Справа № 308/5872/24
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 квітня 2024 року м. Ужгород
В обґрунтування скарги зазначає, що 22 січня 2024 р. заявником була подана заява до Ужгородського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області про вчинення відносно нього кримінальних правопорушень з попередньою кваліфікацією за ст. 162 КК України «Порушення недоторканності житла» та ст. 296 КК України «Хуліганство».
23 січня 2024 р. заявник звернувся до Ужгородського міськрайонного суду зі скаргою в порядку ст. 303 КПК України на бездіяльність слідчого стосовно невнесення відомостей до ЄРДР.
26 січня 2024 р. ухвалою Ужгородського міськрайонного суду по справі N 308/1412/24 скаргу було задоволено.
31 січня 2024 р. заявником була написана нова заява до Ужгородського відділу поліції з вимогою внести відомості про кримінальні правопорушення, викладені в заяві від 22 січня 2024 р., в ЄРДР на підставі ухвали суду.
02 лютого 2024 р. старшим дізнавачем сектору дізнання Ужгородського відділу поліції ОСОБА_5 були внесені до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 129 КК України "Погроза вбивством", згадка про яке була відсутня в заяві аявника від 22 січня 2024 р.
При цьому, заявник стверджує, що був вимушений зупинити цей допит, тому що дізнавач не роз`яснив йому його права і обов`язки як потерпілого, не надав пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого, не роз`яснив можливість мати представника і проводити допит в його присутності. Тому заявник написав йому клопотання про призупинення слідчих дій на час укладення договору з представником.
09 лютого 2024 р. мною була отримана відповідь на моє клопотання з вхідним номером 1403 від старшого дізнавача ОСОБА_5 з вихідним номером 2334/106/25- 2024, в якій було вказано, що питання про зміну правової кваліфікації буде вирішено після отримання всієї відповідної інформації про подію та згідно чинного законодавства.
02 березня 2024 р. заявник був допитаний старшим дізнавачем ОСОБА_5 в присутності його представника, адвоката ОСОБА_4 . В протоколі допиту було зафіксовано, що відносно заявника були вчинені кримінальні правопорушення за ст. 162 КК України і ст. 296 КК України і ніяке кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 129 КК України відносно мене не вчинялось.
28 березня 2024 р. заявник приніс до канцелярії Ужгородського відділу поліції три клопотання на ім`я старшого дізнавача ОСОБА_5 , яким надали вхідні номери НОМЕР_1 , 3508, 3505. У вказаних клопотаннях заявником знову були поставлені питання перекваліфікації події кримінального правопорушення з ч. 1 ст. 129 КК України на ст. 162 КК України і ст. 296 КК України на підставі його допиту і допиту його сина, проведення допиту імовірних підозрюваних директора студмістечка УжНУ ОСОБА_7 і коменданта гуртожитку N 4 УжНУ ОСОБА_8 , а також додані документальні докази.
Заявник не погоджується із вказаною постановою, вважає її незаконною та безпідставною, дізнавачем не забезпечено повного, об`єктивного та неупередженого розслідування справи, постанова про закриття кримінального провадження є прийнятою у супереч діючого кримінально-процесуального законодавства без виконання всі слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, проведення яких необхідне та можливе.
У судовому засіданні заявник ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_4 підтримали подану скаргу, просили задовольнити з підстав та мотивів викладених у ній.
Дізнавач (уповноважена особа) Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи.
За наведених вище обставин, слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу у відсутності представника органу досудового розслідування, прийняти процесуальне рішення у відповідності до вимог ст. 307 КПК України.
Заслухавши пояснення ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , дослідивши матеріали скарги та надані матеріали кримінального провадження, приходжу до наступного висновку.
Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачений вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Відповідно до п. 5 ч. 1ст. 3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Згідно з ч. 2ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно до ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду як джерело права.
У відповідності до ч. 1ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається, зокрема, в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Згідно з ч. 4 ст. 284 КПК України про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.
Таким чином, закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силі наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.
Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором, показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.
У п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13 січня 2011 року в справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.
Постановою старшого дізнавача сектору дізнання Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 22 березня 2024 року кримінальне провадження було закрите на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із відсутністю ознак кримінального правопорушення.
Постанова слідчого мотивована тим, що на початку 2023 року, сім`ю ОСОБА_3 з його сином було переселено в кімнату №25/3, а до пана ОСОБА_3 , хотіли підселити інших осіб, на що з комендантом даного гуртожитку ОСОБА_8 виник конфлікт, який закінчився виселенням громадянина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із вказаного гуртожитку.

В порядку ст. 95 КПК України, у громадянина ОСОБА_8 було відібрано пояснення.

Дізнавачем ОСОБА_9 в оскаржуваній постанові було встановлено, що спори, які виникли у громадянина ОСОБА_3 , не носять кримінальний характер, а тому, їх врегулювання можливе виключно за власної згоди чи у судовому порядку.

У зв`язку з чим, беручи до уваги те, що під час проведення досудового розслідування не здобуто даних в діянні невстановленої особи, ознак об`єктивної сторони складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 129 ч.1 КК України якою є: «Погроза вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози», оскільки з об`єктивної сторони злочин проявляється у залякуванні потерпілого позбавленням його життя, дізнавачем було прийнято рішення про закриття кримінального провадження.

Поряд з цим, слідчий суддя звертає уваги на наступне.

Вивчивши зміст поданої заявником заяви про вчинення кримінального правопорушення від 22.01.2024 року, останній вказує про вчинення щодо нього кримінальних правопорушення, зокрема щодо незаконного проникнення до його житла та вчинення хуліганський дій з боку громадян ОСОБА_8 та ОСОБА_7 .. Проте, жодних обставин щодо погроз вбивством заявником ОСОБА_3 не було зазначено у поданій ним заяві.

Аналогічні пояснення заявником ОСОБА_3 було надано дізнавачеві під час його допиту як потерпілого від 02.03.2024 року.

Однак, всупереч зазначеним, як у заяві потерпілого ОСОБА_3 так і наданих показах потерпілого під час його допиту , старшим дізнавачем ОСОБА_10 в оскаржуваній постанові жодної оцінки діям гр. ОСОБА_8 та ОСОБА_7 надано не було.

Крім того, в постанові про закриття кримінального провадження дізнавач ОСОБА_9 вказує, що підставою для закриття кримінального провадження є те, що під час досудового розслідування не здобуто даних в діянні невстановленої особи, ознак об`єктивної сторони складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України.

При цьому, заявник ОСОБА_3 у своїй заяві про кримінальне правопорушення чітко вказує на осіб, які на його думку, вчинили кримінальні правопорушення, зокрема громадян ОСОБА_8 та ОСОБА_7 ..

Однак, всупереч вимогам ст. 223 КПК України інших слідчих та розшукових дій, окрім, як допиту потерпілого ОСОБА_3 та відібрання пояснень від гр. ОСОБА_8 , дізнавачем проведено не було.

Таким чином, під час проведення перевірки обставин, кримінального провадження, дізнавачем в порушення вимог ч.2 ст.9 КПК України не проведені в повному обсязі слідчі дії з метою одержання фактичних даних вчиненого кримінального правопорушення для всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, не надано їм належної правової оцінки, що свідчить про формальний підхід до розслідування вказаного кримінального правопорушення та як наслідок про неефективне досудове розслідування кримінальної справи.

Дізнавач ОСОБА_9 в порушення вимог кримінального процесуального закону, не провів всього необхідного обсягу слідчих дій, необхідних для встановлення істини у справі, тим самим допустивши неповноту та однобічність, не дослідив обставини кримінального провадження в їх сукупності, не давши їм належної оцінки, для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 38 КПК України, орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Слідчий суддя, виходячи з положень ч. 5 ст. 40 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому, дізнавачу у кримінальному провадженні на здійснення конкретних слідчих дій, оскільки останній є самостійним у своїй процесуальній діяльності, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування, однак він не може переймати на себе функції слідства, дізнання (п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 22 КПК України).

При цьому, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

Слідство зобов`язане провести у провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, а зроблені ним висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи неспростовних презумпцій факту, а не ґрунтувались на припущеннях.

Враховуючи наведене, слід зазначити, що з аналізу процесуального законодавства, яке регулює спірні правовідносини можна дійти висновку, що закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силі наявності обставин, що виключають кримінальне провадження та передумовою чого, є дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Згідно ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Отже, з огляду на наведене вище, приймаючи до уваги строки розгляду скарги визначені ч.2 ст..306 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що постанова старшого дізнавача сектору дізнання Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження № 0000105 року відомості про яке внесені 02 лютого 2024 року підлягає скасуванню.

З урахуванням наведеного вище, слідчий суддя приходить до висновку, що скаргу ОСОБА_3 слід задовольнити.

Керуючись вимогами ст.ст. 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого дізнавача сектору дізнання Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 22.03.2024 року про закриття кримінального провадження №0000105 від 02.02.2024 року - задовольнити.

Постанову старшого дізнавача сектору дізнання Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшого лейтенанта ОСОБА_5 від 22.03.2024 року про закриття кримінального провадження №0000105 відомості про яке внесені до ЄРДР від 02 лютого 2024 року - скасувати.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Час та дата складання повного тексту ухвали 17.04.2024 року о 16 год. 10 хв.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1