ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/122/24 Номер провадження 11-кп/814/1359/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем - ОСОБА_5 ,

за участі прокурора - ОСОБА_6 ,

представника установи - ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

засудженого - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції провадження за апеляційною скаргою захисника - адвоката ОСОБА_8 в інтересах засуджено го ОСОБА_9 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 22 лютого 2024 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання захисника - адвоката ОСОБА_10 в інтересах

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Голубівка Новомосковського району Дніпропетровської області, громадянина України, не судимого,

засудженого 13.09.2018 Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області за п.6, п.12 ч.2 ст. 115 , ч.3 ст. 289, ч.1 ст. 70 КК України на 14 років позбавлення волі без конфіскації майна,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Своє рішення суд мотивував тим, що за час відбування покарання засуджений мав 7 заохочень та отримав 2 стягнення. 18.03.2022 засудженому було відмовлено установою в застосуванні пільги, передбаченої ст. 82 КК України, а також в поданні щодо застосування ст. 107 КК України, як особі, яка не стала на шлях виправлення. Тому суд дійшов висновку, що ОСОБА_9 не заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Не погоджуючись з рішенням суду захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою задовольнити клопотання та звільнити ОСОБА_9 умовно-достроково від відбування покарання.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що суд дійшов неправильного висновку, не врахував позицію представника установи, який не заперечував проти умовно-дострокового звільнення ОСОБА_9 від відбування покарання.

Не враховано, що в установі ОСОБА_9 здобув професію столяра-будівельника 3 розряду і 2,5 років працює столяром. У взаємовідносинах з іншими засудженими підтримує рівні стосунки. З персоналом поводиться ввічливо, законні вимоги виконує. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується, використовує їх за призначенням. На заходи профілактичного характеру реагує позитивно. На профілактичному обліку не перебуває. Характеризується позитивно, має 7 заохочень, стягнення зняті. Працевлаштований. Вину визнає повністю, щиро розкаюється.

Тому вважає, що засуджений може бути звільнений умовно-достроково від відбування покарання.

Інші учасники судового розгляду ухвалу не оскаржили.

Заслухавши доповідача, засудженого та його захисника в підтримку апеляційної скарги, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу залишити без змін, представника установи, який поклався на розсуд суду, перевіривши матеріали провадження та особової справи, колегія суддів дійшла такого висновку.

На підставі частини 1 статті 107 КК України до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі за кримінальне правопорушення, вчинене у віці до вісімнадцяти років, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання незалежно від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

На підставі п.3 ч.3 ст. 107 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання у виді позбавлення волі, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі і була умовно-достроково звільнена від відбування покарання, але до закінчення невідбутої частини покарання та до досягнення вісімнадцятирічного віку знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Необхідною умовою застосування положень статті 107 КК України є те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, про що, зокрема, може свідчити дотримання засудженим правил внутрішнього розпорядку, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутність порушень дисципліни, зайняття трудовою діяльністю, добросовісне відношення до трудових обов`язків.

Так, під час апеляційного перегляду встановлено, що ОСОБА_9 засуджений 13.09.2018 Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за п.6, п.12 ч.2 ст. 115 , ч.3 ст. 289, ч.1 ст. 70 КК України на 14 років позбавлення волі без конфіскації майна.

Початок строку покарання ОСОБА_9 рахується з 10.04.2016, кінець строку покарання - 29.05.2026.

У місцях позбавлення волі ОСОБА_9 перебуває з 10.04.2016. За час перебування в установі попереднього ув`язнення характеризувався посередньо, заохочень не мав, отримав одне стягнення 17.03.2017 за порушення режиму утримання. З 11.10.2019 по 16.12.2020 відбував покарання в ДУ «Божковська виправна колонія (№16)». За час відбування покарання отримав 2 заохочення, стягнень не мав. З 16.12.2020 по 10.02.2021 перебував в установах попереднього ув`язнення де характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав. З 11.02.2021 відбуває покарання в ДУ «Божковська виправна колонія (№16)». За час відбування покарання отримав 5 заохочень та 1 стягнення 07.08.2023 за зберігання заборонених предметів. Працевлаштований робітником житлової зони, до праці відноситься відповідально. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом. Бере участь у виховних заходах, які проводяться в установі, програмах диференційованого впливу.

Рішенням комісії установи засудженому 18.03.2022 відмовлено у поданні на підставі ст. 82 та ст. 107 КК України.

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Однією із головних умов для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. При цьому висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.

З урахуванням викладеного, зважаючи на обставини, встановлені під час розгляду, те, що кримінальне правопорушення ОСОБА_9 вчинив групою осіб, обставини та наслідки вчиненого злочину у вигляді настання смерті потерпілого, те, що засуджений впродовж відбування покарання отримував стягнення, зокрема за зберігання заборонених предметів та йому установою було відмовлено в умовно-достроковому звільненні, зважаючи на нестабільну поведінку засудженого, тобто враховуючи поведінку засудженого за весь час відбування покарання, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що клопотання про умовно-звільнення засудження є передчасним та ухвалив обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні клопотання, так як засуджений не досяг необхідного ступеню виправлення.

Колегія суддів враховує, що під час відбування покарання ОСОБА_9 здобув професію столяра будівельника та працює в установі, проте, враховуючи встановлені вище обставини, вказане є недостатнім для того, щоб дійти висновку про виправлення обвинувачення.

З урахуванням викладеного, підстав для скасування ухвали суду та задоволення апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 404, 407, 419КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 22 лютого 2024 року щодо ОСОБА_9 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4