ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 348/872/24

Провадження № 1-кп/348/265/24

14 травня 2024 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого-судді: ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

захисника: ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Надвірнянського районного суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000062, за обвинувальним актом від 16.04.2024, щодо обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гаврилівка, жителя АДРЕСА_1 , одруженого, на утриманні нікого не має, з професійно-технічною освітою, працюючого по тимчасових заробітках, раніше не судимого, громадянина України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України,-

УСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив умисні дії, які виразились у пропозиції надати та наданні службовій особі неправомірної вигоди за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує чи надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища.

Кримінальне правопорушення ним вчинено при наступних обставинах:

19.02.2024 о 20.40 год. ОСОБА_4 , рухаючись за кермом автомобіля марки «Ореl Аstrа», д.н.з. НОМЕР_1 , по АДРЕСА_2 , за порушення правил дорожнього руху, а саме керування транспортним засобом з увімкненими фарами дальнього світла, був зупинений працівниками сектору реагування патрульної поліції Надвірнянського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які перебували при виконанні службових обов`язків по патрулюванню території.

Під час перевірки працівниками поліції документів, що посвідчують особу, та документів, що підтверджують право керування транспортним засобом, ОСОБА_4 повідомив, що у нього відсутнє посвідчення водія.

Після цього працівники поліції повідомили ОСОБА_4 , що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП.

В цей час ОСОБА_4 , переслідуючи намір уникнути відповідальності за скоєне ним адміністративне правопорушення, діючи умисно, будучи попередженим про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 369 КК України, перебуваючи у службовому автомобілі працівників поліції марки «Renault Duster», н.з. НОМЕР_2 , запропонував поліцейському ОСОБА_6 прийняти від нього неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у сумі 3000 грн., які в подальшому надав, поклавши їх біля важеля гальма стоянки на центральній консолі автомобіля, для невчинення ОСОБА_6 дій щодо притягнення його до адміністративної відповідальності, який у свою чергу від вказаної пропозиції відмовився.

Обвинувачений ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні повністю та безумовно визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, суду пояснив, що 19.02.2024 близько 20.40 год. він, керуючи автомобіля марки «Ореl Аstrа», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався в АДРЕСА_2 , де був зупинений працівниками СРПП Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за керування транспортним засобом з увімкненими фарами дальнього світла. Під час перевірки документів він повідомив працівників поліції, що у нього відсутнє посвідчення водія. Після цього працівники поліції йому повідомили, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 126 КУпАП. В подальшому він, з метою уникнути відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП, перебуваючи у службовому автомобілі працівників поліції марки «Renault Duster», запропонував поліцейському ОСОБА_6 прийняти від нього неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у сумі 3000 грн. для невчинення ОСОБА_6 дій щодо притягнення його до адміністративної відповідальності. Вказані грошові кошти він надав, поклавши їх біля важеля гальма стоянки на центральній консолі автомобіля. Однак поліцейський ОСОБА_6 від вказаної неправомірної вигоди відмовився.

У вчиненому щиро розкаявся, пообіцяв, що подібного більше не повториться.

В підготовчому судовому засіданні сторони повідомили про, те що 16.04.2024 між прокурором Надвірнянської окружної прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_3 , якому на підставі ст.ст. 36, 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, в приміщенні Надвірнянської окружної прокуратури Івано-Франківської області, укладено угоду про визнання винуватості. Сторони угоди просили затвердити вказану угоду про визнання винуватості та ухвалити вирок на умовах, узгоджених сторонами угоди.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник в підготовчому судовому засіданні угоду про визнання винуватості підтримали і просили її затвердити.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні зазначив, що вважає угоду про визнання винуватості такою, яка відповідає вимогам закону, при укладенні даної угоди дотримані положення КПК України та КК України, просив угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання, а саме: у виді штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20400 грн.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, розглянувши питання щодо можливості затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , роз`яснивши сторонам наслідки укладення та затвердження угоди відповідно до вимог ст. 473 КПК України, та дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступних висновків.

У підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу (п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні можуть бути укладені такі види угод: угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 369 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , виходячи зі ст. 12 КК України відносяться до нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді штрафу від однієї тисячі до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеження волі на строк від двох до чотирьох років, або позбавлення волі на той самий строк.

При цьому згідно з абз. 5 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Згідно з даною угодою прокурор ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного провадження обставин, а саме, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України; щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення; майнова шкода кримінальним правопорушенням не заподіяна.

Крім того сторони угоди узгодили покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, а саме: у виді штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20400 грн.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені ОСОБА_4 та є йому зрозумілими.

Судом під час підготовчого судового засідання з`ясовано, що ОСОБА_4 цілком розуміє зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, вид та розмір покарання, що будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

При цьому суд в підготовчому судовому засіданні переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Правильною є і узгоджена сторонами кваліфікація діяння обвинуваченого за ч. 1 ст. 369 КК України, так як обвинувачений ОСОБА_4 вчинив умисні дії, які виразились у пропозиції надати та наданні службовій особі неправомірної вигоди за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує чи надає таку вигоду будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, одружений, на утриманні нікого не має.

При узгодженні покарання сторонами враховано як ступінь суспільної небезпеки та тяжкості вчиненого, так і особи обвинуваченого, фактичні обставини вчиненого правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

За таких обставин, визначаючись у призначенні покарання, сторони обґрунтовано вважають за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах санкції за ч. 1 ст. 369 КК України, у виді штрафу.

Узгоджене сторонами угоди покарання за видом та розміром відповідає вимогам ст. 65 КК України і не виходить за межі загальних засад призначення покарання, встановлених законом України про кримінальну відповідальність.

З врахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суспільної небезпеки вчиненого, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно призначити узгоджене сторонами покарання, а саме: в межах санкції ч. 1 ст. 369 КК України, у виді штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20400,00 грн.

Дане покарання, визначене в угоді про визнання винуватості, є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості від 16.04.2024, укладеної між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , і про призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.

Підстави відмови у затвердженні угоди, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, судом не встановлені.

Даним кримінальним правопорушенням майнової шкоди не заподіяно. Потерпілих у кримінальному провадженні не має, цивільний позов не заявлявся. Витрати на залучення експертів відсутні.

Станом на час ухвалення вироку забіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувався.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Тому арешт майна, накладений згідно ухвали слідчого судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 21.02.2024, на тимчасово вилучене майно, підлягає скасуванню, оскільки в подальшому застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба.

Питання щодо речових доказів необхідно вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України, ст.ст. 96-1, 96-2 КК України.

Зокрема у відповідності до ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі.

За санкцією ч. 1 ст. 369 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі, отже за цим злочином можливо застосувати спеціальну конфіскацію.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були предметом злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 50-53, 65-67 КК України, ст.ст. 100, 174, 314, 373, 374, 392-394, 468-476 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 16 квітня 2024, укладену між прокурором Надвірнянської окружної прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника обвинуваченого-адвоката ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20400 грн. 00 коп. (двадцять тисяч чотириста гривень).

Арешт майна, накладений згідно ухвали слідчого судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 21.02.2024, на тимчасово вилучене майно, а саме на грошові кошти в сумі 3000 грн. купюрами номіналом по 500 грн. у кількості шести штук з наступними серійними номерами: ЕЖ 2226226; ЕЖ 2594609; ГБ 2678000; БА 8568601; АА 9090069; ББ 33319012, які було вилучено 19.02.2024 під час огляду місця події за адресою: Івано-Франківська область, Надвірнянський район, на узбіччі дороги між населеними пунктами с. Волосів та с. Перерісль, із службового автомобіля «Renault Duster», н.з. НОМЕР_2 , власником яких є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із забороною відчуження, розпорядження та користування скасувати.

Речові докази: грошові кошти в сумі 3000 грн. купюрами номіналом по 500 грн. у кількості шести штук з наступними серійними номерами: ЕЖ 2226226; ЕЖ 2594609; ГБ 2678000; БА 8568601; АА 9090069; ББ 33319012, вилучені 19.02.2024 під час огляду місця події із службового автомобіля «Renault Duster», н.з. НОМЕР_2 , власником яких є ОСОБА_4 , які згідно постанови слідчого від 20.02.2024 поміщено до спеціального пакета PSP 1138521 та долучено до матеріалів кримінального провадження № 0000062 конфіскувати у власність держави.

Вирок на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим з часу отримання копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1