справа № 489/722/24
провадження №1-кп/489/662/24
УХВАЛА

про застосування

примусових заходів виховного характеру

16 квітня 2024 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001668 від 20.12.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, відносно неповнолітніх:

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Миколаєва, громадянки України, учениці 7-А класу Миколаївської гімназії № 45 Миколаївської міської ради, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ;

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м.Миколаєва, громадянки України, учениці 7-А класу Миколаївської гімназії № 45 Миколаївської міської ради, зареєстрованої та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_3

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

неповнолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

законних представників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

педагога ОСОБА_10 ,

встановив:

24.02.2022 на всій території України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», введено воєнний стан, який діє до теперішнього часу.

Встановлено, що 18.12.2023 у період часу з 15:30 години до 15:45 години, неповнолітня ОСОБА_3 , діючи в умовах воєнного стану, разом з неповнолітньою ОСОБА_4 , перебуваючи у торгівельній залі магазину «ЄВА» ТОВ «РУШ», який розміщений у приміщенні торгівельного центру «33м2», за адресою: АДРЕСА_4 , реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, таємно викрали з вітрин товар, а саме: бальзам для губ «CHERRY» у кількості 1 шт., вартістю 18,60 грн.; бомби для ванни Манго у кількості 2 шт., вартістю 12, 48 грн. за одиницю, а всього 29,94 грн.; бомби для ванни Веселка у кількості 3 шт., вартістю 29,94 грн. за одиницю, а всього на суму 77,83 грн.; бомба Калейдоскоп у кількості 1 шт., вартістю 25,36 грн.; бальзам для губ Твинт у кількості 1 шт., всього 23,59 грн..; Евелин Консілер у кількості 1 шт., вартістю7 0,03 грн.; шпилька для волосся у кількості 1 шт., вартістю 10,47 грн.; бальзам для губ Вишня у кількості 1 шт., вартістю 66,67 грн.; туш Мейбелін у кількості 1 шт. вартістю 250,49 грн.; бальзам для губ Нивея у кількості 1 шт., вартістю 67,60 грн., всього на загальну суму 635,60 грн., що належать ТОВ «РУШ».

Після чого ОСОБА_3 разом з ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зникли та розпорядилися викраденим майном на власний розсуд, спричинивши тим самим ТОВ «РУШ» матеріальні збитки на загальну суму 635,60 грн.

Дії ОСОБА_3 підлягають кваліфікації за ч.4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Дії ОСОБА_4 підлягають кваліфікації за ч.4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Прокурор Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_5 звернулась до суду з клопотанням про застосування до неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру у вигляді у вигляді застереження.

В судовому засіданні неповнолітня ОСОБА_3 пояснила, що вину у вчиненні суспільно небезпечного діянні визнає повністю, у скоєному щиро кається. Захисник та законний представник неповнолітньої просили клопотання прокурора задовольнити.

Неповнолітня ОСОБА_4 пояснила, що вину у вчиненні суспільно небезпечного діянні визнає повністю, у скоєному щиро кається. Захисник та законний представник неповнолітньої просили клопотання прокурора задовольнити.

Заслухавши пояснення неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , їх законних представників, захисників, педагога, враховуючи думку прокурора, яка просила задовольнити клопотання, перевіривши докази та інші обставини, які мають істотне значення для вирішення питання про застосування примусових заходів виховного характеру, суд прийшов до висновку, що клопотання підлягає до задоволення виходячи з наступного.

За ст. 498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п.п. 1 - 3 ч.2 ст.105 КК України до неповнолітнього може бути застосовано примусові заходи виховного характеру у виді застереження, обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього, передачі неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх замінюють.

Відповідно до ч. 1 ст. 501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння; 2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від одинадцяти років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння; 3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.

Згідно положень ч. 2 ст. 500 КПК України судовий розгляд завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів виховного характеру або про відмову в їх застосуванні.

При цьому, до особи, яка вчинила зазначені діяння після досягнення одинадцятирічного віку, але до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, у будь-якому випадку, незважаючи на ступінь тяжкості вчинюваного діяння, згідно зі ст. 498 КПК України мають застосовуватись примусові заходи виховного характеру.

Неповнолітні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 визнали факт вчинення ними суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального првопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, та не оспорювали фактичні обставини справи.

При розгляді клопотань про застосування до неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру суд враховує ступінь тяжкості вчинених суспільно-небезпечних діянь, дані про особу неповнолітніх, які за місцем навчання та проживання характеризуються задовільно, їх вік, стан здоров`я, рівень розвитку, умови життя та виховання та те, що на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебувають.

Вирішуючи питання щодо застосування до неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 конкретного виду із заходів виховного характеру, суд враховує, що відповідно до ч. 2 ст. 484 КПК України під час кримінального провадження щодо неповнолітнього, в тому числі під час провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд та всі інші особи, що беруть у ньому участь, зобов`язані здійснювати процесуальні дії в порядку, що найменше порушує звичайний уклад життя неповнолітнього та відповідає його віковим та психологічним особливостям, роз`яснювати суть процесуальних дій, рішень та їх значення, вислуховувати його аргументи при прийнятті процесуальних рішень та вживати всіх інших заходів, спрямованих на уникнення негативного впливу на неповнолітнього.

В судовому засіданні встановлено, що неповнолітня ОСОБА_3 , вчинила суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, та яке по своїй суті, відповідно до вимог статті 12 КК України, є тяжким кримінальним правопорушенням. Вказане кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_3 у віці 12 років. Тобто вона не досягла віку з якого настає відповідальність відповідно до ч. 4 ст. 185 КК України.

При вирішенні питання про обрання примусового заходу суд приймає до уваги щире каяття ОСОБА_3 у вчиненому діянні, відсутність матеріальних претензій потерпілої сторони. Вивченням особи ОСОБА_3 встановлено, що вона проживає з матір`ю, яка приймає активну участь у навчанні та вихованні доньки. Згідно характеристики, виданої директором Миколаївської гімназії № 45 ОСОБА_3 характеризується задовільно, у міру свої можливостей є старанною, але навчальним матеріалом володіє не вище середнього рівня та навчається не завжди в повну міру. Є старанною, доброзичливою та комунікабельною. Має спокійний характер, добре товаришує з учнями класу, конфліктів з однокласниками та вчителями школи не має, займається додатково велоспортом та має нагороди за спортивні досягнення.

Вирішуючи питання, які саме примусові заходи виховного характеру належить застосувати то з урахуванням того, що ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення вперше, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, свою вину у скоєному визнала повністю та щиро розкаялася, усвідомила протиправність своїх дій, має хороші стосунки зі своєю матір`ю, яку поважає задовільно характеризується за місцем навчання, на обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра не знаходиться, тому враховуючи обставини провадження, суд вважає, що до неповнолітньої можуть бути застосовані примусові заходи виховного характеру передбаченні п.1 ч. 2 ст.105 КК України у вигляді застереження шляхом роз`яснення судом наслідків їх дій - шкоди, завданої охоронюваним законом, інтересам суспільства або держави, оголошення осуду за ці дії, а також попередження про більш суворі правові наслідки, які можуть настати в разі продовження неповнолітньою протиправної поведінки чи вчинення нового суспільно-небезпечного діяння.

В судовому засіданні встановлено, що неповнолітня ОСОБА_4 , вчинила суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, та яке по своїй суті, відповідно до вимог статті 12 КК України, є тяжким кримінальним правопорушенням. Вказане кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_4 у віці 12 років. Тобто вона не досягла віку з якого настає відповідальність відповідно до ч. 4 ст. 185 КК України.

При вирішенні питання про обрання примусового заходу суд приймає до уваги щире каяття ОСОБА_4 у вчиненому діянні, відсутність матеріальних претензій потерпілої сторони. Вивченням особи ОСОБА_4 встановлено, що вона проживає з матір`ю та батьком, які приймає активну участь у навчанні та вихованні доньки. Згідно характеристики, виданої директором Миколаївської гімназії № 45 ОСОБА_4 характеризується добре. Зарекомендувала себе старанною та уважною ученицею, навчальним матеріалом володіє на достатньому та середньому рівні, але навчається не завжди в повну міру. Займається додатково вивченням англійської мови. Приймає активну участь в суспільно-корисній праці, є щирою, доброзичливою, емоційною та користується авторитетом серед однокласників.

Вирішуючи питання, які саме примусові заходи виховного характеру належить застосувати то з урахуванням того, що ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення вперше, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, свою вину у скоєному визнала повністю та щиро розкаялася, усвідомила протиправність своїх дій, має хороші стосунки зі своїми батьками, добре характеризується за місцем навчання, на обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра не знаходиться, тому враховуючи обставини провадження, суд вважає, що до неповнолітньої можуть бути застосовані примусові заходи виховного характеру передбаченні п.1 ч. 2 ст.105 КК України у вигляді застереження шляхом роз`яснення судом наслідків їх дій - шкоди, завданої охоронюваним законом, інтересам суспільства або держави, оголошення осуду за ці дії, а також попередження про більш суворі правові наслідки, які можуть настати в разі продовження неповнолітньою протиправної поведінки чи вчинення нового суспільно-небезпечного діяння.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку статті 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 22, ст. 97, ст. 105 КК України, ст. ст. 498, 500, 501 КПК України, суд

ухвалив:

Клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати щодо неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Миколаєва, учениці 7-А класу Миколаївської гімназії № 45 Миколаївської міської ради, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 примусові заходів виховного характеру у вигляді застереження.

Застосувати щодо неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м.Миколаєва, громадянки України, учениці 7-А класу Миколаївської гімназії № 45 Миколаївської міської ради, зареєстрованої та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_3 примусові заходів виховного характеру у вигляді застереження.

Речові докази: оптичний диск типу DVD+Rз відеозаписом з камери відеоспостереження магазину «Єва» залишити в матеріалах кримінального провадження.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлено.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1