ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 527/1115/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/422/24 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 4 ст.185 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2024 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

потерпілого - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Чугуївського міського суду Харківської області від 02 жовтня 2023 року стосовно ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 02 жовтня 2023 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Харкова, громадянин України, українець, неодружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

- вироком Комінтернівського районного суду м.Харкова вуд 28 березня 2016 року за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.81 КК України, звільнений від відбування покарання умовно-достроково на невідбутий строк 3 місяці 18 днів;

- вироком Червонозаводського районного суду м.Харкова від 30 липня 2020 року за ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі, 25 березня 2021 року звільнений по відбуттю покарання, -

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та йому призначено покарання 5 років позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили ОСОБА_7 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 визначено рахувати з 02 жовтня 2023 року.

Присуджено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судово-товарознавчих експертиз, у сумі 1510 (одна тисяча п`ятсот десять) грн. 24 коп.

Як встановив суд, 09 червня 2022 року, приблизно о 09.00 год, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_7 перебував за адресою: АДРЕСА_3 , за місцем проживання потерпілого ОСОБА_10 , куди його запросив останній. Перебуваючи в одній із кімнат квартири разом з потерпілим, переконавшись, що ОСОБА_10 заснув, у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме: ноутбуку «Acer Aspire 7720G», моделі - «ІСК70», серійний номер 70 LX.ALNOX369, з блоком живлення чорного кольору, який знаходився на дивані у цій же кімнаті. Далі, умисно, повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом наживи, з метою незаконного збагачення за рахунок інших осіб, впевнившись що його дії залишаться непоміченими потерпілим, шляхом вільного доступу до майна, ОСОБА_7 взяв до рук ноутбук «Acer Aspire 7720G», моделі - «ІСК70», серійний номер 70 LX.ALNOX369, з блоком живлення чорного кольору, вартість якого згідно висновку експерта № СЕ-19/121-22/6590-ТВ від 23.06.2022 складає 1962,00 грн., та поклав його до рюкзака чорного кольору, що знаходився поруч. Одягнувши рюкзак на плечі, ОСОБА_7 вийшов до коридору вказаної квартири, де побачив велосипед «Ford Status 27,5»; з рельєфним номером НОМЕР_1 , чорного кольору, вартість якого згідно висновку експерта № СЕ-19/121 -22/65 89-ТВ від 21.06.2022 складає 10239,73 грн., після чого взяв в руки даний велосипед та виніс все вищеописане майно з квартири. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_7 разом з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, тим самим обернувши викрадене майно на свою користь і у подальшому розпорядившись ним на власний розсуд. Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_7 завдав потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди на суму 12201,73 грн.

Вказані дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 4 ст.185 КК України, - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

В апеляційній скарзі обвинувачений зазначає, що судом першої інстанції було порушено його право на захист, оскільки не призначено захисника.

У доповненнях до апеляційної скарги вказує, що він свою провину повністю визнав та бажає стати на шлях виправлення, відсутність будь-яких претензій з боку потерпілого ОСОБА_9 , а також те, що у нього на утриманні є мати похилого віку, яка залишилася сама та потребує його допомоги.

Крім того, зазначає, що в Харківському слідчому ізоляторі у нього виявили тяжке захворювання - ВІЛ, у зв`язку з чим він проходить АРТ-терапію.

Просить вирок суду змінити та пом`якшити призначене йому покарання.

Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого і просили пом`якшити призначене покарання, думку прокурора, який просив залишити без задоволення подану апеляційну скаргу, а також потерпілого ОСОБА_9 , який підтримав апеляційну скаргу обвинуваченого, вивчивши матеріали справи та перевіривши оскаржуваний вирок, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Дії обвинуваченого кваліфіковано правильно, висновки суду відносно фактичних обставин справи, які в суді першої інстанції не заперечувались і відносно яких відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України докази не досліджувались, колегія суддів на підставі ч.2 ст.394 та ч.1 ст.404 КПК України, не перевіряє.

Перевіряючи вирок в частині правильності призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції достатньо та правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При призначенні ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції врахував характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до тяжкого злочину, відомості про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово засуджувався до позбавлення волі за скоєння умисних корисливих злочинів, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що в якості обставини, які відповідно до ст.66 КК України, пом`якшують покарання, є визнання вини.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Вказані обставини чітко, логічно та мотивовано вказані у мотивувальній частині вироку при обґрунтуванні судом певного виду та міри покарання, який належить призначити обвинуваченому.

Колегія суддів також враховує, що обвинувачений неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за попередніми вироками за вчинення умисних корисливих злочинів, у тому числі за скоєння злочинів проти власності. Крім того, обвинувачений неодноразово відбував покарання у виді позбавлення волі, звільнившись по відбуттю покарання за попереднім вироком на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та продовжив свою злочинну діяльність, вчинивши новий тяжкий злочин проти власності в умовах воєнного стану.

Тобто, системний характер вчинення ним умисних злочинів, в тому числі проти власності, та відомості про особу обвинуваченого характеризують його як особу схильну до вчинення кримінальних правопорушень та про високий рівень суспільної небезпечності ОСОБА_7 , а тому колегія суддів критично оцінює доводи апелянта про те, що останній має намір стати на шлях виправлення.

Крім того, в апеляційній скарзі обвинуваченого не зазначено обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та дають підстави для застосування положень ст.69 КК України при призначенні покарання, а також свідчать явну несправедливість призначеного покарання.

Доводи ОСОБА_7 про необхідність пом`якшення йому покарання, з урахуванням відомостей про особу винного та фактичних обставин кримінального провадження, на думку колегії суддів, - є необґрунтованими, оскільки останній, будучи працездатною особою, офіційно не працевлаштований, вчинив тяжкий злочин, який направлений на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Крім того, колегія суддів звертає увагу й на те, що перелік викраденого ОСОБА_7 майна не є предметами першої необхідності, а також не є предметами, які забезпечують життєдіяльність людини.

Про зазначені обставини, які потрібно врахувати суду при ухваленні остаточного судового рішення та призначення покарання винній особі, також зазначає і Верховний Суд у своїх постановах від 29 листопада 2023 року (справа №754/3214/22) та від 30 серпня 2023 року (справа №649/1724/22).

За змістом ст.69 КК України вбачається, що призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, можливе лише у тому випадку, коли встановлені по справі обставини, що пом`якшують покарання, настільки істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, що призначення особі навіть мінімального покарання в межах санкції було б явно несправедливим.

З відомостей кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого, доводів апеляційної скарги, а також фактичних обставин справи, не вбачається обставин, які б істотно знижували ступінь тяжкості вчиненого злочину та надавали законні підстави для застосування положень ст.69 КК України при призначенні обвинуваченому покарання.

На переконання колегії суддів встановлені у справі обставини, хоча й пом`якшують покарання обвинуваченого, проте істотно не знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочинів та ступінь суспільної небезпеки, і не є достатніми для застосування ст. 69 КК України.

Беручи до уваги конкретні обставини справи, з урахуванням вищезазначених фактів і даних про особу обвинуваченого, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про можливість виправлення обвинуваченого лише за умови його ізоляції від суспільства, вважає призначене йому у мінімальних межах санкції інкримінованої статті покарання законним і обґрунтованим, і приходить до висновку, що таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення і перевиховання обвинуваченого, а також попередження скоєння нових злочинів.

Доводи скарги обвинуваченого про наявність на його утриманні матері, яка є пенсіонеркою та потребує догляду, а також те, що він має захворювання ВІЛ, у зв`язку з чим потребує відповідне лікування, на переконання колегії суддів, з урахуванням відомостей про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів проти власності та фактичних обставин за цим кримінальним провадженням, а саме вчинення в умовах воєнного стану тяжкого злочину, пов`язаного з викраденням чужого майна, що не є предметом першої необхідності, не є достатньою підставою для застосування до ОСОБА_7 положень ст.69 КК України.

Крім того, такі апеляційні доводи обвинуваченого не підтверджені матеріалами судового провадження, а також стороною захисту не надано відповідних відомостей і під час апеляційного розгляду.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_7 про відсутність претензій з боку потерпілого, у зв`язку з чим належить призначити обвинуваченому більш м`яке покарання, колегія суддів зазначає, що думка потерпілого була врахована судом першої інстанції при призначенні мінімального покарання, передбаченого санкцією ч.4 ст.185 КК України. Крім того, такі доводи апеляційної скарги обвинуваченого не свідчать про наявність обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та дають підстави для застосування положень ст.69 КК України.

Твердження обвинуваченого про порушення його права на захист під час судового розгляду в суді першої інстанції є необґрунтованими, оскільки під час судового розгляду від 02 жовтня 2023 року обвинуваченому були роз`яснені його права та обов`язки (арк. 158-160), вручено відповідну пам`ятку (арк.156), будь-яких клопотань від обвинуваченого не надходило, у зв`язку з чим, колегія суддів розцінює ці доводи як спосіб захисту та уникнення справедливого покарання за вчинений злочин, передбачений ч.4 ст.185 КК України.

Отже, обґрунтованих підстав для застосування положень статті 69 КК України та пом`якшення ОСОБА_7 покарання, обвинуваченим не зазначено, та колегією суддів під час апеляційного перегляду вироку не встановлено.

Таким чином, призначене ОСОБА_7 покарання за ч.4 ст.185 КК України відповідає вимогам статей 50 та 65 КК України, за своїм видом і розміром є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

За таких обставин, колегією суддів не встановлено правових підстав для зміни оскаржуваного вироку, з урахуванням доводів, зазначених в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_7 .

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування ухваленого обвинувального вироку, матеріали кримінального провадження не містять.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Чугуївського міського суду Харківської області від 02 жовтня 2023 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий -

Судді: