Справа № 750/3050/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/207/24
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові, в режимі відеоконференції, в порядку апеляційного розгляду матеріали судового провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 грудня 2023 року про відмову у задоволені його заяви про відстрочку виконання вироку суду,

за участю учасників кримінального провадження

прокурора ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_6

захисника - адвоката ОСОБА_8

У С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 грудня 2023 року відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 про відстрочку виконання вироку Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 червня 2023 року з урахуванням вироку Чернігівського апеляційного суду від 23 жовтня 2023 року.

Відмовляючи у задоволенні заяви засудженого суд 1 інстанції зазначив, що останнім не надано будь-яких доказів на підтвердження підстав, зазначених у ч. 1 ст. 536 КПК України для відстрочки виконання вироку. Догляд за матір`ю, необхідність одруження засудженого та його подальший намір вести законослухняний спосіб життя не є підставами, з якими законодавець пов`язує необхідність надання відстрочки виконання вироку суду. До того ж злочин, за яким засуджений ОСОБА_6 , відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, що виключає застосування до нього відстрочки виконання вироку суду з підстав, наведених ним у поданій заяві.

Засуджений ОСОБА_6 , не погоджуючись з ухвалою суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та задовольнити його заяву про відстрочку виконання вироку.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що його дії під час затримання в порядку ст. 208 КПК України відповідали кваліфікації за ч. 4 ст. 307 КК України, що звільняє його від кримінальної відповідальності за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, прекурсорів, отруйних чи сильнодіючих речовин або отруйних чи сильнодіючих лікарських засобів, так як під час затримання відразу повідомив працівників поліції про наявність заборонених наркотичних речовин та добровільно видав пакетики з психотропними речовинами працівникам поліції.

Крім того, до матеріалів клопотання про відстрочення виконання вироку суду у виді позбавлення волі додавались докази, що ОСОБА_9 , матір засудженого, є тяжко хворою із діагнозом розсіяний склероз, стадія загострення, із іншими похідними хворобами. Медичні документи не підтверджують необхідність догляду за нею, проте проаналізувавши даний діагноз, ця хвороба лише прогресує з кожним днем та призводить до раптових приступів, під час яких необхідний постійний догляд.

Посилаючись на низку міжнародних документів, національних законів, зокрема Конституцію України щодо гуманного ставлення до людини, апелянт звертає увагу на сутність відстрочки виконання вироку у разі, якщо негайне відбування покарання може потягти за собою винятково тяжкі наслідки для засудженого або його сім`ї я через особливі обставини.

Аналізуючи зміст норми ст. 536 КПК України, законодавець пов`язує існування двох обов`язкових елементів: негайне відбування покарання може потягнути за собою винятково тяжкі наслідки для засудженого або його сім`ї, та такі наслідки повинні настати через особливі обставини, які у судовій практиці розуміються досить широко.

Вагомим елементом даної підстави відстрочки виконання вироку в практичному житті є встановлення факту реальної участі засудженого в ліквідації виняткових обставин, які можуть призвести до тяжких наслідків.

Посилаючись на дослідження американського юриста ОСОБА_10 , висловлення американського судді ОСОБА_11 , вимоги ст. 67 КПК України, докази повинні оцінюватися за своїм внутрішнім переконанням.

Крім того, суди 1 та апеляційної інстанцій не врахували його тяжкого сімейного стану та не звернуто увагу на те, що органами досудового розслідування було порушено право на захист, коли протягом трьох місяців досудового розслідування активно ігнорувався факт відсутності його обов`язкового захисника під час процесуальних дій, що відповідно до ст. 87 КПК України є істотним порушенням прав людини та свідчить про недопустимість доказів.

Вказує, що з 2020 року, разом з благодійними організаціями збирали гроші на допомогу медикам під час пандемії, а на даний час він готовий захищати державні кордони України в складі Збройних Сил України.

Заслухавши доповідача, засудженого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив рішення суду залишити без змін, перевіривши матеріали провадження, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_6 засуджений вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 15.06.2023 року за ч.3 ст. 307 КК України, із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України, до 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є власністю засудженого, окрім житла.

Вироком Чернігівського апеляційного суду від 23.10.2023 року скасовано вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 15.06.2023 р. в частині призначеного покарання та призначено покарання ОСОБА_12 за ч.3 ст. 307 КК України у виді 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є власністю засудженого, окрім житла.

Частиною першою статті 536 КПК України передбачений вичерпний перелік підстав, за наявності яких може бути відстрочено виконання вироку про засудження особи, серед іншого, до позбавлення волі, а саме: тяжкої хвороби засудженого, яка перешкоджає відбуванню покарання, - до його видужання; вагітності засудженої або за наявності у неї малолітньої дитини - на час вагітності або до досягнення дитиною трьох років, якщо особу засуджено за кримінальний проступок або злочин, що не є особливо тяжким; якщо негайне відбування покарання може потягти за собою винятково тяжкі наслідки для засудженого або його сім`ї через особливі обставини (пожежа, стихійне лихо, тяжка хвороба або смерть єдиного працездатного члена сім`ї тощо) - на строк, встановлений судом, але не більше одного року з дня набрання вироком законної сили.

Відповідно до ч.2 ст. 536 КПК України відстрочка виконання вироку не допускається щодо осіб, засуджених за тяжкі (крім випадків, передбачених пунктом 2 частини першої цієї статті) та особливо тяжкі злочини незалежно від строку покарання.

Тобто, положеннями ст.536 КПК України чітко визначено, стосовно якого покарання обвинувальний вирок суду може бути відстрочений та за які саме злочини, виходячи з положень ст.12 КК України, яка передбачає тяжкість злочинів.

ОСОБА_6 засуджений за злочин, передбачений ч. 3 ст. 307 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, що виключає застосування до нього відстрочки виконання вироку суду з підстав, наведених ним у поданій заяві.

Доводи апеляційної скарги сторони захисту щодо того, що ОСОБА_12 необхідно доглядати за матір`ю, яка тяжко хворіє, не заслуговують на увагу, так як не можуть слугувати підставою для відстрочки виконання вироку в розумінні положень ст. 536 КПК України.

Крім того, норми КПК України не передбачають такої підстави для відстрочення виконання вироку як проходження військової служби засудженим.

Сторона захисту просить застосувати до ОСОБА_6 положення ст. 616 КПК України, якою передбачено підстави та процесуальний порядок скасування запобіжного заходу для проходження військової служби або зміну запобіжного заходу з інших підстав щодо підозрюваного та обвинуваченого, проте ОСОБА_6 не є підозрюваним чи обвинуваченим, а має статус засудженого.

Таким чином, доводи апеляційної скарги сторони захисту не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, тому вона не підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого - залишити без задоволення, а ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 грудня 2023 року про відмову у задоволені заяви ОСОБА_6 про відстрочку виконання вироку суду - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4