ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/400/24 Справа № 190/1131/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м.Дніпрі, у режимі відеоконференції, матеріали кримінального провадження №0000110 від 21.02.2018 року щодо ОСОБА_8 , за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_7 у інтересах ОСОБА_8 , поданих на вирок П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 27 вересня 2023 року,яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. П`ятихатки Дніпропетровської області, громадянина України, раніше не засудженого, який зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 ,

визнаний винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.1 ст.162 КК України, із призначенням покарання:

за ч.2 ст.121 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 8 років;за ч.1 ст.162 КК України у вигляді обмеження волі строком на 2 роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 8 років.

Зараховано у строк відбуття покарання ОСОБА_8 термін його попереднього ув`язнення з 02.06.20 по 04.06.20; визначений початок строку покарання з моменту його затримання, у порядку виконання вироку.

Вирішено питання процесуальних витрат та долю речових доказів відповідно до ст.100 КПК України.

Вироком суду першої інстанції встановлено, що 01 червня 2020 року приблизно о 21 год. 00 хвл. ОСОБА_8 , знаходячись разом з особами, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, на літній площадці біля магазину «Каспій-2» , що розташований по вул. Шевченка №173-А в м. П`ятихатки Дніпропетровської області, під час вживання алкогольних напоїв та бесіди, повідомив останнім про факт побиття його рідної тітки ОСОБА_10 - ОСОБА_11 та запропонував останнім піти до будинку ОСОБА_11 , та застосувати до нього фізичну силу, тим самим відплатити за попередньо вчинене ним діяння, нащо останні погодилися, таким чином вступивши у злочинну змову із раніше знайомим ОСОБА_8 ..

Після чого, 02 червня 2020 року приблизно о 00 год. 10 хвл. ОСОБА_8 разом з особами, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, прийшовши до домоволодіння АДРЕСА_2 , керуючись своїм єдиним злочинним наміром, через незачинену на запираючий пристрій дерев`яну хвіртку паркану домоволодіння пройшли до передньої частини будинку, та виявивши, що двері до будинку зачинені почали стукати у вікна, але ніхто не відчинив, в результаті чого особа, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження підійшов до дерев`яного вікна, розташованого в стіні зліва від входу до будинку, та використовуючи фізичну силу, за допомогою правої ноги, завдав не менше двох ударів по віконній рамі, таким чином вибивши її всередину, після чого, через утворившийся отвір, разом з особами, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, проникли до приміщення вказаного будинку.

Так, ОСОБА_8 разом з особами, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, діючи умисно, керуючись єдиним злочинним наміром, з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , незаконно проникли до приміщення будинку АДРЕСА_2 , в якому зареєстрований та проживає ОСОБА_11 .

Після чого, 02 червня 2020 року приблизно 00 год 15 хвл., точний час встановити не надалось можливим, ОСОБА_8 разом з особами, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, продовжуючи знаходитись в приміщенні АДРЕСА_2 , розподіливши між собою ролі, в цілях реалізації своїх злочинних намірів ОСОБА_8 направився до крайньої спальньої кімнати, де на ліжку спав ОСОБА_11 , зайнявши положення стоячи з права до нього, за допомогою фізичної сили, кулаками правої та лівої рук, зверху вниз, неодноразово наніс удари в область обличчя ОСОБА_11 , в ході чого до кімнати зайшла особа, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження та ставши поруч з ОСОБА_8 , за допомогою фізичної сили, кулаками правої та лівої рук, зверху вниз, також неодноразово наніс удари в область обличчя ОСОБА_11 , після чого пішов до проміжної кімнати де перебувала особа, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження.

Далі ОСОБА_8 , продовжуючи знаходитись у крайній спальній кімнаті будинку АДРЕСА_2 , побачив, що у проміжній кімнаті, яка сполучає спальню та коридор, особи, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження виявили незнайомого чоловіка, який спав на дивані, який в подальшому встановлений як ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та якому вони наносили фізичні удари руками та ногами, направився до них, та зайнявши положення стоячи біля ніг лежачого на підлозі ОСОБА_12 , за допомогою фізичної сили, правою та лівою ногами, неодноразово наніс удари останньому в область ніг та тулубу, після чого повернувся до кімнати де перебував ОСОБА_11 , вхопив його за одяг та стягнув на підлогу, після чого продовжив наносити удари правою та лівою ногами в область тулубу та голови лежачого на підлозі ОСОБА_11 .. В свою

чергу, особи, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, вхопивши за одяг ОСОБА_12 , силоміць витягли останнього на вулицю.

В цей час до кімнати, яка мала значне задимлення у зв`язку горінням штори та ліжка даної кімнати, причину загорання встановити не надалось можливим, та де знаходився ОСОБА_8 та лежачий на підлозі ОСОБА_11 , зайшла особа матеріали відносно якого виділені в окреме провадження вхопив останнього за верхню частину одягу та потягнув по підлозі ОСОБА_11 на вулицю, де поклав його на землю з правої сторони від входу. Слідом за ним з будинку вийшов ОСОБА_8 , та продовжуючи свої наміри разом з особою матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, продовжуючи протиправні дії, за допомогою фізичної сили, неодноразово нанесли декілька ударів по тулубу та голові ОСОБА_11 , після чого разом з особою матеріали відносно якого виділені в окреме провадження пішли з території домоволодіння, залишивши ОСОБА_11 та ОСОБА_12 лежати на землі.

Після чого, в той же день, тобто 02 червня 2020 року приблизно 08 год. 30 хвл., ОСОБА_8 разом з особами матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, повернувшись на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , а саме до ділянки місцевості, де перед входом до будинку на землі лежав ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в напів сидячому положенні, ОСОБА_8 наблизився до нього та перебуваючи, біля голови останнього, за допомогою правої та лівої ніг неодноразово наніс удари в область голови та верхньої частини тулубу ОСОБА_11 , після чого разом з особами матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, покинули дану територію домоволодіння та пішли у невідомому напрямку.

Таким чином, ОСОБА_8 разом з особою матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, діючи умисно, за попередньою змовою, групою осіб, бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, зневажаючи цінність життя та здоров`я людини, спричинили ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку 2 ступеня, субарахноїдальнього крововиливу, забійних ран обличчя, субконьюктивального крововиливу, перелому кісток носу, верхньої стінки гайморової пазухи ліворуч, гемо синус, забитих ран в ділянці верхньої орбіти зовнішнього кута лівого ока та в підщелепній ділянці, закритої тупої травми грудної клітки з переломом 3,4,6,7 ребер праворуч, розриву правої легені, правобічного травматичного пневматорексу, підшкірної емфіземи справа, підшкірної гематоми на рівні 6-8 ребер по передньо-підпаховій ліній справа, які в своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм, як небезпечні для життя, що підтверджується висновком судово-медичного експерта П`ятихатського міжрайонного відділення КЗ «Дніпропетровське обласне бюро СМЕ» ДОР №78-Е від 05 серпня 2020.

Крім того, ОСОБА_8 разом з особами матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, зневажаючи цінність життя та здоров`я людини, спричинили ОСОБА_12 , тілесні ушкодження, у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку 2 ступеня, субдуральної гематоми в ділянці лівої півкулі головного мозку в лобній ділянці, субарахноїдальнього крововиливу на рівні тім`яної ділянки лівої півкулі головного мозку та на рівні правої півкулі мозочкового намету, закритого перелому кісток носу, забійної рани верхньої орбіти ока лівого ока, субконьюктивального крововиливу з обох сторін, іррділаізу, та аноксії, дислокацію кришталика до склоподібного тіла правого ока, закритої тупої травми грудної клітки з прямими поперечними переломами 5,7 ребер, по середньо-підпаховій лінії справа, та 10-12 ребер по біля хребтовій лінії справа, розриву правої легені, травматичного

пневматориксу праворуч, закритої травми черевної порожнини, забою передньої черевної стінки, в своїй сукопності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм як небезпечні для життя, в момент заподіяння потерпілого. Смерть ОСОБА_12 настала ІНФОРМАЦІЯ_3 о 05.50 год., від перенесених віддалених наслідків сумісної закритої черепно-мозкової травми з гострим розладом мозкового кровообігу по геморагічному типу, закритої тупої травми грудної клітки з множинними переломами ребер справа, що підтверджується висновком судово-медичного експерта П`ятихатського міжрайонного відділення КЗ «Дніпропетровське обласне бюро СМЕ» ДОР №76-Е від 03 серпня 2020 року.

У зміненій у порядку ч.3 ст.403 КПК України апеляційній скарзі прокурор П`ятихатського відділу Жовтоводської окружної прокуратури ОСОБА_9 просить вирок суду першої інстанції скасувати у частині призначеного ОСОБА_8 покарання через його невідповідність тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Прокурор просить у цій частині ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.121 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 9 років.

Крім того, представник державного обвинувачення просить змінити вирок у частині засудження ОСОБА_8 за ч.1 ст.162 КК України і, з урахуванням приписів ч.5 ст.74 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України, звільнити того від призначеного за ч.1 ст.162 КК України покарання, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності і, у зв`язку з цим, виключити із резолютивної частини вироку посилання на ч.1 ст.70 КК України.

Апелянт обґрунтовує своє прохання тим, що суд під час призначення покарання ОСОБА_8 неналежно дослідив особу обвинуваченого, який, хоча і вважається раніше не засудженою особою на підставі ст.89 КК України, але, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, не має соціальних зв`язків і не працює, не розкаявся та не визнав свою провину у загибелі потерпілого, не надавав допомоги під час знаходження на лікуванні іншого потерпілого ОСОБА_13 .

Прокурор наголошує також на тому, що суд не виконав процесуального обов`язку застосувати до ОСОБА_8 вимоги ст.49 КК України за епізодом дій, кваліфікованих за ч.1 ст.162 КК України та роз`яснити обвинуваченому можливість звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України ( або застосувати приписи ч.5 ст.74 КК України) та з`ясувати його позицію з цього приводу.

Фактичні обставини вчинення ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, як вони викладені у вироку суду, прокурор не оспорює, як і надану судом правову кваліфікацію дій ОСОБА_8 за ч.1 ст.162, ч.2 ст.121 КК України.

У поданій апеляційній скарзі захисника ОСОБА_7 міститься прохання про скасування вироку суду першої інстанції із призначенням нового судового розгляду внаслідок неповноти проведеного судового розгляду, невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи.

Зазначає при цьому, що суд неналежним чином встановив особу потерпілого із прізвищем " ОСОБА_12 ", оскільки прийняв до уваги тільки протокол упізнання трупа від 28.07.2020 року представницею потерпілого ОСОБА_14 , яка, у свою чергу, зазначила суду, що до неї приїздили працівники поліції та на телефоні показали відео загиблого, на

якому вона упізнала свого брата ОСОБА_12 по обличчю і заперечувала наявність тілесних ушкоджень на обличчі брата. При цьому підтвердила, що до відділку поліції вони не приїздили і, відповідно, ніяких протоколів у її присутності не складалось і вона їх не підписувала.

Захисник зауважує, що у матеріалах справи немає жодних відомостей із відділу реєстрації актів цивільного стану щодо належної реєстрації смерті саме ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 і такі дії від імені держави не здійснювались.

Захисник наголошує, крім цього, що судом прийнято до уваги та покладено в основу обвинувального вироку дані протоколів слідчих експериментів від 03.06.20 року, за участю ОСОБА_8 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , проведені у період часу з 00-04 до 01-40 годин, де зазначені особи (як свідчить зміст протоколів) добровільно та послідовно розповіли про обставини, які мали місце 02.06.2020 року у будинку Дерев`янка. Ці ж обставини були покладені в основу оголошеної підозри ОСОБА_8 , ОСОБА_16 та ОСОБА_15 , яке було вручене цим особам 03.06.2020 року відповідно о 16:34, 16:31 та о 16:41 годині.

Разом з тим, як убачається із змісту відеозапису, під час проведення слідчих експериментів зазначені вище три особи самостійно і добровільно нічого не розповідали, обставини подій зазначав сам слідчий; усім трьом не були роз`яснені їх процесуальні права та обов`язки ( у тому числі, і право на захист) і з цього приводу захисником під час судового розгляду справи подавалось клопотання про визнання доказів ( протоколів слідчих експериментів) недопустимими.

Захисник також звертає увагу на непослідовність показань потерпілого ОСОБА_11 і які суд виклав у вироку у перекрученому вигляді, надавши їм зміст того, що потерпілий чув, як уночі розбилось скло у вікні будинку, до кімнати зайшов ОСОБА_8 , після чого той знепритомнів і більше нічого не пам`ятає.

Вважає, що його підзахисного ОСОБА_8 було безпідставно притягнуто до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.162 КК України, оскільки, судовим розглядом не досліджувались заяви про незаконне проникнення на територію домоволодіння по АДРЕСА_2 . Крім того, потерпілий ОСОБА_11 зауважив про відсутність з його боку претензій щодо ОСОБА_8 про незаконне проникнення того до житла. Оскільки кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.162 КК України, відноситься до справ приватного обвинувачення, то і, відповідно, кримінальне провадження може бути відкрите лише за заявою потерпілого, а відкрите підлягає закриттю на підставі ст.49 КК України та звільненню ОСОБА_17 від кримінальної відповідальності, оскільки, станом на 27.09.2023 року строки давності притягнення до кримінальної відповідальності спливли.

Під час апеляційного розгляду:

- прокурор відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 підтримала змінену апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 , просила вирок суду першої інстанції скасувати у частині покарання за ч.2 ст.121 КК України та ухвалити у цій частині новий вирок за зазначеними у апеляційній скарзі обставинами, та змінити вирок у частині ч.1 ст.162 КК України та звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за цим епізодом, відповідно до ст.49 КК України, виключивши із резолютивної частини вироку посилання на застосування ч.1 ст.70 КК України;

- обвинувачений ОСОБА_8 та захисник ОСОБА_7 підтримали у повному обсязі апеляційні вимоги захисника і просили про скасування вироку суду, із

призначенням нового судового розгляду справи; із апеляційними доводами прокурора не погоджувались.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, проаналізувавши доводи апеляційних скарг та співставивши їх із наявними у матеріалах кримінального провадження обставинами, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Судове рішення повинно відповідати вимогам ст.370 КПК України щодо законності (ухваленим компетентним судом згідно із нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом), обґрунтованості (ухваленим судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України) та умотивованості (наведені належні та достатні мотиви та підстави його ухвалення).

Як убачається із змісту ухваленого вироку, судом першої інстанції вимоги діючого закону не виконані, оскільки суд, розглядаючи матеріали провадження, допустив неповноту розгляду, що, у свою чергу, призвело до невідповідності ухваленого рішення фактичним обставинам кримінального провадження.

Зокрема, судом першої інстанції встановлено, що 02 червня 2020 року, знаходячись разом із іншими особами, матеріали щодо яких виділено у окреме провадження, спочатку у приміщенні належного ОСОБА_11 будинку АДРЕСА_2 , а потім на вулиці перед входом у будинок наніс множинні удари руками у область голови та тулуба ОСОБА_11 , спричинивши тому тяжкі тілесні ушкодження. Крім того, судом зазначено встановленими обставини того, що 02.06.20 року ОСОБА_8 , знаходячись у кімнаті того ж будинку ОСОБА_11 , разом із іншими особами спричинив іншій особі, встановленій як ОСОБА_12 , множинні удари руками та ногами у область голови та тулуба, від яких настала смерть ОСОБА_12 .

Усі дії ОСОБА_8 охоплені (як у вироку суду, так і у обвинувальному акті) єдиною правовою кваліфікацією за ч.2 ст.121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, незважаючи на те, що результатом таких дій є різні наслідки відповідно до різних осіб потерпілому ОСОБА_11 були спричинені тяжкі тілесні ушкодження, а особа, яка ідентифікована під прізвищем " ОСОБА_12 " померла у результаті спричинених їй тілесних ушкоджень іншими особами, у тому числі, і ОСОБА_8 . Така кваліфікація дій ОСОБА_8 порушує визначений у ч.2 ст.9 КПК України принцип визначеності та надання правової оцінки обставинам кримінального провадження.

У одному із судових засідань, під час судового розгляду матеріалів кримінального провадження, була допитана потерпіла ОСОБА_14 , яка пояснила суду про упізнання нею на продемонстрованому працівниками поліції відеозапису з телефону свого брата ОСОБА_12 . У відділку поліції їй розповіли про причини смерті брата і вона склала відповідну заяву до поліції. Про процедуру упізнання, яка зазначена у дослідженому судом протоколі на а.п.144-147 т.3 від 28.07.2020 року, потерпіла ОСОБА_14 не зазначила і суд, допитуючи ОСОБА_14 , ці обставини не уточнив, як і дійсність належності ОСОБА_14 підпису у протоколі упізнання.

Інших документальних підтверджень (зокрема, даних відділу реєстрації актів цивільного стану) смерті особи під прізвищем " ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у матеріалах кримінального провадження немає. Доводи апеляційної скарги захисника у цій частині є слушними.

Колегія суддів також вважає такими, що заслуговують на увагу і доводи захисника щодо невідповідності критеріям належності і допустимості як доказу протоколів проведеного, зокрема, із ОСОБА_8 слідчого експерименту від 03.06.2020 року ( а.п.196-199 т.2). Як убачається із вироку, суд поклав їх в основу обвинувального вироку, зазначивши про послідовність і добровільність наданих під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_8 пояснень щодо обставин вчинення ним кримінальних правопорушень у будинку ОСОБА_11 .

Водночас, такі висновки суду спростовуються змістом доданого до протоколу відеозапису, який свідчить про суттєве порушення вимог ст.240 КПК України щодо основної мети проведення такої процесуальної дії перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Як свідчить зафіксований перебіг проведення слідчого експерименту, ОСОБА_8 фактично не надавались у добровільному та послідовному порядку його особисті пояснення щодо механізму та способу нанесення обом потерпілим тілесних ушкоджень, не відбулось роз`яснення процесуальних прав йому як підозрюваному на той час. У проведеному за участю ОСОБА_8 слідчому експерименті від 18 серпня 2020 року той взагалі не зазначив механізму нанесення тілесних ушкоджень, про що зазначив у висновку судово-медичний експерт ( №89 Е/Д від 28 серпня 2020 року)

Аналогічні порушення містять і процесуальний спосіб проведення слідчих експериментів із іншими особами ОСОБА_16 та ОСОБА_15 від 03.06.2020 року. Аналогічно, пояснення ОСОБА_16 , надані під час слідчих експериментів щодо механізму нанесення ударів також не відповідають локалізації та чисельності виявлених на трупі особи під прізвищем " ОСОБА_12 " тілесних ушкоджень і про це зазначено у висновках експертів№90 Е/Д від 28.08.20. Вірогідними та такими, що відповідають виявленим експертами тілесним ушкодженням у загиблого, визнані лише надані під час слідчих експериментів пояснення ОСОБА_15 .

Не перевірений та не умотивований судом першої інстанції і порядок внесення відомостей до ЄРДР та проведення досудового розслідування щодо дій ОСОБА_8 , які були згодом кваліфіковані за ч.1 ст.162 КК України, не перевірений перебіг строків давності за цим кримінальним правопорушенням.

Суд першої інстанції не умотивував належним чином і підстави, за якими він відмовив у задоволенні клопотання захисника щодо визнання недопустимими доказами протокол огляду місця події від 02.06.2020р.; протокол огляду місця події від 02.06.2020р.; протокол огляду місця події від 02.06.2020р.; протокол огляду місця події від 02.06.2020р.; протокол огляду місця події від 24.07.2020р.; протокол огляду місця події від 28.07.2020р.; протокол огляду місця події від 28.07.2020р., висновки експерта №19/104-7/3/729 від 11.06.2020р., №19/104-8/2856 від 30.06.2020р. №19/104-7/5/506 від 18.08.2020р., №511 від 17.06.2020р„ №539/2 від 18.06.2020р., №539/4 від 18.06.2020р., №539/3 від 18.06.2020р„ №539/8 від 18.06.2020р., №539/9 від 18.06.2020р„ №539/5 від 18.06.2020р„ №539/5 від 18.06.2020р„ №539/7 від 18.06.2020р., №80 Е-Д від 05.07.2020р, №76 Е-Д від 03.08.2020р, №88 Е-Д від 28.08.2020р, №89 Е-Д від 28.08.2020р, №90 Е-Д від 28.08.2020р, №78 Е від 05.07.2020р., №76 Е від 03.08.2020р., №76 Е-Д від 27.08.2020р., свідчення надані суду свідками: ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_10 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 і обмежився лише посиланням на те, що ці докази підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню по даному кримінальному провадженню.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає за необхідне, діючи на підставі пп.1,2 ч.1 ст. 409,410,411 КПК України, скасувати вирок суду першої інстанції та призначити новий судовий розгляд, під час якого суду першої інстанції належить встановити відповідну правову кваліфікацію дій ОСОБА_8 , перевірити, виходячи із зазначених у ст.ст.84-87 КПК України критерію належності та допустимості зібраних доказів; перевірити зазначений у обвинувальному акті механізм спричинення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень потерпілим та їх локалізацію, допитавши у судовому засіданні, за необхідності, експертів; належним чином перевірити дійсність встановленої органами досудового розслідування загиблої особи під прізвищем " ОСОБА_12 " та ухвалити законне, належним чином умотивоване, судове рішення за підсумками проведеного судового розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.405,407,409,410,418,419 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ( із змінами) прокурора у кримінальному провадженні прокурора П`ятихатського відділу Жовтоводської окружної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити частково; апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити у повному обсязі.

Вирок П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 27.09.2023 року щодо ОСОБА_8 за ч.2 ст.121, ч.1 ст.162 КК України скасувати із призначенням нового судового розгляду.

Ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною та такою, що касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3