09.05.2024
Справа № 331/2783/24
Провадження № 1-кп/331/500/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«09» травня 2024 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя в складі колегії суддів:

Головуючого судді ОСОБА_1

Суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

за участю:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000600 від 11.04.2024 року відносно ОСОБА_7 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.2 ст.111 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000600 від 11.04.2024 року відносно ОСОБА_7 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.2 ст.111 КК України.

При проведенні підготовчого судового засідання прокурор просив постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, зазначивши, що під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги КПК України, і підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акту не вбачається.

Захисник та обвинувачена не заперечували проти призначення судового розгляду, разом з тим, захисник заявила клопотання про проведення судового розгляду справи у закритому судовому засіданні, оскільки на непідконтрольній території України продовжує проживати мати обвинуваченої, та відкритість судового процесу, долучення сторонами доказів, допит обвинуваченої, може загрожувати життю та здоров`ю матері обвинуваченої та її близьким родичам. Обвинувачена підтримала свого захисника.

Прокурор у вирішенні питання проведення судових засідань у закритому або відкритому режимі, поклався на розсуд суду.

Вислухавши думку учасників судового процесу, перевіривши матеріали обвинувального акту з додатками, колегія суддів вважає необхідним призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта та провести підготовку до судового розгляду.

Вирішуючи питання про призначення судового розгляду справи, колегія суддів виходить з того, що даний обвинувальний акт складений відповідно до вимог ст.291 КПК України, підстав для закриття та зупинення кримінального провадження або для повернення обвинувального акту прокурору не встановлено, кримінальне провадження підлягає розгляду Жовтневим районним судом міста Запоріжжя.

Крім того, вирішуючи питання проведення судових засідань у закритому режимі, колегія суддів допускає, що розголошення деяких відомостей та матеріалів кримінального провадження, подальший допит обвинуваченої та свідків кримінального правопорушення може спричинити загрозу життю та здоров`ю близьких родичів обвинуваченої, які наразі проживають на окупованій території, а тому вважає за доцільне проводити закриті судові засідання, за участю прокурора, обвинуваченої та захисника.

У підготовчому судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої на 60 днів, клопотання обґрунтоване тим, що остання обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке віднесено до категорії особливо тяжких, усвідомлюючи невідворотність покарання, остання може переховуватись від суду. Крім того, вказаний ризик підтверджується тим фактом, що після вчинення злочину обвинувачена виконала всі необхідні дії, направлені на приховування слідів кримінального правопорушення.

Захисник обвинуваченої заперечувала проти клопотання прокурора, зазначивши, що ризики, на які посилається прокурор, не доведені та не підтверджені жодними доказами. Просила суд у задоволенні клопотання прокурора відмовити та обрати відносно обвинуваченої інший запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.

Обвинувачена підтримала клопотання свого захисника, у задоволенні клопотання прокурора просила відмовити.

Заслухавши клопотання прокурора, захисника, з`ясувавши думку учасників судового провадження, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до положень ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, вказавши крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст.199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Як вбачається зі змісту обвинувального акта, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке віднесено до категорії особливо тяжких злочинів, за який передбачено покарання на строк п`ятнадцяти років позбавлення волі або довічного позбавлення волі. Після вчинення злочину обвинувачена виконала всі необхідні дії, направлені на приховування слідів кримінального правопорушення, усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого злочину та невідворотність покарання за його вчинення в разі доведення вини, обвинувачена може переховуватись від суду з метою уникнення можливого покарання.

Вказана позиція узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», згідно з яким суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Перевіряючи наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, суд зазначає, що розгляд кримінального провадження по суті не розпочато, докази сторони обвинувачення не досліджені, свідки в судовому засіданні не допитані.

При вирішенні питання про продовження щодо обвинуваченої ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів вважає встановленою наявність існування ризиків, передбачених пунктами 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від суду, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, зокрема шляхом знищення доказів, оскільки санкція ч.2 ст.111 КК України передбачає найсуворішу міру покарання у виді довічного позбавлення волі, також продовжує існування ризик, вчинення іншого кримінального правопорушення та продовження кримінального правопорушення у якому він обвинувачується, оскільки на території України продовжуються військові дії та збройна агресія рф.

Дані ризики не зникли та не зменшилися, оскільки на даний час всі докази з кримінального провадження судом не досліджені.

Також колегія суддів зазначає, що соціальні зв`язки, наявність місця мешкання, були враховані слідчими суддями при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та нових, суттєвих обставин, які б давали підставу для зміни запобіжного заходу суду не надано.

Сплив часу не впливає на зменшення ризиків, передбачених п.1,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки на території України продовжується воєнний стан та збройна агресія рф.

При таких обставинах, альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинуваченої.

Отже, з врахуванням тяжкості злочину, який відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, вчинене в умовах воєнного стану, під час збройної агресії російської федерації проти України, а також враховуючи суспільну небезпеку кримінального правопорушення, стану здоров`я та віку обвинуваченої, колегія суддів вважає, що інші більш м`які запобіжні заходи будуть недостатні для запобігання ризикам, передбаченим п.1,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, та є необхідність у продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченій на 60 днів, а тому клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-1, 258-258-5, 260,261, 437-442 Кримінального кодексу України.

Колегія суддів, при постановленні даної ухвали, керуючись ч.4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, про які зазначено вище, не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 при продовженні запобіжного заходу, оскільки остання обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, тобто державна зрада, у період дії воєнного стану.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 183, 194, 314, 315, 316, 372, 615 КПК України, колегія суддів,

У ХВАЛИЛА:

Прийняти до розгляду Жовтневим районним судом м. Запоріжжя обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000600 від 11.04.2024 року відносно ОСОБА_7 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.2 ст.111 КК України.

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000600 від 11.04.2024 року відносно ОСОБА_7 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.2 ст.111 КК України, на 10 годину 30 хвилин 20 травня 2024 року.

Судовий розгляд проводити у закритому судовому засіданні колегіально судом у складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , за участі прокурора, захисника та обвинуваченої.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченій ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, без права внесення застави, а саме до 08 липня 2024 року, включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим - у той же строк з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_3

Суддя ОСОБА_2