Справа № 214/1637/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2024 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001578 від 26.12.2023, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, уродженець м. Кривого Рогу, Дніпропетровської обл., громадянство - Україна, неодружений, не працевлаштований, який має середньо-спеціальну освіту, в силу ст.89 КК України не судимий, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121,

ч. 1 ст. 135 КК України,-

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

26.12.2023 приблизно о 19:00 год. ОСОБА_3 , знаходячись в приміщенні кв. АДРЕСА_2 , за місцем спільного проживання зі своєю матір`ю ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на ґрунті раптово виниклої з нею сварки, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи намір на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, умисно завдав їй тілесні ушкодження, які входять до комплексу: «Закрита черепно-мозкова травма» до якої входять: синці на обличчі, крововиливи в м`які покривні тканини голови тім`яних областей, крововилив в правий скроневий м`яз, лінійний перелом склепіння черепа, крововиливи під оболонки та у речовину головного мозку, дифузно-вогнищеві субарахноїдальні крововиливи, забій головного мозку.

Крім того, ОСОБА_3 , нехтуючи моральними і правовими нормами, що зобов`язують надати допомогу своїй матері ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перебувала у небезпечному для життя стані та була позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через безпорадний стан внаслідок заподіяних ОСОБА_3 тілесних ушкоджень, усвідомлюючи, що внаслідок отриманих травм життя ОСОБА_7 перебуває під загрозою, оскільки остання внаслідок похилого віку та отриманих тілесних ушкоджень не могла самостійно підвестись, рухатись, а відповідно і вжити заходів до самозбереження, поставивши потерпілу ОСОБА_7 в небезпечний для її життя стан, 26.12.2023 приблизно о 19:00 год., перебуваючи в приміщенні квартири за місцем спільного проживання зі своєю матір`ю ОСОБА_7 , а саме: АДРЕСА_1 , та маючи змогу надати їй допомогу, таку допомогу не надав, карету екстреної медичної допомоги не викликав, сусідів на допомогу не покликав, покинув потерпілу ОСОБА_7 , а сам в свою чергу залишив місце події.

29.12.2023 о 10:50 год. в приміщенні КП «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» Криворізької міської ради» констатовано смерть ОСОБА_7 .

Згідно висновків судово-медичних експертиз №5 від 22.01.2024 та №5-1 від 13.02.2024, виявлені у ОСОБА_7 тілесні ушкодження, які входять до комплексу: «Закрита черепно-мозкова травма», в сукупності, стосовно живих осіб, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент спричинення.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 належить кваліфікувати:

- за ч. 1 ст. 121 КК України, за ознаками: умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого;

- за ч. 1 ст. 135 КК України, за ознаками: завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через безпорадний стан, якщо той, хто залишив без допомоги, мав змогу надати їй допомогу, а також у разі, коли він сам поставив потерпілу в небезпечний для життя стан.

Судом враховані наступні докази на підтвердження встановлених обставин.

Так, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 121 КК України, визнав в повному обсязі за обставинами, зазначеними в обвинувальному акті, та пояснив, що 26.12.2023 у вечірній час, точного часу не пам`ятає, він прийшов додому у нетверезому стані, у зв`язку з цим він почав сваритися з мамою ОСОБА_7 , яку він штовхнув, в результаті чого вона впала, а він одразу вийшов на вулицю, щоб заспокоїтись. Коли він виходив з квартири, мама була в свідомості, вона не перебувала в стані сп`яніння. Механізму нанесення інших ударів мамі, він не пам`ятає. Визнає, що всі тілесні ушкодження, зазначені в обвинувальному акті, були спричинені саме ним потерпілій. Погано пам`ятає всі обставини подій, тому що перебував у нетверезому стані. Приблизно через 30 хв. він повернувся до квартири, де залишив маму лежати на підлозі, в якій вже перебували працівники швидкої медичної допомоги, яким він допоміг підняти маму з підлоги та покласти на ліжко. Коли повертався до квартири, на сходах в під`їзді стояли сусіди. До сварки з мамою ОСОБА_7 , він вжив 1 літр горілки. До середини грудня 2023 року він працював, а отже мав кошти на алкоголь. Йому відомо, що швидку викликала знайома сусідка. Він усвідомлює протиправність вчинених ним дій. До вчиненого злочину, він два рази притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насилля відносно своєї мами, не міг знайти порозуміння з нею. На теперішній час він перебуває на обліку у лікаря нарколога, за три місяці до трагічних подій він проходив стаціонарне лікування в м. Кривому Розі. Він усвідомлював, що після падіння мами, може надати їй допомогу, однак в той момент він не думав, що наслідки будуть настільки серйозними. Дуже шкодує про вчинене та розкаюється.

Суд, враховуючи думку учасників судового провадження, визнання обвинуваченим ОСОБА_3 вини у вчинених кримінальних правопорушеннях, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував у учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст цих обставин та чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінюючи досліджені в судовому засіданні, відповідно до вимог ст.ст.85, 94 КПК України, показання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд вважає, що ці докази отримані у порядку, встановленому КПК України, а тому є належними та допустимими, підтверджують обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме, що обвинувачений вчинивумисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, а також завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через безпорадний стан, якщо той, хто залишив без допомоги, мав змогу надати їй допомогу, а також у разі, коли він сам поставив потерпілу в небезпечний для життя стан.

Після з`ясування обставин вчинення кримінальних правопорушень, встановлених під час судового розгляду кримінального провадження, аналізуючи показання обвинуваченого ОСОБА_3 , які мають логічний та послідовний характер, узгоджуються між собою, суд поза розумним сумнівом приходить до висновку про доведеність його вини у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 135 КК України.

При призначенні покарання суд, у відповідності до положень ст.ст.65-67 КК України враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення кримінальних правопорушень, дані, які характеризують особу обвинуваченого, його соціально-психологічну характеристику, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Обвинувачений ОСОБА_3 по відношенню до інкримінованих йому кримінальних правопорушень підпадає під дію ч.1 ст.19 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , визначається щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Обставинами, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , визнається вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних відносинах, а також вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, одне з яких відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, особистість обвинуваченого, який з липня 2023 року перебуває під наглядом лікаря нарколога з приводу психіатричних поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності, під наглядом лікаря-психіатра не перебуває (т. 2 а.с. 20, 21), за місцем мешкання характеризується посередньо (т. 2 а.с. 22), в силу ст.89 КК України не судимий.

За таких обставин, враховуючи фактичні обставини справи, характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, спосіб їх вчинення, мотиви та наслідки, ставлення обвинуваченого до вчиненого та беззастережне визнання своєї винуватості, дані про його особу, зокрема, вік, стан здоров`я, відсутність судимості, нейтральну характеристику за місцем мешкання, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, зважаючи на вище викладені обставини у своїй сукупності, суд вважає необхідним і достатнім призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі, в межах санкцій, передбачених ч. 1 ст. 135 та ч. 2 ст. 121 КК України.

Остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно визначити на підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначивши покарання у виді позбавлення волі.

Суд враховує, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд переконаний, що призначення ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Підстав для застосування ст.ст.69, 69-1, 75 КК України судом не встановлено.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту затримання останнього - 27 грудня 2023 року (т. 2 а.с. 28).

Відносно ОСОБА_3 в межах кримінального провадження №0001578 під час досудового розслідування був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.02.2024 продовжено до 21 квітня 2024 року.

Суд, враховуючи відсутність клопотань сторін кримінального провадження, не знаходить підстав для зміни ОСОБА_3 раніше обраного запобіжного заходу, а отже вважає можливим залишити вищезазначений запобіжний захід, обраний останньому, без змін до набрання вироком законної сили.

Зарахувати в строк відбування покарання, призначеного ОСОБА_3 , строк попереднього ув`язнення та перебування під вартою з 27 грудня 2023 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.

Потерпілою та представником потерпілого цивільного позову не заявлено, однак за ними зберігається право на звернення до суду за відшкодуванням матеріальної та моральної шкоди в порядку цивільного судочинства.

Наявність процесуальних витрат під час проведення досудового розслідування на час ухвалення вироку судом не встановлена.

Питання речових доказів судом вирішується в порядку, передбаченому ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.349 ч.3, 369, 370, 373, 374 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135 КК України та ч. 2 ст. 121 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання за:

- ч.1 ст.135 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік;

- ч.2 ст.121 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років 6 (шести) місяців.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 7 (семи) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Строк покарання обчислювати з моменту затримання ОСОБА_3 , тобто з 27 грудня 2023 року.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою.

Зарахувати ОСОБА_3 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення та перебування під вартою з 27 грудня 2023 року по день набрання вироком законної сили,з розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.

Речовий доказ: посвідчення № НОМЕР_1 ТОВ «Кривбасремонт», видане на ім`я ОСОБА_3 повернути ОСОБА_3 , дозволивши йому розпоряджатися ним на власний розсуд.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1