ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/175/24
Провадження №1-кс/477/118/24
УХВАЛА

про арешт майна

01 лютого 2024 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві клопотання прокурора Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , внесене у кримінальному провадженні №0000057 від 21 січня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті309 КК України про арешт майна

ВСТАНОВИВ:

25 січня 2024 року прокурор Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000057 від 21 січня 2024 року із клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, що було виявлено та вилучено 20 січня 2024 року у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході проведення огляду місця події ділянки місцевості біля відділення Нової Пошти по вул. Істоміна, 1 в с. Пересадівка Миколаївського району Миколаївської області.

В обґрунтування поданого клопотання вказує, що у провадженні СВ ВП №4 Миколаївського РУП ГУНП України в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження внесене до ЄРДР 21 січня 2024 року №0000057 за фактом виявлення 20 січня 2024 року у військовослужбовця ОСОБА_4 біля відділення Нової Пошти по вул. Істоміна, 1 в с. Пересадівка Миколаївського району Миколаївської області речовини рослинного походження у висушеному стані та порошкоподібної речовини за зовнішніми ознаками схожої на наркотичний засіб.

20 січня 2024 року під час огляду місця події ділянки місцевості біля відділення Нової Пошти по вул. Істоміна, 1 в с. Пересадівка Миколаївського району Миколаївської області у ОСОБА_4 вилучено мобільний телефон марки «Redmi-9» синього кольору, який він використовував для замовлення наркотичних речовин.

Вищевказане майно тимчасово вилучено під час огляду місця події та має суттєве значення для кримінального провадження.

Оскільки майно, вилучене в ході проведення огляду місця події може бути знаряддям злочину та використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже відповідає критеріям речових доказів, визначених частиною першою статті 98 КПК України, з метою забезпечення завдань кримінального провадження, та недопущення зникнення, втрати або настання інших негативних наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, прокурор звернувся з даним клопотанням у якому просив накласти арешт на тимчасово вилучене майно.

У судове засідання прокурор Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 не з`явився, подавши заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

ОСОБА_4 , як власник вилученого майна, у судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причини неявки.

Згідно з положенням частини четвертої статті 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Так, матеріалами клопотання встановлено, що у провадженні СВ ВП №4 Миколаївського РУП ГУНП України в Миколаївській області перебувають матеріали досудового розслідування кримінального провадження № 0000057 від 21 січня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 309 КК України за фактом виявлення 20 січня 2024 року у військовослужбовця ОСОБА_4 біля відділення Нової Пошти по вул. Істоміна, 1 в с. Пересадівка Миколаївського району Миколаївської області речовини рослинного походження у висушеному стані та порошкоподібної речовини за зовнішніми ознаками схожої на наркотичний засіб.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 20 січня 2024 року військовослужбовець ОСОБА_4 у приміщенні ТОВ «Нова Пошта» по вул. Істоміна, 1 в с. Пересадівка Миколаївського району Миколаївської області отримав відправлення від невстановленої особи.

Цього ж дня у період часу з 16.56 години по 17.28 годину в ході проведення огляду місця події ділянки місцевості біля відділення Нової Пошти по вул. Істоміна, 1 в с. Пересадівка Миколаївського району Миколаївської області оглянуто вміст отриманого відправлення та мобільний телефон ОСОБА_4 , у якому виявлено листування з приводу отримання вказаного відправлення.

Після проведення огляду місця події, виявлене майно було вилучено та згідно постанови про визнання по кримінальному провадженню речових доказів від 21 січня 2024 року, вилучене під час огляду місця події майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000057 від 21 січня 2024 року.

З метою забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні прокурор, який здійснює процесуальне керівництво у цьому кримінальному провадженні звернувся з даним клопотанням.

Вирішуючи питання арешту в межах поданого клопотання, слідчий суддя виходить з наступного.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності. Згідно з вимогами статті 16 КПК позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до частини другої статті 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є арешт майна.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема і арешту майна, можливе за таких умов: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням (частина третя статті 132 КПК України).

Згідно частини першої статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Частиною другою статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно частини третьої статті 170 КПК України, у випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У відповідності до частини першої, другої статті 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Так, долученими до клопотання матеріалами підтверджується наявність обґрунтованої підозри, щодо вчинення кримінального правопорушення, що може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна.

Описані у клопотанні обставини вчинення ймовірного кримінального правопорушення у сукупності з наданими прокурором матеріалами вказують на наявність у діях ОСОБА_4 ознак кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 309 КК України.

За змістом статті 237 КПК України, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей, документів та комп`ютерних даних.

Відповідно до частини п`ятої статті 237 КПК України, при проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу. Усі вилучені речі і документи підлягають негайному огляду і опечатуванню із завіренням підписами осіб, які брали участь у проведенні огляду. У разі якщо огляд речей і документів на місці здійснити неможливо або їх огляд пов`язаний з ускладненнями, вони тимчасово опечатуються і зберігаються у такому вигляді доти, доки не буде здійснено їх остаточні огляд і опечатування.

Тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом (частина перша статті 167 КПК України).

Згідно частини другої статті 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Так у випадку вилучення майна під час огляду місця події, що врегульовано положеннями статті 237 КПК України, таке майно набуває статусу тимчасово вилученого майна та за правилами статті 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про його арешт повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна.

З огляду на встановлені матеріалами клопотання обставини, слідчий суддя дійшов висновку, що майно, на арешті якого наполягає сторона обвинувачення, відповідає критеріям речових доказів, а відтак наявні підстави з якими законодавець пов`язує застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вказаного майна.

Матеріали клопотання свідчать, що вказане майно має відношення до кримінального провадження, оскільки може зберігати на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення і, таким чином може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

За змістом клопотання прокурора вбачається, що на вилученому у ОСОБА_4 пристрої наявна інформація, що стосується предмета доказування у цьому кримінальному провадженні та може мати суттєве значення для встановлення обставин кримінального провадження, що розслідується (кола осіб, які можуть бути причетні до вчинення злочину, дані про номери мобільних телефонів, використані під час вчинення злочину, зв`язки між особами, причетними до вчинення злочину, тощо).

За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням статтями 170-173 КПК України, приходжу до переконання про наявність підстав для задоволення клопотання слідчого про накладення арешту на вищезазначене майно, яке відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, так як зберегло сліди кримінального правопорушення та може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Слідчий суддя, з огляду на конкретні обставини справи та враховуючи, що у кримінальному провадженні необхідно виконати ряд слідчих дій, спрямованих на всебічне, повне та об`єктивне розслідування всіх обставин кримінального правопорушення, вважає наявними підстави для накладення арешту на вказане майно з метою збереження речових доказів, оскільки прокурором доведено, що у разі незастосування такого заходу забезпечення існують ризики його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, що в подальшому ускладнить встановлення істини у кримінальному провадженні та проведенню необхідних слідчих (процесуальних) дій.

На підставі викладеного, керуючись статтями 167, 170-173, 175, 372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене 20 січня 2024 року у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході проведення огляду місця події ділянки місцевості біля відділення Нової Пошти по вул. Істоміна, 1 в с. Пересадівка Миколаївського району Миколаївської області майно, а саме на мобільний телефон марки «Redmi-9» синього кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 , ICCID 1 НОМЕР_2 , MSISDN 1 НОМЕР_3 з сім картою оператора МТ)

із встановленням заборони будь-яким особам користуватися та розпоряджатися цим майном.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_5