Справа № 449/469/24
Перемишлянський районний суд Львівської області
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.06.2024 м.Перемишляни

Перемишлянський районний суд Львівської області в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

секретаря: ОСОБА_2 ,

з участю прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

потерпілої: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Перемишляни обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за №0000035 від 08.02.2024 р. відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя с. Болотня Львівського району Львівської області, українця, гром. України, з середньою освітою, одруженого, раніше не судимого,

що обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 впродовж листопада 2023 року лютого 2024 року умисно систематично скоював щодо своєї дружини ОСОБА_5 психологічне насильство (нецензурна лайка та погроза фізичною розправою).

Внаслідок дій ОСОБА_4 відповідно до листа Комунального закладу « Територіальним центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг)» Перемишлянської міської ради Львівського району Львівської області №82 від 13 лютого 2024 року у ОСОБА_5 виникли психологічні страждання і емоційна залежність (підвищена тривожність та підвищена реакція до шумових збудників, скарги на шум у вухах, занижена самооцінка, страх перед майбутнім, тривога через спогади минулих конфліктів з чоловіком, гнів і виснаження) та значне зниження рівня життя (часта втома, фізичний дискомфорт, порушення сну і відпочинку, переживання за майбутнє, занижена самооцінка, зниження працездатності і погана концентрація уваги).

ОСОБА_4 приблизно о 18 год. 6 грудня 2023 року, перебуваючи за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , вчинив щодо своєї дружини ОСОБА_5 психологічне домашнє насильство (крики, образи, приниження та моральний і психологічний тиск).

За скоєння даних дій постановою Перемишлянського районного суду Львівської області від 19 січня 2024 року (справа №449/1645/23) ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді громадських робіт на строк 30 год. (набрала законної сили 19 січня 2024 року).

Окрім цього, приблизно о 10 год. 20 хв. 28 листопада 2023 року ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання, скоїв психологічне домашнє насильство стосовно своєї дружини ОСОБА_5 (образи, приниження та моральний і психологічний тиск).

Приблизно о 14 год. 10 хв. 13 січня 2024 року ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання у стані алкогольного сп`яніння, скоїв психологічне домашнє насильство стосовно своєї дружини ОСОБА_5 .

За скоєння даних дій постановою Перемишлянського районного суду Львівської області від 23 січня 2024 року (справа №449/1626/23) ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді громадських робіт на строк 40 год. (набрала законної сили 5 лютого 2024 року).

Окрім цього, приблизно о 20 год. 6 лютого 2024 року ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання, скоїв психологічне домашнє насильство щодо своєї дружини ОСОБА_5 (крики, нецензурна ланка, погроза фізичною розправою).

Свою вину у скоєному злочині ОСОБА_4 визнав повністю, пояснив, що дійсно в нього бувають конфлікти із дружиною ОСОБА_5 , у вчиненому розкаявся, просив суд суворо його не карати.

Потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що вона є особою із інвалідністю, її чоловік ОСОБА_4 вчиняє щодо неї домашнє насильство коли перебуває в стані алкогольного сп`яніння, на даний час вони разом не проживають.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченою ОСОБА_4 , її вина у вчиненні інкримінованого злочину повністю та об`єктивно стверджується іншими зібраними по справі доказами, проте суд визнає недоцільним дослідження цих доказів стосовно фактичних обставин справи, оскільки цього не заперечують учасники судового розгляду і такі ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував у обвинуваченого, а також інших учасників процесу, чи правильно вони розуміють зміст фактичних обставин справи, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, а також роз`яснив обвинуваченій та іншим учасникам процесу, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

Таким чином, оцінюючи в сукупності зібрані та перевірені в судовому засіданні докази по справі, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у заподіянні домашнього насильства, тобто умисного систематичного вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винна перебуває в сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань й емоційної залежності потерпілої особи, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, доведена повністю.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до ч.2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003, за №7 «Про судову практику призначення судами кримінального покарання» суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно копії паспорта, вимоги УІАП при ГУНП України у Львівській області, характеристики Перемишлянської міської ради Львівської області та відповіді ЦРЛ, встановлено, що ОСОБА_4 раніше не судимий, неодноразово притягався до адміністративної відповідальності, за місцем проживання характеризується з посередньої сторони, за наркологічною та психіатричною допомогою не звертався.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який є раніше не судимим, проте часто притягається до адміністративної відповідальності, по місцю реєстрації характеризується з посередньої сторони. Як пом`якшуючу його вину обставину, суд визнає щире каяття у вчиненому та активне сприяння встановленню дійсних обставин по справі. Обтяжуючою його вину обставину суд враховує вчинення кримінального правопорушення, щодо особи з інвалідністю, тому суд вважає за необхідне призначити покарання ОСОБА_4 у виді громадських робіт, що передбачено санкцією частини статті, по якій вона обвинувачується і така міра покарання буде відповідати тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченої.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В АЛ И В:

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.126-1 КК України і призначити йому покарання у виді 170 годин громадських робіт.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1