Справа №705/2909/21
1-кп/705/402/24 УХВАЛА
28 травня 2024 року м.Умань
Уманський міськрайонний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
представника потерпілого ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нерубайка Новоархангельського району Кіровоградської області, громадянина України, з середньою освітою, пенсіонера, який на утриманні малолітніх дітей та інших осіб не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,
У судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_6 підтримали подане письмове клопотання, просили закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , звільнити його від кримінальної відповідальності в зв`язку із закінченням строків давності, залишити цивільний позов без розгляду.
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні не заперечував проти звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності в зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження. Вважав, що цивільний позов слід залишити без розгляду.
Представник потерпілого адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності в зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження. Водночас вказав, що дане заперечення не може бути визначальним для суду, оскільки норма КПК України про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності в зв`язку із закінченням строків давності є імперативною. Також вважав, що суд має розглянути цивільний позов потерпілого.
Потерпілий ОСОБА_4 підтримав думку свого представника.
Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що 21 травня 2021 року в світлий час доби, приблизно о 07 годині 40 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем «Daewoo Lanos TF69Y», реєстраційний номер НОМЕР_1 рухався на сухому асфальтобетонному покриттю проїзної частини вулиці Чехова, поступово наближаючись до Т-подібного перехрестя із вулицею Незалежності у місті Умань.
Знаходячись на вказаному перехресті та маючи об`єктивну можливість спостерігати за наявністю встановленого перед перехрестям за його напрямком руху дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», відповідно до вимог якого: «Водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються по головній дорозі», водій ОСОБА_6 зупинився.
В цей же час, зліва від вказаного транспортного засобу, по сухому асфальтобетонному покриттю головної дороги проїзної частини вулиці Незалежності зі сторони вулиці Івана Гонти у бік вулиці Івана Богуна рухався технічно справний велосипед, під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Водій ОСОБА_6 , маючи можливість спостерігати за рухом велосипеда, який рухався в напрямку можливої траєкторії його руху, перед початком руху, не переконавшись в тому, що це буде безпечним і не створить небезпеки для інших учасників дорожнього руху, відновив свій рух прямо, виконуючи маневр повороту ліворуч в напрямку проїзної частини вулиці Незалежності, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, продовжив рух у вказаному напрямку, чим порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3 б) та 16.11 Правил дорожнього руху України, згідно з якими:
- «1.5 Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху… не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;
- «2.3 Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:… б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну,… і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;
- «16.11. На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається другорядною дорогою, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху».
Внаслідок порушення зазначених правил безпеки дорожнього руху, виконання яких було необхідною умовою для запобігання події, водій ОСОБА_6 , в районі не регульованого перехрестя не рівнозначних доріг допустив зіткнення керованого ним транспортного засобу із велосипедом, внаслідок чого водій велосипеду ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого багатоуламкового перелому нижньої третини лівої стегнової кістки зі зміщенням відламків, закритого перелому проксимального відділу правої плечової кістки, саден обох гомілок, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 05-7-01/289 від 24.06.2021 відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинили тривалий розлад здоров`я.
Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/124-21/7210-ІТ від 03.06.2021 за результатами судової експертизи в діях водія ОСОБА_6 по керуванню автомобілем «Daewoo Lanos TF69Y», реєстраційний номер НОМЕР_1 вбачаються невідповідності вимогам дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» та вимогам п. 16.11 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, для виконання яких він перешкод не мав.
Між порушенням водієм ОСОБА_6 правил безпеки дорожнього руху, а саме вимог дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» та вимог п. 16.11. Правил дорожнього руху України й наслідками, що наступили, - спричиненням потерпілому ОСОБА_4 середньої тяжкості тілесного ушкодження є прямий причинний зв`язок.
Правова кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 органом досудового розслідування визначена як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:
1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;
2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;
3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини;
4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;
5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.
Згідно зі ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, належить до нетяжких злочинів. Санкція ч. 1 ст. 286 КК України передбачає покарання у вигляді штрафу у розмірі від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.
Пункт 1 ч. 2 ст. 284 КПК України визначає, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до ч. 1 ст. 286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.
Як вбачається з вимог ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Згідно з ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Тобто, матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК України строків та відсутність обставин, що порушують їх перебіг (ч. 2 ст. 49 КК України).
Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є притягнення особи як обвинуваченого та згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.
Під час звільнення від кримінальної відповідальності суд повинен з`ясувати думку щодо такого звільнення у особи, яка від такої відповідальності може бути звільнена. У постанові колегії суддів Першої судової палати ККС Верховного Суду від 2 липня 2019 року (справа № 515/331/17, провадження № 51-27км19) зауважено, що ухвалити рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності можна лише за наявності її згоди на закриття справи на відповідній підставі. Тобто, установивши обставини, що дають підстави для закриття справи, суд повинен їх дослідити і в разі згоди особи ухвалити рішення про її звільнення від кримінальної відповідальності.
Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 червня 2020 року (справа № 598/1781/17, провадження № 13-47кс20) зробила висновок, що звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК (сплив строків давності) є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілим, відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому, щирого каяття тощо.
Таким чином, суд за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України, та за згодою обвинуваченого, ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності.
Враховуючи викладене вище, та те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, з моменту вчинення якого станом на день ухвалення судового рішення минуло більше трьох років, обвинувачений просив суд звільнити його від кримінальної відповідальності, обставин, які обумовлюють переривання або зупинення перебігу строків давності у кримінальному провадженні, не встановлено, суд, впевнившись у добровільності позиції обвинуваченого та усвідомленні ним наслідків закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, доходить висновку, що клопотання слід задовольнити, звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закрити кримінальне провадження.
Стосовно заявленого потерпілим ОСОБА_4 цивільного позову суд зазначає таке.
Порядок вирішення цивільного позову у кримінальному провадженні регламентований главою 9 КПК України.
Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст. 129 КПК України встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі ухвалення обвинувального вироку чи постановлення ухвали про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.
Вирішення цивільного позову при звільненні особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження у справі суперечить вказаним вище нормам закону.
Враховуючи системний аналіз норм глави 9 КПК України, суд дійшов висновку, що цивільний позов не підлягає розгляду у випадках закриття кримінального провадження в суді.
Водночас у випадку закриття кримінального провадження на встановлених КПК України підставах суд зобов`язаний роз`яснити цивільному позивачу його право пред`явити аналогічний позов у порядку цивільного судочинства.
Тому в зв`язку зі звільненням обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, що є нереабілітуючою підставою, заявлений потерпілим ОСОБА_4 цивільний позов про стягнення з ОСОБА_6 , ОСОБА_8 солідарно матеріальної та моральної шкоди слід залишити без розгляду, що за змістом ч. 7 ст. 128 КПК України не перешкоджає потерпілому пред`явити позов у порядку цивільного судочинства
Окрім цього, згідно з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 12 вересня 2022 року (справа № 203/241/17), якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.
З урахуванням сформованої правової позиції, суд доходить висновку, що процесуальні витрати у кримінальному провадженні на залучення експерта при проведенні судової автотехнічної експертизи від 03.06.2021 № СЕ-19/124-21/7210-ІТ у сумі 686,48 грн слід віднести на рахунок держави.
Арешт майна належить скасувати згідно з ч. 4 ст. 174 КПК України.
Питання речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 7, 128, 129, 284, 286, 288, 369-372, 376 КПК України, суд
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 задовольнити.
Звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду.
Процесуальні витрати на залучення експерта при проведенні судової автотехнічної експертизи від 03.06.2021 № СЕ-19/124-21/7210-ІТ у сумі 686,48 грн віднести на рахунок держави.
Скасувати накладений ухвалою слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25.05.2021 арешт на автомобіль «Daewoo Lanos TF69Y», реєстраційний номер НОМЕР_1 .
- автомобіль «Daewoo Lanos TF69Y», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який переданий власнику на відповідальне зберігання, - залишити останньому за належністю;
- велосипед, належний потерпілому ОСОБА_4 , який знаходиться на території Уманського РУП ГУНП в Черкаській області, - повернути власнику ОСОБА_4 .
Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1