гСправа № 187/784/24 Провадження №1-кп/0187/82/24
ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙСУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2024 року смт. Петриківка

Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання

ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000002 від 02.01.2024 року відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця м. Дніпродзержинська , українця, одруженого, освіта середньо-спеціальна, працює вантажником у філії МХП «Логістік» ПрАТ «МХП», має на утриманні неповнолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не військовозобов`язаного, згідно ст. 89 КК України не судимого,

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення,

передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В

24 грудня 2023 року у період часу з 17-00 год. по 17-20 год., ОСОБА_5 прийшов до будинку потерпілого ОСОБА_10 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . Далі, в ході розмови ОСОБА_10 попрохав ОСОБА_5 з`їздити до смт Петриківка та зняти грошові кошти у сумі 3800 грн, з цією ціллю потерпілий у присутності ОСОБА_5 здійснив вхід за допомогою логіну та паролю до мобільного додатку «Raiffeisen» та показав, що на рахунку є грошові кошти, при цьому ОСОБА_5 отримав відповідний логін та пароль шляхом візуального контакту.

Побачивши дані відомості особистого кабінету потерпілого, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на таємне

викрадення чужого майна. Цього ж дня на прохання ОСОБА_10 ,

ОСОБА_5 поїхав до смт Петриківка Дніпровського району

Дніпропетровської області маючи доступ до банківського рахунку

№ НОМЕР_1 останнього, відкритому в AT «РайффайзенБанк», зняв грошові кошти у сумі 3800 грн, та у подальшому повернувся до будинку ОСОБА_10 , розташованого за вищевказаною адресою, де повернув гроші та картку.

У подальшому 26.12.2023 року о 03:55 год. ОСОБА_5 під приводом випити спиртних напоїв прийшов до будинку потерпілого ОСОБА_10 , проте останній спав. В цей час ОСОБА_5 помітив телефон потерпілого, який не був обмежений системою логічного захисту, достовірно знаючи, що на рахунку у потерпілого є грошові кошти.

Так, 26.12.2023 року, близько 03-58 год., ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , реалізуючи свій єдиний злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, маючи злочинний намір, спрямований на особисте збагачення, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, діючи в умовах воєнного стану, введеного 24.02.2022 року на підставі Указу Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації, на території України введено воєнний стан, а також те, що у подальшому, відповідно до Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 05.02.2024 № 49/2024, строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року продовжено строком на 90 діб, тобто до 13 травня 2024 року, використовуючи мобільний телефон марки «Редмі 2-А», який належить потерпілому ОСОБА_10 , та знаючи логін та пароль, які з`ясував раніше, здійснив вхід до мобільного додатку «Raiffeisen» останнього.

Отримавши доступ до дистанційного керування банківським рахунком потерпілого ОСОБА_10 № НОМЕР_1 AT «РайффайзенБанк»,

ОСОБА_5 здійснив незаконний переказ грошових коштів у сумі 30000 грн на свій особистий рахунок № НОМЕР_2 AT «РайффайзенБанк», чим спричинив потерпілому майнову шкоду на вказану суму. Цього ж дня, о 09 год. ОСОБА_5 , знаходячись в приміщенні відділення «Райффайзен Банк», розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , зняв з власного карткового рахунку трьома транзакціями, кожна у сумі по 10000 грн, викрадені грошові кошти, які належать ОСОБА_10 та в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану.

07 травня 2024 року між прокурором Слобожанської окружної прокуратури ОСОБА_11 з одного боку та підозрюваним ОСОБА_5 , в присутності захисника ОСОБА_4 з іншого боку, укладена угода про визнання винуватості, відповідно до якої ОСОБА_5 повністю розкаявся та визнав свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні. Сторони погодили покарання ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, строком на 5 років та на підставі ст. 75 КК України із звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 не заперечує проти затвердження угоди про визнання винуватості та просить призначити ОСОБА_5 узгоджену міру покарання.

Потерпілий ОСОБА_10 у підготовче судове засідання надав до суду заяву, що не заперечує проти укладення угоди про визнання винуватості та призначення обвинуваченому узгоджену міру покарання, з цивільним позовом звертатись не буде так як матеріальна шкода йому відшкодована в повному обсязі (а.с. 23-24).

Обвинувачений ОСОБА_5 провину визнав повністю, матеріальну шкоду потерпілому відшкодував в розмірі 30 000 грн в повному обсязі. Просить суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити йому узгоджену міру покарання. Пояснив, що наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, йому зрозумілі.

Захисник ОСОБА_4 просить суд затвердити угоду про визнання винуватості від 07.05.2024 року укладену між обвинуваченим та прокурором та просить призначити ОСОБА_5 узгоджену міру покарання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, про визнання винуватості суд виходив з наступного.

Відповідно до вимог ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування.

Відповідно до ч. 2 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 п. 1 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

Абзацом п`ятим частини 4 статті 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_5 визнав себе винним, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, угода відповідає вимогам закону.

Обвинувачений ОСОБА_5 в силу ст. 89 КК України не судимий,

працює вантажником у філії МХП «Логістік» ПрАТ «МХП», має на утриманні неповнолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2., ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4., ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3., по місцю проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, потерпілому матеріальні збитки в розмірі 30 000 грн відшкодовані в повному обсязі, що підтверджується розписками та заявою потерпілого ОСОБА_10 .

Судом встановлено, що ОСОБА_5 цілком розуміє положення

ч. ч. 4, 5 ст. 474 КПК України, укладання угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, умови угоди не суперечать вимогам КПК та КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості, обвинувачений погоджується на призначення узгодженого покарання.

За таких обставин суд вважає доведеним те, що ОСОБА_5 вчинив злочин, такий як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану, а тому його дії суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України, за яким слід призначити ОСОБА_5 узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості міру покарання і призначити покарання не пов`язане із позбавлення волі із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази: банківську картку № НОМЕР_1 необхідно повернути власнику ОСОБА_10 ; СД-Р-диск, з фіксацією слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_10 , СД-Р-диск, з фіксацією слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_5 необхідно зберігати в матеріалах кримінального провадження згідно з положенням ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 314, 370, 373, 374, 475 КПК України,

У Х В А Л И В

Затвердити угоду про визнання винуватості від 07 травня 2024 року, що укладена між прокурором Слобожанської окружної прокуратури ОСОБА_11 з одного боку та підозрюваним ОСОБА_5 в присутності захисника ОСОБА_4 з іншого боку.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази: банківську картку № НОМЕР_1 повернути власнику ОСОБА_10 ; СД-Р-диск, з фіксацією слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_10 , СД-Р-диск, з фіксацією слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_5 зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Суддя: ОСОБА_1