Справа № 577/3688/23
Провадження № 1-кп/577/104/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" травня 2024 р.

Конотопський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Конотопі Сумської області кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000358 від 06 квітня 2023 року, по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ст. 126-1, ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Конотопського міськрайонного суду Сумської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ст. 126-1, ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 185 КК України.

Ухвалою слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 19 червня 2023 року ОСОБА_5 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ухвали суду від 21 березня 2024 року ОСОБА_5 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжений до 18 травня 2024 року до 24 год. 00 хв.

Судовий розгляд кримінального провадження не може бути завершений до спливу вказаного строку, оскільки у кримінальному провадженні не допитані всі потерпілі та ТУ ДБР у м. Полтаві не проведена перевірка повідомлених ОСОБА_5 фактів, що таємне викрадення чужого майна 17 травня 2023 року, 16 червня 2023 року, 17 червня 2023 року, 18 червня 2023 року та 19 червня 2023 року він вчинив за вказівкою працівника Конотопського РВП ГУНП в Сумській області, якому потрібні були показники його ефективної діяльності (ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 26 березня 2024 року уповноважені особи 4-го СВ (з дислокацією в м. Сумах) ТУ ДБР у м. Полтаві зобов`язані за заявою ОСОБА_5 про вказані факти внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань).

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що ризики, які існували на час обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення не перестали існувати.

Обвинувачений ОСОБА_5 проти задоволення клопотання прокурора про продовження обраного йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечує, прохає застосувати до нього більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Вважає, що прокурором не надано доказів існування на даний час ризиків, які б давала підстави для застосування до нього запобіжного заходу виключно у вигляді триманні під вартою.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_4 підтримує позицію свого підзахисного.

Суд, вислухавши думку учасників судового розгляду, приходить висновку, що клопотання прокурора про продовження обраного обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Вирішуючи питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену у п. 79 рішення у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, згідно якої питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів, на які посилався заявник у своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ст. 126-1, ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 185 КК України.

Злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, відповідно до ст. 12 КК України, належить до тяжких злочинів та за його вчинення передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

В той же час, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки свідчить про ступінь суспільної небезпечності особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за вчинений злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитися від суду.

Згідно правової позиції Європейського суду з прав людини, небезпека ризику переховування від суду може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю інформації про матеріальний, соціальний стан особи та інше. Так у справі «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику переховування».

ОСОБА_5 раніше судимий, ніде не працював.

Суд вважає, що тяжкість інкримінованих ОСОБА_5 злочинів, в сукупності з інформацією про особу обвинуваченого, дозволяє спрогнозувати з достатнім ступенем імовірності, що ОСОБА_5 , з метою уникнення покарання за вчинення інкримінованих йому злочинів, може вдатися до відповідних дій - переховуватися від суду.

ОСОБА_5 , звільнившись 20 червня 2022 року з місць позбавлення волі, вже 01 жовтня 2022 року вчинив інкримінований йому злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України. Вказана обставина, а також періодичність вчинення інкримінованих ОСОБА_5 злочинів, свідчить про те, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того ОСОБА_5 інкримінується вчинення злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України, потерпілою від якого є його матір - ОСОБА_6 .

За таких обставин, суд приходить висновку, що стороною обвинувачення надані докази наявності на даний час ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та доведено, що обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому обраний ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід продовжити до двох місяців.

При вирішенні клопотання прокурора про продовження обраного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд також приймає до уваги, що згідно практики Європейського суду з прав людини суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а і високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Керуючись ст.ст. 177, 183, 331, п. 2 ч. 1, п. 1-1 ч. 2, ч. 3 ст. 395 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ст. 126-1, ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 185 КК України, обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжити до 06 липня 2024 року до 24 год. 00 хв.

Ухвала може бути оскаржена прокурором, обвинуваченим та його захисником безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим - протягом п`яти днів з моменту вручення йому копії ухвали.

СуддяОСОБА_1