Справа № 953/3501/24
н/п 1-кс/953/3389/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" травня 2024 р. м. Харків

Слідчий суддя Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_1

секретар судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові клопотання слідчого 1 відділення слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Харківській області лейтенанта юстиції ОСОБА_3 , погоджене процесуальним керівником у кримінальному провадженні - прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Харківської обласної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000126 від 25.01.2024, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Безлюдівка Харківського району Харківської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор - ОСОБА_6

підозрюваний - ОСОБА_5

захисники - адвокати ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

у с т а н о в и в:

До Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання, у якому слідчий просить застосувати застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з триманням останнього в умовах Державної Установи «Харківський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування.

1. Зміст поданого клопотання.

Клопотання обґрунтовано тим, що Слідчим відділом Управління СБ України в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000126 від 25.01.2024, за підозрою громадянина України: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що зверненням Верховної Ради України до Організації Об?єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації (далі - РФ) державою-агресором, затвердженим постановою Верховної Ради України від 27.01.2015 №129-VIII, РФ визнано державою-агресором.

22 лютого 2022 року Президент Російської Федерації, реалізуючи план розв`язання та ведення агресивної війни та військового конфлікту на території України, діючи в порушення норм міжнародного гуманітарного права, всупереч вимогам п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв?язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципів Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимог ч. 4 ст. 2 Статуту ООН та Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), направив до Ради Федерації звернення про використання Збройних Сил Російської Федерації за межами РФ, яке було задоволено.

24 лютого 2022 року о 05:00 годині, за наказом Президента РФ, Російська Федерація незаконно вторглась на територію України та здійснила збройний напад, застосовуючи Збройні Сили РФ, Федеральну службу військ національної гвардії РФ, та інші військові та незаконні збройні формування.

Згідно з Конституцією України, Україна є суверенною та незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною та недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевськими конвенціями 1949 року, а також усупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв?язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї, Договору про дружбу, співробітництво та партнерство між Україною та РФ (далі - РФ) 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022, у зв?язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, строк дії якого в подальшому неодноразово продовжено.

Під час досудового розслідування з`ясовано, що у невстановлений слідством час, але не пізніше 25.12.2023, у період дії на території України воєнного стану громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі в діалогах - «Ч»), перебуваючи на території Харківської області, використовуючи належний йому мобільний телефон марки «Nokia» моделі «X6» з IMEI: НОМЕР_1 , за допомогою встановленого месенджера «Telegram» з прив`язкою до власного номера телефону НОМЕР_2 , реалізуючи свій умисел на вчинення діянь на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності, недоторканності, обороноздатності, державній та національній безпеці України шляхом надання допомоги іноземній державі у підривній діяльності проти України, налагодив зв`язок з представником держави-агресора - співробітником Федеральної служби безпеки РФ ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі - представник РФ, у діалогах - Пр), який у вказаному месенджері використовує аккаунт з нікнеймом « ОСОБА_11 » та прив`язкою до власного номера телефону НОМЕР_3 , надавав останньому інформацію про розташування військових формувань сил оборони України з можливістю їх ідентифікації на місцевості за таких обставин.

25.12.2023 у період часу з 12 год. 43 хв. до 13 год. 56 хв. між ОСОБА_5 та представником РФ у месенджері «Telegram» відбувся діалог такого змісту:

«Ч - Хелло камрад, интересющая вас радарная установка п-18 находится в раене лысой горы, харьков, пусковые установки - локомотив из известного и остальные цветочки вокруг горы, примерно под 80-90 градусов в зависимости от рельефа.

Вынужден идти на службу всу, попав в части, либо скоректирую либо вызову огонь на себя.

Сведите с нужными людьми.

В том числе лично видел работу пво ирис-т (4 квадратных контейнера на машине типа татра вертикального старта) с раена тимченки харьковской области, за хорошевым.

В том числе в моем районе на территории Васищевского лесничества находится полигон по обучению личного состава всу работе с бмп бредли или сходными, приезжают в бывшую в.ч. с города, по ж.д., далее идут на него своим ходом.

Пр - Где ты находишся?

Ч - Я нахожусь в харьковском раене, васищево, дизонубовка, подольох, что вас интересуе?

Пр - Почему Вас еще тцк не нагнали? Если что, не злорадствуем, просто интересно.

Ч - Как раз нагнали. Иду служить. Вариантов нету.

Пр - Какой тцк где Вас призывал? Военных много в здании?

Ч - Около станции юных техников на зерновой, харьков, военных достаточна много рядом и в здании.

Пр - Вам повестку вручили?

Ч - Да сечас скину.

(направлено фотографії повістки)

Пр - АДРЕСА_3 это там военкомат находится?

Ч - Да.».

Так, ОСОБА_5 , який є негативно налаштованим проти посадових осіб органів державної влади України, у зв`язку із здійсненням ними їхніх владних повноважень, а також військовослужбовців Збройних сил України та співробітників правоохоронних органів, які для забезпечення національної безпеки України, відновлення і підтримання правопорядку на всій території держави здійснюють комплекс активних заходів з використанням зброї та військової техніки, спрямованих на подолання збройної агресії російської федерації, достеменно обізнаним про введення на території України воєнного стану, усвідомлюючи, що розголошення відомостей про місця дислокації підрозділів сил оборони України, їх особового складу, військової / спеціальної техніки надасть можливість збройним формуванням РФ нанести вогневе ураження по відповідним місцям зосередження, свідомо припускаючи настання вищевказаних наслідків, надіслав повідомлення представнику РФ у якому зазначив інформацію про розташування сил і засобів збройних формувань протиповітряної оборони у місті Харкові, місцезнаходження тренувального полігону, на якому військовослужбовці сил оборони України проходять підготовку, а також місцезнаходження ІНФОРМАЦІЯ_3 . Також з метою своєї деанонімізації та підтвердження особистості ОСОБА_5 направив представнику РФ фото врученої йому представниками ІНФОРМАЦІЯ_3 повістки.

28.12.2023 у період часу з 11 год. 31 хв. до 12 год. 56 хв. ОСОБА_5 під час спілкування з представником РФ у месенджері «Telegram» отримав від останнього завдання щодо уточнення інформації про місцезнаходження вищевказаного тренувального полігону, а також проміжок часу, в який зазвичай на його території проводяться тренування особового складу військових формувань України. ОСОБА_5 , усвідомлюючи факт виконання завдання представника іноземної держави, діючи умисно, у месенджері «Telegram» надіслав представнику РФ текстове повідомлення із зазначенням координат застосунку «Google Maps», зокрема, такого змісту:

« Ч - 49.822266. 36.270295 гугл координаты это полигон на котором проходят обучение большое количество военных.

Время не знаю, буду узнават, там всегда кто-то есть».

Згідно з отриманою від командування військової частини НОМЕР_4 Національної гвардії України інформацією на місці зазначених координат в районі населеного пункту Васищеве, Харківського району, Харківської області, розташовується підрозділ цієї частини, відомості про розміщення якого публічно не поширювались, а також не надавались третім особам для їх подальшого розголошення. Разом з цим, у відповіді на запит повідомлено, що ураховуючи введення Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 воєнного стану на території України внаслідок широкомасштабного військового вторгнення збройних сил РФ, наявність у країни-агресора таких засобів вогневого ураження, що мають потенціал знищення цілей на великих відстанях, розголошення інформації щодо розташування підрозділу військової частини НОМЕР_4 Національної гвардії України створює можливість здійснення країною-агресором розвідувально-підривної діяльність та ураження особового складу чи військової / спеціальної техніки, тобто нанесення шкоди обороноздатності України і, як наслідок, її суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності.

07.01.2024 у період часу з 11 год. 43 хв. до 12 год. 55 хв. ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправність своїх дій та можливі наслідки у разі викриття його злочинної діяльності, повідомив представнику РФ про необхідність тимчасового припинення спілкування та про видалення повідомлень, зміст яких зберігався у цифровій пам`яті його телефону, мотивуючи своє рішення припущенням про виявлення надмірної уваги до нього з боку представників ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також Служби безпеки України.

28.03.2024 у період часу з 22 год. 18 хв. до 22 год 42 хв. під час спілкування по телефону ОСОБА_5 та його дружини ОСОБА_12 (далі в діалозі - ОСОБА_13 ) зафіксовано діалог такого змісту, зокрема:

«Ж - Раз у тебя всеравно есть телефон, узнай за « Айсберга ».

Ч - Я хочу прекратить отношения с той стороной...

Ч - Хорошо. Я сейчас тогда закончу свои дела, созвонюсь с чуваком, поговорю. А ты уж как-то на протяжении двух дней сообрази, чего ты в итоге хочешь. Потому через три дня он тебя сам наберет тогда в таком случае.».

29.03.2024 о 15 год. 26 хв. ОСОБА_5 за допомогою месенджера «Telegram» направив представнику РФ повідомлення такого змісту:

«Ч - Камрад, я на связи, вроде все нормально. Мне нужно у тебя по одному человеку уточнить, когда сможем связаться?»

(далі відбувся телефонний дзвінок).

З огляду на вказані обставини, ОСОБА_5 , усвідомлюючи наявність у представника РФ можливості дізнатись інформацію про місцезнаходження та долю відомого його дружині військовослужбовця з позивним « Айсберг », внаслідок його приналежності до військових формувань чи спеціальних служб РФ, поновив спілкування з останнім.

08.05.2024 протиправна діяльність ОСОБА_5 була викрита співробітниками Служби безпеки України під час проведення обшуку за місцем його фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

08.05.2024 слідчим, за погодженням із прокурором у кримінальному провадженні повідомлено ОСОБА_5 про підозру у державній зраді, тобто вчиненні умисних діянь на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України шляхом надання представнику іноземної держави допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

2. Позиція учасників у судовому засіданні.

У судовому засіданні прокурор вимоги клопотання підтримав, яке просив задовольнити, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Підозрюваний, який вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав, та його захисники у судовому засіданні просили відмовити у задоволенні клопотання слідчого та обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

3. Мотиви та оцінка слідчого судді.

3.1. Законодавчі підстави для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Розділ ІІ КПК України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення. До них, згідно з п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, віднесені також запобіжні заходи.

Порядок застосування до особи запобіжних заходів визначений главою 18 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, тримання під вартою.

Частина третя ст. 176 КПК України встановлює, що слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: (1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; (2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; (3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; (4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; (5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності інші обставини, перелік яких визначено ч. 1 ст. 178 КПК України.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

При цьому, ч. 3 ст. 183 КПК України визначає, що слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити альтернативний запобіжний захід у виді застави, у розмірі достатньому для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, крім випадків, передбачених ч. 4 вказаної статті. В ухвалі слідчого судді зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому ч. 4 вказаної статті.

Згідно з положеннями ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать (1) про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, (2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, (3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З аналізу зазначених вище норм законодавства можна підсумувати, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу слідчому судді необхідно перевірити: (1) чи набула особа статусу підозрюваної; (2) чи наявна обґрунтована підозра у вчиненні такою особою кримінального правопорушення; (3) чи наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України; (4) чи наявні інші обставини, які враховуються при застосуванні запобіжного заходу, передбачені ст. 178 КПК України; (5) чи наявні відомості на переконання того, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам кримінального провадження; (6) який розмір застави необхідно визначити як альтернативний триманню під вартою запобіжний захід та які обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України, необхідно покласти на підозрюваного, у випадку внесення застави.

3.2. Набуття статусу підозрюваного.

Запобіжні заходи на стадії досудового розслідування можуть застосовуватися лише до підозрюваного.

За змістом ч. 1 ст. 42 КПК України, статус підозрюваного має, зокрема, особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру.

Частиною 1 статті 276 КПК України визначено, що повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: (1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; (2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; (3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень (ч. 1 ст. 278 КПК України).

Як встановлено слідчим суддею, письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, складено і підписано 08.05.2024 та вручено останньому 08.05.2024 о 12-02 годині.

Отже, у відповідності до вимог ст. 42 КПК України, ОСОБА_5 набув статусу підозрюваного у цьому кримінальному провадженні і щодо нього може вирішуватися питання про застосування запобіжного заходу.

3.3. Наявність обґрунтованої підозри.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є, зокрема, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Разом з тим, кримінальне процесуальне законодавство України не містить визначення поняття «обґрунтована підозра», а тому, керуючись приписами ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя при встановленні змісту вказаного поняття враховує практику Європейського суду з прав людини.

Зокрема, у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 зазначено, що «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

За такого, слідчий суддя на стадії досудового розслідування для вирішення питання, зокрема, щодо обґрунтованості підозри не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини особи/осіб у вчиненні кримінального правопорушення чи її відсутності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи/осіб до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Отже, при вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність останнього до їх вчинення вірогідною та достатньою для обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно з доводами, викладеними у клопотанні, та документами, наданими на підтвердження цих доводів, обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України підтверджується сукупністю зібраних доказів, зокрема, відповіддю 5 управління ДВКР СБ України від 30.01.2024 на доручення слідчого; відповіддю 5 управління ДВКР СБ України від 05.04.2024 на доручення слідчого; відповіддю військової частини НОМЕР_4 Національної гвардії України від 15.04.2024 № 40/05/12-3419 на запит слідчого; відповіддю ІНФОРМАЦІЯ_3 від 10.04.2024 № 781 на запит слідчого та додатками до неї; відповіддю 5 управління ДВКР СБ України від 22.04.2024 на доручення слідчого про проведення НСРД; протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 11.04.2024 із додатком до нього; протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 15.04.2024 із додатком до нього; відповіддю 5 управління ДВКР СБ України від 29.04.2024 на доручення слідчого; протоколом огляду від 27.04.2024.

Ураховуючи вищезазначені загальні підходи до обґрунтованості підозри, а також встановлені згідно з матеріалами судового провадження факти, слідчий суддя вважає, що наявна інформація, яка може переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_5 своїми діями, про які йдеться у повідомленні про підозру, вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення.

Разом з тим, вищенаведеним висновком про обґрунтованість підозри не констатується наявності в діях ОСОБА_5 вини у вчиненні злочину. Так, на цій стадії слідчий суддя не вправі наперед вирішувати питання про фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікацію дій підозрюваного, доведеність чи недоведеність винуватості підозрюваного, давати оцінку доказам щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, оскільки ці питання вирішуються судом при ухваленні судового рішення по суті обвинувачення на підставі обвинувального акта, а не під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу щодо особи, якій повідомлено про підозру у вчиненні злочину, що свідчать про вірогідність причетності особи до вчинення інкримінованого злочину та необхідність застосування щодо такої особи обмежувального заходу.

Обставини здійснення підозрюваним ОСОБА_5 конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

3.4. Наявність ризиків.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (частина 1 статті 177 КПК).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК (частина 2 статті 177 КПК).

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Так, у клопотанні слідчий посилається на наявність ризиків, які свідчать про можливе вчинення ОСОБА_3 дій, передбачених пунктами 1, 2, 5 частини 1 статті 177 КПК України.

3.4.1. Ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

Ризик переховування від органу досудового розслідування/суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання. Тяжкість ймовірного покарання особливо сильно підвищують ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Співставлення можливих негативних наслідків для підозрюваного у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому з можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим безвідносно стадії кримінального провадження та характеру слідчих та процесуальних дій, які належить провести органу досудового розслідування.

ОСОБА_5 усвідомлюючи реальність та невідворотність покарання, а також те, що у разі засудження за вчинення інкримінованого злочину судом може бути призначено покарання у вигляді довічного позбавлення волі, будучи без запобіжного заходу, або при застосуванні менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, з метою уникнення понесення можливого покарання. Разом із цим, підозрюваний розуміючи складність проведення досудового розслідування в умовах дії воєнного стану, усвідомлюючи неможливість повного контролю державною владою кордонів та території України в умовах збройної агресії російської федерації проти України та враховуючи набуті ним зв`язки з представниками країни-агресора рф, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, зокрема на території рф чи тимчасово окупованих частинах території України.

3.4.2. Ризик знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Слідчий суддя вважає, що зазначений ризик підтверджується тим, що перебуваючи на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може знищити, сховати або спотворити речі та документи, які можуть бути використані як докази його причетності до скоєння кримінального правопорушення, оскільки досудове розслідування кримінального правопорушення триває і органом розслідування на даний час не проведено всього необхідного обсягу слідчих дій..

3.4.3. Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення.

Про наявність зазначеного ризику свідчить те, що набуття ОСОБА_5 зв`язків з представниками іноземної держави - країни-агресора рф та передача останнім відомостей, які несуть шкоду національній безпеці України, дає підстави вважати про його негативну налаштованість до військовослужбовців Збройних Сил України та співробітників правоохоронних органів, які забезпечують національну безпеку України, свідчить про можливість підозрюваного продовжити вчинення кримінального правопорушення та вчинити інше кримінальне правопорушення проти основ національної безпеки України..

3.5. Наявність інших обставин, передбачених ст. 178 КПК України.

При вирішенні питання про застосування до підозрюваної запобіжного заходу, крім встановлених ризиків кримінального провадження, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами матеріалів, оцінює в сукупності існування інших обставин, передбачених ст. 178 КПК України.

3.6. Наявність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

На переконання слідчого судді, досліджені під час судового засідання та описані у цій ухвалі ризики свідчать, що менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з тимчасовою ізоляцією підозрюваного, може негативно відобразитися на здійсненні швидкого та ефективного досудового розслідування, якого можливо досягнути лише за умов нівелювання ризиків кримінального провадження. За встановлених слідчим суддею обставин, необхідним є саме тримання під вартою, оскільки інші запобіжні заходи, будуть недостатніми стримуючими факторами від реалізації встановлених ризиків і створять можливості для вчинення підозрюваним позапроцесуальних дій з метою перешкоджання кримінальному провадженню.

Вирішуючи питання про строк дії такого запобіжного заходу, слідчий суддя враховує інтенсивність встановлених ризиків, обсяг обставин, що підлягають доказуванню, з огляду на правову кваліфікацію, а також введений на всій території України воєнний стан, який поза залежністю від волі сторони обвинувачення може ускладнити проведення слідчих та процесуальних дій, а тому вважає за доцільне визначити строк тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

3.7. Альтернативний запобіжний захід.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України передбачено право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні при ухваленні рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою під час дії воєнного стану, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-1142, 258-2586, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

4. Висновки за результатами розгляду клопотання.

З урахуванням встановлених вище обставин кримінального правопорушення та наданих стороною обвинувачення доказів на підтвердження викладених у клопотанні доводів, що свідчать про набуття ОСОБА_5 статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення останнім інкримінованого злочину, про наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики вчинення ним дій, передбачених п.п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для задоволення клопотання слідчого та застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Слід зазначити, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси підозрюваного з метою забезпечення кримінального провадження.

При цьому, слідчий суддя вважає за необхідне відзначити, що відповідно до положень статті 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.

Керуючись ст. 177, 178, 183, 197 КПК України, слідчий суддя -

п о с т а н о в и в:

Клопотання слідчого 1 відділення слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Харківській області лейтенанта юстиції ОСОБА_3 , - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування на 60 (шістдесят) днів, тобто по 06.07.2024 (включно), без визначення розміру застави.

Зобов`язати слідчого 1 відділення слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Харківській області лейтенанта юстиції ОСОБА_3 , негайно повідомити близького родича підозрюваного ОСОБА_5 про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Строк дії ухвали встановити по 06.07.2024 (включно).

У порядку ст. 206 КПК України забезпечити проведення медичного огляду в Харківській міській медичній частині № 27 Державної установи «Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України» Філії у Харківській та Луганській областях підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Забезпечення проведення вказаного обстеження доручити відповідним посадовим особам Харківської міської медичної частини № 27 Державної установи «Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України» Філії у Харківській та Луганській областях. Довідку за результатами медичного огляду направити до суду.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Копію ухвали вручити підозрюваному, прокурору.

Повний текст ухвали складений і підписаний 09.05.2024.

Слідчий суддя - ОСОБА_1