обвинувачення не підтверджено.
При розгляді клопотання судом враховується, що обвинувачений ОСОБА_6 має постійне місце проживання, працездатний, однак ніде не працює доказів суду не надано, обвинувачується у вчинені особливо тяжкого злочину проти власності із застосуванням насильства, за який передбачено покарання до 12 років позбавлення волі, раніше судимий вироком Ворошилівского районного суду м.Донецьк за ч.4 ст. 187 КК України, має захворювання лікування якого надається в умовах слідчого ізолятору..
Обвинувачений ОСОБА_7 має постійне місце проживання, працездатний, однак ніде не працює доказів суду не надано, одружений, має малолітню дитину 2007р.н., обвинувачується у вчинені особливо тяжкого злочину проти власності із застосуванням насильства, за який передбачено покарання до 12 років позбавлення волі, раніше не судимий .
Враховуючи те, що положення кримінального процесуального законодавства не розкриває зміст ризику втечі, передбачений ч.1 ст.177 КПК України, суд, відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, при оцінці вказаного ризику враховує практику ЄСПЛ, яка розкриває зміст такого ризику.
Так, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Суворість покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти або повторного вчинення злочинів («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).
Надаючи оцінку можливості обвинувачених переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останні з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину можуть вдатися до відповідних дій, враховуючи, що вони не працюють, зареєстровані та фактично проживають на тимчасово окупованій РФ території.
Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
З урахуванням фактичних обставин кримінального провадження, які зазначені у обвинувальному акті, зокрема що обвинувачені здійснили напад , який поєднаний із насильством, небезпечним для життя і здоров`я, при цьому незаконно проникли у приватне житло, на думку суду, у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, зокрема життя та здоров`я людини, що у відповідності до ст.3 Конституції України є однією із найвищих соціальних цінностей в Україні.
При цьому належить врахувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачені може переховуватись від суду.
З урахуванням наведеного, суд вважає доведеним існування ризику передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема можливість обвинуваченого ОСОБА_7 переховатися від суду, який на теперішній час не зменшився.
Ризики заявлені прокурором п.п.3,5 ч.1 ст. 177 КПК України на теперішній час є не доведеними.
Таким чином, оцінюючи сукупність обставин передбачених в ст.178 КПК України, наявність ризику передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.
З урахуванням наведеного, суд вважає доведеним існування ризиків передбачених п.1, п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема можливість обвинуваченого ОСОБА_6 переховатися від суду, а також можливість вчинення іншого кримінального правопорушення, які на теперішній час не зменшились.
Ризик заявлений прокурором п.3 ч.1 ст. 177 КПК України на теперішній час є не доведеним.
З урахуванням наведеного, наявність ризиків передбачених п.1, п.3, п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.
Оцінку доказам, щодо інкримінованого злочину ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , суд надасть при ухвалені вироку.
Враховуючи, що ОСОБА_6 , ОСОБА_7 звинувачують у вчинені злочину із застосуванням насильства, яке застосовано до хворої особи, суд на підставі п.1 ч.4 ст. 183 КПК України з урахуванням обставин справи, осіб обвиунвачених, не визначає їм розмір застави.
Під час розгляду клопотання вивчалась можливість застосування відносно обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу. Однак, враховуючи існування встановлених ризиків (для кожного обвинуваченог), з метою його запобіганню, а також неможливості в умовах дії воєнного стану повного контролю державною владою кордонів та території України та забезпечення виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків, оцінюючи сукупність наведених обставин, застосування більш м`яких запобіжних заходів, є неможливим.
З урахуванням наведеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 159, 163, 206, 331 КПК України, суд, -
Міру запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без змін у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор», продовживши строк цього запобіжного заходу до 60 днів, тобто до 19.04.2024 року, без визначення застави.
Міру запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без змін у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор», продовживши строк цього запобіжного заходу до 60 днів, тобто до 19.04.2024 року, без визначення застави.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченими в той же строк, але з моменту вручення копії ухвали суду.

Встановити строк дії ухвали з 20.02.2024 по 19.04.2024., включно.

Суддя ОСОБА_1