Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/3525/22
Номер провадження 1-кп/711/144/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2024 року м.Черкаси

Придніпровський районний суду м. Черкаси в складі колегії суддів:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

обвинувачених - ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_3 по матеріалах обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001565 від 18.06.2021 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27 ч.2 ст.307, ч.2 ст.255-1 КК України та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Придніпровського районного суду м. Черкаси перебувають матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001565 від 18.06.2021 року, по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27 ч.2 ст.307, ч.2 ст.255-1 КК України та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

04.04.2024 на адресу суду надійшло клопотання прокурора відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

В обґрунтування клопотання прокурором зазначено, що ОСОБА_4 , обвинувачується у тому, що з 15.10.2020 утримуючись у державній установі «Черкаський слідчий ізолятор», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, що охороняють здоров`я населення України, незаконно, в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, організував незаконне придбання з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено - канабіс, а також його передачу у місця позбавлення волі, вчинені за попередньою змовою групою осіб, за наступних обставин.

Так, утримуючись в приміщенні ДУ «Черкаський слідчий ізолятор», використовуючи для зв`язку з іншими особами мобільний термінал з абонентським номером НОМЕР_1 , 15.06.2021, близько 13 години 17 хвилин, ОСОБА_4 , під час розмови в режимі голосової телефонії, домовився придбати у невстановленої досудовим розслідуванням особи на ім`я ОСОБА_7 особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс, за грошові кошти в сумі близько 400-500 грн., більш точної суми не встановлено, і про оплату за нього шляхом перерахунку на реквізити карткового рахунку, надані особою на ім`я ОСОБА_7 .

Після цього, 15.06.2021, близько 13 години 48 хвилин, ОСОБА_4 у розмові в режимі голосової телефонії домовився з невстановленою досудовим розслідуванням особою на ім`я ОСОБА_8 , щоб останній допоміг забрати у продавця особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, який придбає ОСОБА_4 , а також щоб придбав певну кількість іншого наркотичного засобу за кошти, які ОСОБА_4 має намір йому перерахувати.

Згодом, 15.06.2021, близько 17 години 17 хвилин, ОСОБА_4 , під час телефонної розмови повідомив ОСОБА_7 про перерахування на наданий картковий рахунок частини обумовленої суми грошових коштів за наркотичний засіб, та про намір надати контакти особи, яка зможе забрати придбане.

Відразу після того, 15.06.2021, близько 17 години 18 хвилин, ОСОБА_4 з ОСОБА_9 у телефонній розмові узгодили, що останній забере замовлений ОСОБА_4 . наркотичний засіб в особи, на яку він вкаже, а ОСОБА_4 , у свою чергу, попередить про це продавця і залишить йому контактний номер ОСОБА_10 .

У цей же день, 15.06.2021, близько 17 години 46 хвилин, ОСОБА_4 у телефонній розмові повідомив ОСОБА_7 , що найближчим часом на його картковий рахунок буде перерахована частина вартості наркотичного засобу в сумі близько 300 грн., однак отримав попередження від ОСОБА_7 почекати і сплатити цю суму на інший банківський рахунок, реквізити якого він надасть згодом.

Надалі, 15.06.2021, близько 17 години 48 хвилин, ОСОБА_4 у телефонній розмові дізнався від ОСОБА_10 , що з грошового переказу ОСОБА_4 в сумі 150 грн. на картковий рахунок зараховані лише 140 грн., а тому потрібно доплатити ще 20 грн.

Після цього, 15.06.2021 о 17 годині 51 хвилині, ОСОБА_4 під час телефонного дзвінка озвучив своєму брату ОСОБА_4 вимогу перерахувати суму в розмірі 20 гривень на картковий рахунок, реквізити якого він згодом повідомить, і на підтвердження своїх слів 15.06.2021 о 17 годині 56 хвилин відправив ОСОБА_4 смс-повідомлення з номером банківської платіжної картки, а через 5 хвилин, о 18 годині 01 хвилині зателефонував ОСОБА_11 і повідомив, що сума 20 грн. доплачена.

Потім, 15.06.2021 о 18 годині 42 хвилини, ОСОБА_4 у телефонній розмові повідомив ОСОБА_7 , що на його картковий рахунок буде перераховано додатково 400 грн. і у відповідь отримав новий номер банківської платіжної картки, на яку потрібно зробити грошовий переказ.

У телефонній розмові 15.06.2021 о 19 годині 20 хвилин ОСОБА_4 поставив ОСОБА_10 до відому про те, що надав його контактний номер іншим невстановленим особам для передачі ними ОСОБА_11 замовлених ОСОБА_4 наркотичних засобів.

Крім того, 15.06.2021, здійснивши вихідні телефонні дзвінки о 20 годині 26 хвилин, 20 годині 28 хвилин, ОСОБА_4 для пришвидшення процедури придбання залучив до отримання і подальшої передачі наркотичних засобів інших невстановлених осіб, про що 15.06.2021 о 20 годині 49 хвилин у телефонній розмові поінформував ОСОБА_10 , а також ОСОБА_7 о 21 годині 17 хвилин.

Як підсумок, 16.06.2021, близько 13 години 52 хвилин, ОСОБА_8 у телефонній розмові повідомив ОСОБА_4 , що забрав попередньо обговорювані наркотичні засоби, на що у відповідь ОСОБА_4 висловив побажання як саме їх запакувати і кому передати цей пакунок, а в телефонній розмові 16.06.2021 о 14 годині 10 хвилин ОСОБА_4 зазначив ОСОБА_11 анкетні дані ОСОБА_5 , у якого потрібно залишити пакунок з наркотичними засобами, уточнивши його місцезнаходження і адресу перебування у телефонному дзвінку о 16 годині 08 хвилин.

Після залучення ОСОБА_4 16.06.2021, більш точного часу не встановлено, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин ОСОБА_5 до придбання та передачі наркотичних засобів, 16.06.2021, у період часу з 16 години 49 хвилин до 17 години 08 хвилин, ОСОБА_8 , діючи за вказівками ОСОБА_4 , з метою передачі останньому, передав обговорюваний раніше особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс, ОСОБА_5 , за його місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де він незаконно зберігав його до 17.06.2021 для подальшої передачі ОСОБА_4 .

Далі, у телефонних розмовах з використанням абонентського номеру НОМЕР_1 , що відбулись 16.06.2021 о 19 годині 18 хвилин, 17.06.2021 о 18 годині 04 хвилин та 17.06.2021 о 19 годині 15 хвилин, ОСОБА_4 надав ОСОБА_5 чіткі та вичерпні інструкції щодо часу, місця та способу передачі йому пакунку з наркотичними засобами на територію ДУ «Черкаський слідчий ізолятор».

На виконання вказівок та інструкцій ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , 17.06.2021, близько 20 години 08 хвилин, перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_3 , територія якого межує з територією ДУ «Черкаський слідчий ізолятор», за адресою: АДРЕСА_1 , незаконно, умисно, принісши його при собі, перекинув через паркан на ділянку №3 ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» поліетиленовий пакет з 5 (п`ятьма) пакетиками із застібками з речовиною рослинного походження зеленого кольору, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабіс, загальною масою 10,65 г, у такий спосіб передавши його для ОСОБА_4 , однак останній вказаний пакет не отримав, оскільки перекинуті ОСОБА_5 наркотичні засоби були помічені працівниками ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» та вилучені працівниками поліції.

Крім того, ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимою особою, якому 07.10.2020 Городищенським районним судом Черкаської області обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, у подальшому засуджений 29.12.2021 вироком Городищенського районного суду за ч.2, ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, і який з 15.10.2020 утримується в державній установі «Черкаській слідчий ізолятор», здобувши кримінальне прізвисько «Аврам», підтримуючи злодійські традиції, не бажаючи ставати на шлях виправлення, тобто процесу позитивних змін в його особистості та створення у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки не відбувалось, не підкорюючись вимогам чинного законодавства України, що визначають порядок утримання та відбуття покарань ув`язненими в місцях позбавлення волі, а також загальноприйнятим правилам поведінки в суспільстві, використовуючи свої особисті якості та можливості, риси характеру, здобув повагу та авторитет серед осіб, які утримуються в слідчому ізоляторі, як особа в статусі суб`єкта злочинного впливу.

Нехтуючи обов`язками засуджених та з метою здобуття і укріплення авторитету серед осіб негативної спрямованості, які утримувалися у слідчому ізоляторі, ОСОБА_4 , неодноразово порушував режим утримання, за що піддавався заходам стягнення адміністрацією установи. Внаслідок таких порушень, в тому числі у виді забороненого міжкамерного зв`язку, порушення внутрішнього порядку та режиму утримання, нетактовної поведінки, порушення розпорядку дня, перешкоджання проведення перевірки, зберігання заборонених предметів, ОСОБА_4 здобув повагу і авторитет серед осіб, які утримуються в ДУ «Черкаський слідчий ізолятор».

У подальшому, ОСОБА_4 , отримавши в такий спосіб серед осіб, які утримуються в слідчому ізоляторі, авторитет як особа, яка веде «правильний» для «злодійських» традицій спосіб життя, з травня 2021 року, дистанційно, з використанням засобів зв`язку, а також безпосередньо під час зустрічей на території слідчого ізолятора, з особами, які мають злочинний вплив як на території даної установи, так і за її межами, був «призначений» в статус особи, яка є кримінальним авторитетом, уповноваженим наглядати за дотриманням неписаних загальноприйнятих в злодійських колах правил поведінки, так званим «смотрящим» за адміністративним корпусом №1 ДУ «Черкаський слідчий ізолятор».

Призначення ОСОБА_4 «смотрящим» за адміністративним корпусом №1 ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» відбулось з метою підвищення авторитету ОСОБА_12 на прізвисько «Механік» - «смотрящого за СІЗО» (ДУ «Черкаський слідчий ізолятор») та надання останньому допомоги (заміщення) з метою матеріального забезпечення та координації злочинної діяльності на території даної установи, накопичення та утримання грошових коштів, майна чи інших активів (доходів від них), тобто так званого «злодійського общака», подальшого розподілу коштів та майна серед осіб, які утримуються в цій установі, в тому числі доходів одержаних злочинним шляхом, здійснення сфер злочинного впливу.

Після такого «призначення» ОСОБА_4 з метою побудови в адміністративному корпусі №1 чіткої ієрархічної структури серед осіб, які притягуються до кримінальної відповідальності, і поширення на них свого злочинного впливу, здійснював керівні функції, зокрема, стежив за дотриманням загально визначених на території України правил поведінки серед осіб, які утримуються в слідчому ізоляторі, та вимагав безумовного їх дотримання такими особами у підконтрольному йому корпусі установи. При цьому, будь-який супротив чи небажання виконувати встановлені правила поведінки подавлявся шляхом застосування фізичного та психологічного насильства особисто ОСОБА_4 та за його вказівкою іншими наближеними до нього та визначеними ним особами, які утримувалися в різних камерах слідчого ізолятора.

Для набуття влади над іншими особами в підконтрольному йому режимному корпусі і закріплення на ієрархічній верхівці, з метою нав`язування своєї волі іншим і подальшого поширення встановленого злочинного впливу на осіб, які утримуються в ДУ «Черкаський слідчий ізолятор», а також контролю за дотриманням встановлених ним правил поведінки, ОСОБА_4 , позиціонуючи себе як довірену особу ОСОБА_12 , користувався авторитетом серед інших осіб, які утримувалися в ізоляторі, та мав значний вплив на них завдяки виконанню наступних функцій:

- прийняв на себе всю повноту неформальної влади серед осіб, взятих під варту та засуджених, які перебувають на території режимного корпусу №1 ДУ «Черкаський слідчий ізолятор»;

- стежив за додержанням загально визначених правил поведінки відповідно до «злодійських законів» та забезпечував дотримання їх особами на території режимного корпусу №1 ДУ «Черкаський слідчий ізолятор»;

- завдяки зв`язкам серед криміногенного контингенту і наявності засобів телефонного зв`язку організував схему незаконного постачання на територію ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» наркотичних засобів та психотропних речовин;

- організував схему незаконного зберігання з метою збуту, а також незаконного збуту наркотичних засобів та психотропних речовин особам, взятим під варту та засудженим, які перебувають в ДУ «Черкаський слідчий ізолятор»;

- здійснював збір та розподіл коштів, в тому числі і здобутих злочинним шляхом, серед осіб, які утримуються у слідчому ізоляторі, забезпечував наповнення так званого «злодійського общака», тобто фонду взаємодопомоги в злодійському середовищі;

- організовував азартні ігри на території слідчого ізолятора з метою наповнення так званого «злодійського общака»;

- забезпечував постачання на територію установи тютюнових виробів, продуктів харчування та мобільних телефонів, які розподіляв серед засуджених, які вели «правильний», в його розумінні за злодійськими традиціями, спосіб життя;

- вів так звану «бухгалтерію», в якій відображав всі фінансові і матеріальні надходження до «злодійського общака»: прихід/розхід коштів, продуктів харчування, тютюнових виробів, чаю, засобів зв`язку (мобільних телефонів);

- вирішував спори, які виникали між особами, які утримуються в слідчому ізоляторі, з точки зору неписаних «кримінальних законів», «по поняттям», виступаючи в таких випадках в ролі «мирового судді», та визначав обґрунтованість претензій, а також приймав рішення про необхідність покарання винуватця та яким воно буде.

В результаті вказаних дій, ОСОБА_4 в період часу з травня 2021 року і не менше ніж по травень 2022 року, більш точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, завдяки авторитету, іншим особистим якостям та можливостям, сприяв, спонукав до виконання його вказівок та розпоряджень, координував взаємовідносини між утримуваними в слідчому ізоляторі особами та здійснював інший вплив на злочинну діяльність, організовував та безпосередньо здійснював розподіл коштів, майна та інших активів, спрямованих на забезпечення такої діяльності, тобто умисно встановив та поширив злочинний вплив на території режимного корпусу №1 ДУ «Черкаський слідчий ізолятор», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з цим прокурор вказує, що ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, востаннє 29.12.2021 Городищенським районним судом Черкаської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі; 08.04.2022 Смілянським міськрайонним судом Черкаської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі; 20.01.2023 Корсунь-Шевченківським районним судом Черкаської області за ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.

За ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05.08.2022 ОСОБА_4 тимчасово залишено утримувати в державній установі «Черкаський слідчий ізолятор» за адресою: м. Черкаси, вул. Благовісна, 234, у зв`язку з розглядом справи в суді.

Відповідно до наведених вище вироків суду фактичний строк відбування призначених ОСОБА_4 покарань закінчується 07.04.2024.

Разом з тим, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.255-1 КК України, та тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.27 ч.2 ст.307 КК України, за які передбачене покарання у виді позбавлення волі, найсуворіше - від дев`яти до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої.

Метою застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

У ході судового розгляду встановлено наявність ризиків, передбачених п.1, п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

Враховуючи відсутність у ОСОБА_4 в сукупності міцних соціальних зв`язків, зокрема, місця роботи, постійного джерела доходів, відсутність тяжких хвороб, існує обґрунтований ризик того, що він з метою ухилення від можливого майбутнього покарання може переховуватись від суду, що вказує на ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Крім того, 14.01.2024 ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000018 від 15.01.2023, що розслідується ГСУ НПУ, повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255, ч.4 ст.28 ч.3 ст.307 КК України.

Разом з цим, прокурор вказує на необхідність врахувати, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, нові злочини вчинив умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, останні злочини вчинив в умовах перебування в слідчому ізоляторі, що вказує на те, що його злочинна діяльність носить тривалий, систематичний та цілеспрямований характер, а тому він може вчинити інші кримінальні правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, що вказує на ризик, передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Виходячи з усього перерахованого вище, сторона обвинувачення приходить до висновку, що жоден із м`якших запобіжних заходів не здатен забезпечити виконання ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків.

На підставі вищевикладеного, прокурор вважає за необхідне застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід виключно у вигляді тримання під вартою, оскільки лише такий запобіжний захід належним чином попередить настання перерахованих ризиків та забезпечення належного виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків.

Оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.255-1 КК України, сторона обвинувачення вважає за необхідне та можливе застосувати до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник - адвокат ОСОБА_6 щодо обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечили та просили застосувати більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до положень ч.ч. 1 - 3 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За змістом ст.131 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з нормами ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію обвинуваченого; майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей у обвинуваченого; дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до положень ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з вимогами п.5 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до п.4 ч.4 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27 ч.2 ст.307, ч.2 ст.255-1 КК України, при цьому санкція ч.2 ст.255-1 КК України передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від дев`яти до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої.

ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, востаннє 29.12.2021 Городищенським районним судом Черкаської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі; 08.04.2022 Смілянським міськрайонним судом Черкаської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі; 20.01.2023 Корсунь-Шевченківським районним судом Черкаської області за ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.

Відповідно до ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05.08.2022 ОСОБА_4 тимчасово залишено утримувати в державній установі «Черкаський слідчий ізолятор» за адресою: м. Черкаси, вул. Благовісна, 234, у зв`язку з розглядом в суді даного кримінального провадження.

Разом з цим, 14.01.2024 ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000018 від 15.01.2023, повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.255, ч.4 ст.28 ч.3 ст.307 КК України.

Метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст.177 КПК України і встановлених у судовому засіданні, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність (пп. «а» п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Вирішуючи клопотання прокурора, суд враховує вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими для застосування підозрюваному, обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (рішення Європейського суду з прав людини від 26.02.2015 «Баришевський проти України», 12.03.2013 у справі «Волосюк проти України», 25.03.1999 «Пелісьє і Сассі проти Франції»).

У справі «Ілійков проти Болгарії», Європейський суд з прав людини вказав, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Клоот проти Бельгії» зазначено, що ризик вчинення нових правопорушень має місце, коли попередня поведінка особи дає підстави для очікувань, що вона не має наміру зупинятись у своїх злочинних діях; коли небезпека має бути явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Сельчук проти Туреччини» визначено, що попередня судимість може бути підставою ризику вчинення нових правопорушень.

Суд приймає до уваги посилання прокурора на обґрунтованість існування ризику переховування обвинуваченого ОСОБА_4 від суду з метою ухилення від можливого майбутнього покарання, зважаючи на характеризуючі дані про особу обвинуваченого та тяжкість санкції кримінального правопорушення, у якому він обвинувачується.

Разом з цим, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, та перебуваючи в місцях позбавлення волі на шлях виправлення не став та знову обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочину, а з 14.02.2024 ще й підозрюється у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочину, що свідчить про стійку схильність останнього до вчинення кримінальних правопорушень, а тому ризики, про які зазначає прокурор, щодо можливості продовження злочинної діяльності у якій ОСОБА_4 обвинувачується чи вчинення інших кримінальних правопорушень є обґрунтованими.

За таких обставин, суд вважає, що клопотання прокурора про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави підлягає до задоволення.

Підстав для застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту - судом не встановлено

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 131, 177, 178, 183, 194, 331 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - задовольнити.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 03.06.2024 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвала підлягає до негайного виконання, але може бути оскаржена в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Відповідно до положень ч.3 ст.395 КПК України для осіб які перебувають під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення копії судового рішення.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 09.04.2024 року о 10:00 годині.

Головуючий: ОСОБА_1