Справа № 487/1766/24
Провадження № 1-кп/487/537/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2024 Заводський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , провівши в м. Миколаєві відкрите підготовче судове засідання у кримінальному провадженні за № 0000691 від 05.12.2023 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшли матеріали обвинувального акту по кримінальному провадженню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 314 КПК України, після отримання обвинувального акту не пізніше п`яти днів з дня його надходження, суддя призначає підготовче судове засідання, в яке викликає учасників судового провадження.

Згідно ч. 2 ст. 314 КПК України, підготовче судове засідання відбувається за участю прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілого, його представника та законного представника, цивільного позивача, його представника та законного представника, цивільного відповідача та його представника згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом для судового розгляду.

В підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про призначення обвинувального акту до судового розгляду та заявив клопотання про продовження запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою, оскільки у обвинуваченого не зменшилися ризики передбачені ст. 177 КПК України, він обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушенні, за яке відповідальність передбачена у вигляді позбавлення волі, обвинувачений можуть переховуватись від суду, впливати на свідків, та вчинити інші кримінальні правопорушення.

Потерпілий підтримав позицію прокурора.

Захисник в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання, посилаючись на його необґрунтованість, просив запобіжний захід не продовжувати та звільнити обвинуваченого з обранням альтернативного запобіжного заходу.

Обвинувачений підтримав позицію захисника.

Суд, заслухавши думку сторін дослідивши матеріали кримінального провадження прийшов до наступних висновків.

Обвинувальний акт підсудний Заводському районному суду м. Миколаєва.

Підстав для закриття кримінального провадження не вбачається.

Під час підготовчого судового засідання клопотань про здійснення виклику певних осіб, які братимуть участь у судовому розгляді не надійшло.

Підстав для повернення обвинувального акту прокурору для продовження досудового розслідування у порядку, передбаченому ст.ст. 468-475 КПК України, закриття кримінального провадження у порядку, передбаченому ст. 284 КПК України, немає. Обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України

Щодо заявлено клопотання суд дослідивши матеріали справи, вислухавши учасників процесу приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

07.23.2023 ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва до ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

29.01.2024 ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва продовжено застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 27.02.2024.

Згідно обвинувального акта, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України за яке передбачене покарання у вигляді 10 років позбавлення волі.

Застосування до обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки ризики передбачені ст. 177 КПК України, які були враховані судом при обранні міри запобіжного заходу не відпали та останній перебуваючи на свободі може обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інші кримінальні правопорушення. З моменту вирішення питання про доцільність продовження строків, жоден ризик не зменшився і не відпав.

При цьому, у відповідності до ст. 23 КПК України та 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та повинен бути дослідженим судом під час судового провадження безпосередньо, а тому, зважаючи на стадію судового провадження, суд вбачає реальним ризик, що обвинувачений у разі не застосування запобіжного заходу може впливати на свідків, які безпосередньо судом не допитані.

Так, суд вважає, що характер кримінального правопорушення, яке ставляться у провину обвинуваченому, усвідомлення тяжкості покарання можуть бути підставою, для вчинення обвинуваченим дій направлених на ухилення від явки до суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином. Також суд враховує, що частина Миколаївської області досі залишається тимчасово окупованою, а в сусідній області ведуться активні бойові дії та ситуація є нестабільною.

Також, суд зазначає, що у відповідності до рекомендацій, наданих Верховним Судом у Листі від 03.03.2022 № 1/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», запровадження воєнного стану та збройна агресія щодо України самі по собі є ризиками, які мають враховувати суди при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу. Зазначена позиція попередньо була висловлена і Радою суддів України в рекомендаціях щодо роботи судів в умовах воєнного стану, оприлюднених 02.03.2022. А тому надані рекомендації суд також враховує при вирішенні питання.

Крім того, при вирішенні питання про доцільність продовження запобіжного заходу, суд враховує обставини передбачені ст.178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях у вчиненні яких він обвинувачується та те, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України не зменшилися.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини тривале безперервне тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз як підстави подальшого втручання у право особи на свободу.

При цьому суд вважає, що таке продовження даного запобіжного заходу обвинуваченому не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки, незважаючи на презумпцію невинуватості, тримання під вартою, завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину, з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, постала перед компетентними органами.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване.

Застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки існують вище зазначені ризики.

Згідно з п.2 ч.4 ст. 183 КПК слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Враховуючи те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, що спричинило загибель людини, суд вважає за можливе не визначати обвинуваченому розмір застави у кримінальному провадженні.

За таких обставин, на підставі наданих матеріалів, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання сторони обвинувачення щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 217, 331, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України призначити до судового розгляду на 29.02.2024 о 14-00 год. в приміщенні Заводського районного суду м. Миколаєва.

На дату розгляду справи викликати учасників судового провадження за адресою: м. Миколаїв, вул. Радісна, 3, особам, які беруть участь у провадженні, при собі мати документ, що посвідчує особу.

Зобов`язати прокурора забезпечити явку учасників судового провадження.

Роз`яснити учасникам кримінального провадження про їх право на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження протягом строку до дня судового розгляду.

Клопотання сторони обвинувачення про продовження строку запобіжного заходу задовольнити.

Строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжити на 60 (шістдесят) днів до 22.04.2024.

Копію ухвали направити начальнику ДУ «МИКОЛАЇВСЬКИЙ СЛІДЧИЙ ІЗОЛЯТОР» МЮ України для відома.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду в частині обрання запобіжного заходу шляхом подання апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Копію ухвали негайно вручити сторонам.

Суддя ОСОБА_1