Справа № 545/763/24
Провадження № 1-в/545/143/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.04.2024 Полтавський районний суд Полтавської області у складі

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

представника адміністрації установи: ОСОБА_4 ,

засудженої: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві у дистанційному режимі відеоконференції між Полтавським районним судом Полтавської області та державною установою «Надержинщинська виправна колонія (№65)» клопотання засудженої ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

в с т а н о в и в:

Засуджена ОСОБА_5 звернулася до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, посилаючись на те, що сумлінною поведінкою та ставленням до праці довела своє виправлення.

Засуджена клопотання підтримала та просила задовольнити.

Представник адміністрації установи заперечувала проти задоволення клопотання посилаючись на те, що засуджена ОСОБА_5 не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання з огляду на те, що засуджена не довела свого виправлення.

Заслухавши пояснення засудженої, представника адміністрації установи, з`ясувавши думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання та особової справи, суд проходить до висновку, що клопотання задоволенню не підлягає з таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_5 засуджена вироком Добровеличківським районним судом Кіровоградської області від 01.09.2021 за ч.2 ст.186, ч.1 ст.71 КК України до 4 років 4 місяців позбавлення волі. Згідно з розпорядженням вирок набрав законної сили 04.10.2021. Строк відбування покарання обчислюється з моменту затримання 20.05.2021.

Відповідно до частини 2 статті 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Пунктом 2 частини 3 статті 81 КК України визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Таким чином, на момент звернення до суду із клопотанням ОСОБА_5 відбула 2/3 строку призначеного судом покарання, тобто формально має право на розгляд питання щодо застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Згідно з п.2 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Відповідно до п.17 вказаної постанови Пленуму при розгляді питання про умовно - дострокове звільнення судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці і навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, виправно-трудової установи, а також наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Згідно з характеристикою, затвердженою начальником державної установи «Надержинщинська виправна колонія (№65)», засуджена ОСОБА_5 згідно ст. 118 КВК України не працевлаштована, роботи по благоустрою місць позбавлення волі та роботи із самообслуговування виконує, під контролем з боку представників адміністрації, не розуміє їх суспільну необхідність. До виконання законних вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно. За вироком суду позов не заявлений, виконавчий лист до установи не надходив.

Судом встановлено, що за період відбування покарання засуджена ОСОБА_5 мала 16 стягнень, які на час розгляду клопотання погашені у встановленому законом порядку; мала лише одне заохочення за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України та правилами внутрішнього трудового розпорядку та вимог безпеки праці.

Так, одним із показників виправлення засудженого є висновок адміністрації установи про те, що засуджена особа довела своє виправлення.

Разом з тим, адміністрація установи у характеристиці 29.02.2024 зазначила, що засуджена не довела своє виправлення та не заслуговує на умовно-дострокове звільнення згідно ст.81 КК України.

Згідно з витягом з протоколу №27 від 13.10.2022 засідання комісії державної установи «Надержинщинська виправна колонія (№65)» засудженій ОСОБА_5 відмовлено в застосуванні ст.101 КВК України (т. 1 а.о.с. 233).

Відповідно до витягу з протоколу №15 від 10.08.2023 засідання комісії державної установи «Надержинщинська виправна колонія (№65)» засудженій ОСОБА_5 відмовлено в застосуванні ст.82 КК України як особі, що не стала на шлях виправлення (т.2 а.о.с. 36).

Згідно з витягом з протоколу №6 від 23.02.2024 засідання комісії державної установи «Надержинщинська виправна колонія (№65)» засудженій ОСОБА_5 відмовлено в застосуванні ст.81 КК України як особі, яка не довела свого виправлення (т.2 а.о.с. 76).

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що засуджена стала на шлях виправлення, судом не встановлено.

Отже, зазначені обставини не дають підстави вважати, що засуджена сумлінною поведінкою і ставленням до праці довела своє виправлення і до неї може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Повно та всебічно проаналізувавши встановлені обставини, суд приходить до висновку, що засуджена не довела свого виправлення і не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбуття невідбутої частини покарання.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537,539 КПК України,-

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області протягом 7 діб з моменту її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1