Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

21 березня 2024 року м. Рівне

Справа № 569/4505/24

Провадження № 11-сс/4815/98/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне в режимі відеоконференції матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 07 березня 2024 року про застосування щодо ОСОБА_5 , підозрюваного за ч.2 ст.28, ч.3 ст.369-2, ч.3 ст.369-2 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000132 від 12.07.2023 року,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 07 березня 2024 року задоволено клопотання старшої слідчої СУ ГУНП в Рівненській області ОСОБА_7 та обрано щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб до 04 травня 2024 року. Одночасно визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 908 400 грн. В разі внесення застави покладено на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Не погодившись з рішенням суду захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та обрати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Вказує, що заявлені прокурором ризики нічим не підтверджені та є лише припущеннями. Зазначає, що слідчою суддею не було взято до уваги стан здоров`я підозрюваного, зокрема наявність в нього кардіостимулятора після перенесеної 20.12.2023 року операції, який підлягає налаштуванню в умовах стаціонару, що на його думку, дає підстави стверджувати про можливість ОСОБА_5 , в разі обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, виконувати покладені на нього обов`язки.

Також захисник звертає увагу суду на те, що ОСОБА_5 є пенсіонером за вислугою років, ветераном військової служби з званням «підполковник» та є керівником Володимирецької районної організації воїнів-афганців.

Прокурор, будучи повідомленим про дату, час та місце апеляційного розгляду, в призначений час до суду апеляційної інстанції не з`явився, про поважність причин своєї неявки суду не повідомив і ніяких клопотань про відкладення розгляду не подавав, а тому, відповідно до вимог ч.4 ст.405 КПК України, апеляційний суд, враховуючи, що його неявка не перешкоджає проведенню розгляду, вважає можливим розглянути апеляційну скаргу без його участі.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи підозрюваного та його захисника на підтримання апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм застосуванням більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного і його поведінки.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_5 інкримінується вчинення кримінальних правопорушень, які полягають в одержанні неправомірної вигоди як для себе, так і за попередньою змовою групою осіб для третьої особи за здійснення впливу на посадових осіб щодо прийняття ними рішень про визнання військовослужбовців непридатними для проходження військової служби та видання направлення на стаціонарне лікування.

06.03.2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.28, ч.3 ст.369-2, ч.3 ст.369-2 КК України.

Вимогами ст.177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченимпокладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Апеляційний суд вважає, що рішення про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою постановлене слідчим суддею з дотриманням вимог зазначених статей.

Так, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про існування обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_5 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, що підтверджується доказами, зібраними органом досудового розслідування, а саме: показами свідків, протоколами огляду ідентифікації грошових коштів, протоколами огляду особи та вручення грошових коштів; протоколом огляду транспортного засобу підозрюваного, матеріалами за результатами проведення НСРД та іншими матеріалами провадження.

Крім того, розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст.178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому, наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись у кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Так, злочини, за якими ОСОБА_5 повідомлено підозру, у відповідності до ст.12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів, за які передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років з конфіскацією майна. А оскільки інкриміновані кримінальні правопорушення є корупційними, то в подальшому, в разі доведення винуватості, до підозрюваного не можуть бути застосовані ст.ст.69 та 75 КК України, що посилює наявність даного ризику.

Також, на думку апеляційного суду, на даному етапі досудового розслідування доведеним є ризик незаконного впливу на свідків, зокрема працівників медичних установ, військової частини НОМЕР_1 , військово-лікарської комісії Національного військо-медичного клінічного центру « ІНФОРМАЦІЯ_1 », які на даний час недопитані, тому вплив може бути здійснений з метою зміни ними показань у справі або відмови від їх надання. Крім того, ще не вилучена вся медична документація та направлення на лікування ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , що дасть змогу ОСОБА_5 , в разі обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, впливати на лікарів та посадових осіб медичних установ з метою спотворення чи знищення таких документів.

Колегія суддів при перевірці оскаржуваної захисником ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 в частині перевірки обставин, які підтверджують наявність ризиків, звертає увагу сторони захисту на те, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, суд оцінює з огляду на обставини кримінального провадження та обставини, що стосуються безпосередньо підозрюваного. Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного/обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

Під час апеляційного розгляду підозрюваний та захисник наголосили про стан здоров`я підозрюваного та наявність в нього кардіостимулятора, який підлягає налаштуванню в умовах стаціонару, а також на неможливості внесення застави у визначеному слідчим суддею розмірі, оскільки вона є непомірною для підозрюваного.

Однак дані доводи колегія суддів вважає безпідставними, оскільки надання медичної допомоги особам, взятим під варту, здійснюється відповідно до Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я від 10.02.2012 р. №239/5/104, відповідно до якого, у разі необхідності в додаткових лабораторних обстеженнях, які не можуть бути проведені в медичних частинах слідчого ізолятору (наявним обладнанням, лабораторіями та обсягом медико-санітарної допомоги не передбачено проведення цих обстежень), вони проводяться на базі закладів охорони здоров`я з орієнтовного переліку, а керівництво слідчого ізолятору забезпечує своєчасне направлення особи, узятої під варту, на обстеження до обраного лікарем медичної частини слідчого ізолятору закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Щодо розміру застави, то він був визначений відповідно до вимог ч.5 ст.182 КПК України з урахуванням тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення, а саме тяжкого злочину, пов`язаного з одержанням неправомірної вигоди особою, яка уповноважена на виконання функцій держави, також під час дії правового режиму воєнного стану, а тому відсутні підстави для зменшення розміру застави.

Отже, колегія апеляційного суду вважає, що застава в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осібта визначені обов`язки у разі її внесення не є непомірною для підозрюваного з урахуванням всіх обставин справи, захищеного законного інтересу, тяжкості злочину, що інкримінуються ОСОБА_5 , і саме такий розмір застави здатний забезпечити стимулюючий ефект цього запобіжного заходу, належну процесуальну поведінку підозрюваного під умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання ним обов`язків (вказаний висновок відповідає позиції Європейського суду з прав людини, викладеному у рішенні по справі «Мангурас проти Іспанії»).

Всі інші питання, фактичні обставини кримінального провадження, питання винуватості чи не винуватості в скоєні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Таким чином, під час розгляду клопотання слідчої з`ясовані всі обставини, які мають значення для вирішення питання про обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу, які були оцінені в сукупності та стали підставою для прийняття законного судового рішення, тому апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції,а відтак і для задоволення апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст.ст.405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 07 березня 2024 року про застосування щодо ОСОБА_5 , підозрюваного за ч.2 ст.28, ч.3 ст.369-2, ч.3 ст.369-2 КК України запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000132 від 12.07.2023 року залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2