Номер провадження: 11-сс/813/978/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 06 червня 2024 року про арешт майна, в рамках кримінального провадження №0000200, внесеного до ЄРДР 07 лютого 2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.2 ст.146, ч.2 ст.289 КК України,-

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання заступника начальника відділу СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , яке погоджене з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_9 , та накладено арешт на транспортний засіб марки «Nissan Leaf», державний номер НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію зазначеного транспортного засобу НОМЕР_3 та ключі до транспортного засобу марки «Nissan Leaf», державний номер НОМЕР_1 , шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження і користування вказаним транспортним засобом власником та іншими особами.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що є достатні підстави вважати, що вилучений автомобіль марки «Nissan Leaf», державний номер НОМЕР_1 , міг використовуватися підозрюваним ОСОБА_10 в якості засобу вчинення кримінального правопорушення.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді, представник власника майна ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що ухвалу суду є незаконна, необґрунтована, невмотивована.

На підставі наведеного, апелянт просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвали, якою відмовити у задоволені клопотання слідчого про арешт майна.

Позиції учасників судового розгляду.

Оскільки сторони кримінального провадження належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду, про поважні причини свого неприбуття не повідомили, з клопотанням про відкладання не зверталися, відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України їх неприбуття не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду.

Дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частина 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

При застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Згідно ст. 131, ч. 1 ст. 170 КПК України засобом забезпечення кримінального провадження є арешт майна, який полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Перевіряючи рішення слідчого судді та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з того, що у відповідності до вимог чинного кримінального процесуального закону, арешт майна - це один із заходів забезпечення кримінального провадження, який є важливим елементом здійснення завдань кримінального провадження, своєчасне застосування якого може запобігти непоправним негативним наслідкам при розслідуванні кримінального правопорушення.

Так, у клопотанні слідчого зазначено, що у провадженні ГУНП в Одеській області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000200 від 07.02.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 289 КК України.

Як вбачається зі змісту клопотань слідчого, ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , попередньо зорганізувались задля вчинення злочину, перебуваючи в невстановленому місці, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, отримавши інформацію про цивільно - правові відносини громадянина ОСОБА_14 з іншою особою, обрали його об`єктом свого злочинного посягання та, діючи в умовах воєнного стану, почали вимагати у останнього грошові кошти у сумі 3 000 доларів США під приводом необхідності повернення неіснуючого боргу.

Так, 06.02.2024 року, приблизно о 16:00 годині, ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 на невстановленому досудовим розслідуванням автомобілі прибули до будинку АДРЕСА_1 , де їх очікував потерпілий ОСОБА_14 , якому останні заздалегідь призначили зустріч, під час якої ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 пред`явили вимогу передати їм грошові кошти під приводом необхідності повернення неіснуючого боргу у сумі 3000 доларів США, з погрозою насильства над ним (зокрема, можливого заподіяння йому тілесних ушкоджень) у разі відмови.

В подальшому, на телефон потерпілого ОСОБА_14 постійно надходили телефонні дзвінки від ОСОБА_10 , у ході яких останній з погрозами застосування насильства над ним та його родичами, вимагав передачі їм вказаної суми.

На підтвердження своїх злочинних намірів та реальності погроз щодо застосування до потерпілого ОСОБА_14 . протиправних заходів впливу,18.03.2024 приблизно о 14:30 годині ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , на автомобілі марки «Nissan Leaf», з державним номерним знаком НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_10 , а ОСОБА_13 на автомобілі марки «BMW 530D», з державним номерним знаком НОМЕР_5 , прибули до станції технічного обслуговування за адресою: АДРЕСА_2 , де на той час знаходився потерпілий ОСОБА_14 у власних справах.

Після чого, ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , з метою вчинення морального та фізичного тиску на потерпілого, підбігли до салону автомобіля «Chevrolet Lacetti», чорного кольору, з державним номерним знаком НОМЕР_6 , за кермом якого сидів ОСОБА_14 , та з метою придушення волі потерпілого та його переконання про серйозність своїх намірів і рішучість дій, із застосуванням фізичного насильства витягли ОСОБА_14 з салону вказаного автомобілю та почали наносити удари по голові та тулубу, після чого насильно наказали потерпілому ОСОБА_14 сісти на заднє сидіння транспортного засобу, а саме автомобіля «Chevrolet Lacetti», чорного кольору, з державним номерним знаком НОМЕР_6 , на якому останній пересувався, чим обмежили його в пересуванні та утримували в салоні авто проти його волі.

Далі, ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 проти волі потерпілого, сів за кермо автомобіля «Chevrolet Lacetti», чорного кольору з державним номерним знаком НОМЕР_6 , який був у користування потерпілого ОСОБА_14 , прибули за адресою: АДРЕСА_3 . Після чого витягнули з салону автомобіля потерпілого та насильно відвели від автомобіля та висловили ОСОБА_14 вимогу передати їм грошові кошти під приводом необхідності повернути неіснуючий борг у сумі 3000 доларів США, з погрозою насильства над ним (зокрема, можливого заподіяння йому тілесних ушкоджень) у разі відмови.

Сприйнявши зазначені погрози як реальні, ОСОБА_14 повідомив, що грошей в нього немає. В цей час ОСОБА_10 почав обшукувати ОСОБА_14 , дістав вміст карманів куртки, де в кишені знайшов предмет прямокутної форми, після чого висловив ОСОБА_14 погрозу вбивством, яку потерпілий сприйняв як реальну загрозу своєму життю та здоров`ю, після чого відштовхнув ОСОБА_10 та, намагаючись врятуватися, побіг до найближчого подвір`я.

Після чого, ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , дотримуючись заходів конспірації, розуміючи, що можуть бути викриті правоохоронними органами, на автомобілі марки «Chevrolet Lacetti», чорного кольору з державним номерним знаком НОМЕР_6 , під керуванням ОСОБА_10 , з місця події втекли.

У ході досудового розслідування 03.06.2024 за підозрою у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 289 КК України, в порядку, передбаченому ст. 208, 615 КПК України, затримано: ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , зі слів раніше судимого.

Надалі, у ході досудового розслідування, 03.06.2024 року на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м .Одеси від 30.05.2024 року у період часу з 08 год. 19 хв. по 09 год. 01 хв., проведено обшук автомобіля марки «Nissan Leaf», державний номер НОМЕР_1 (а.с.14-21 т.1). У ході проведення вищезазначеного обшуку вилучено автомобіль марки «Nissan Leaf», державний номер НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію зазначеного транспортного засобу НОМЕР_3 та ключі до транспортного засобу, після проведення обшуку вказаний транспортний засіб поміщено до спеціального майданчику для тимчасово затриманих транспортних засобів № 6, за адресою: м Одеса, вул. Аєропортівська 29а.

Під час досудового розслідування встановлено, що власником автомобілю марки «Nissan Leaf», державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 є матір підозрюваного ОСОБА_12 - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак підозрюваний користується зазначеним автомобілем на постійній основі та має доступ у будь який час користуватись ним.

В подальшому, автомобіль марки «Nissan Leaf», державний номер НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію зазначеного транспортного засобу НОМЕР_3 та ключі до автомобіля були визнані речовими доказами про що винесено відповідну постанову слідчим від 03.06.2024 року.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

При цьому, ч. 2 вказаної норми встановлює, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Крім того, ч. 2 ст. 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3,4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

На підставі аналізу змісту клопотання слідчого про накладення арешту на майно в межах вказаного кримінального провадження, слідчий визначив метою накладення арешту на транспортний засіб марки «Nissan Leaf», державний номер НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію зазначеного транспортного засобу НОМЕР_3 та ключі до транспортного засобу марки «Nissan Leaf», державний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 , його збереження як речового доказу.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на обставини справи, слідчий суддя дійшов правильного висновку, що транспортний засіб марки «Nissan Leaf», державний номер НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію зазначеного транспортного засобу НОМЕР_3 та ключі до транспортного засобу марки «Nissan Leaf», державний номер НОМЕР_1 , можуть мати доказове значення та є достатні підстави вважати, що їх збереження необхідно для здійснення належного досудового розслідування кримінального провадження, оскільки підозрюваними використовувався вищенаведений транспортний засіб за обставин вказаних у клопотанні, що підтверджується змістом протоколів НСРД, які долучені до клооптання, тобто відповідають критерію речового доказу.

У той же час, відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Європейський суд з прав людини, неодноразово підкреслював, що в разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь та на рішення ЄСПЛ у справі «Новоселецький проти України» (Заява №47148/99, рішення від 22.02.2005, остаточне рішення від 22.05.2005) Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар .

Відповідно до пунктів 69, 73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Співставляючи встановлені обставини з доводами слідчого про необхідність накладення арешту на вказаний транспортний засіб із обов`язковою забороною користування ним, на переконання колегія суддів, є необґрунтованими, оскільки, у цьому випадку заборона користування, є невиправданим обтяжливим способом арешту майна. Апеляційний суд вважає, у даному випадку достатнім способом забезпечення буде арешт шляхом позбавлення права на відчуження вказаним майном власником або особою, яка здійснює його володіння, до скасування арешту у порядку встановленому КПК України, що дозволить не порушувати право власності особи та належним чином забезпечить виконання завдань кримінального провадження.

Отже, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді - скасуванню із постановленням нової ухвали.

Приписами п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Пункт 2 ч. 1 ст. 409 КПК України встановлює, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 411 КПК України, судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Керуючись ст.ст. 170, 174, 370, 376, 395, 404, 405, 407, 409, 411, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд -

постановив:

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 06 червня 2024 року про арешт майна, в рамках кримінального провадження №0000200, внесеного до ЄРДР 07 лютого 2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.2 ст.146, ч.2 ст.289 КК України, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання заступника начальника відділу СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , яке погоджене з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_9 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000200, внесеного до ЄРДР 07 лютого 2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.2 ст.146, ч.2 ст.289 КК України, - задовольнити частково.

Накласти арешт на транспортний засіб марки «Nissan Leaf», державний номер НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію зазначеного транспортного засобу НОМЕР_3 та ключі до транспортного засобу марки «Nissan Leaf», державний номер НОМЕР_1 , шляхом позбавлення права на відчуження вказаного майна власником або особою, яка здійснює його володіння, до скасування арешту у порядку, встановленому КПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4