УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/476/23

17 травня 2024 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

малолітньої особи, яка вчинила суспільно - небезпечне діяння - ОСОБА_4

законного представника малолітньої особи, яка вчинила суспільно - небезпечне діяння - ОСОБА_5

захисника малолітньої особи, яка вчинила суспільно - небезпечне діяння - адвоката ОСОБА_6

потерпілого - ОСОБА_7

законного представника малолітнього потерпілого - ОСОБА_8

представника малолітнього потерпілого - адвоката ОСОБА_9

представника служби у справах дітей - ОСОБА_10

представника ювенальної превенції - ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження в межах розгляду кримінального провадження внесеному до ЄРДР за №0000045 від 24 лютого 2021 року про застосування до малолітнього ОСОБА_4 за фактом вчинення суспільно - небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України примусових заходів виховного характеру,

ВСТАНОВИВ:

До Костопільського районного суду Рівненської області надійшло клопотання прокурора Костопільського відділу Здолбунівської окружної прокуратури про застосування примусових заходів виховного характеру стосовно ОСОБА_4 , в діях якої вбачаються ознаки суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

Із поданого клопотання убачається, що суспільно-небезпечне діяння, яке має ознаки діяння, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, вчинено неповнолітнім ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 26 липня 2020 року, тобто до настання віку з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_6 заявив клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності. Неповнолітній та його законний представник підтримали клопотання захисника, просять закрити кримінальне провадження у зв`язку із закінченням строків давності.

Прокурор ОСОБА_3 заперечувала проти задоволення клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності.

Представник потерпілого ОСОБА_9 , законний представник потерпілого ОСОБА_8 та неповнолітній потерпілий ОСОБА_7 також заперечували проти задоволення клопотання про закриття кримінального провадження, оскільки відповідно до ст.22 КК України, ОСОБА_4 не є суб`єктом злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, а тому він не може бути звільненим від кримінальної відповідальності, як це передбачає ст. 49 КК України.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку про задоволення клопотання захисника, яке підтримане неповнолітнім, виходячи з наступного.

Згідно вимог ст. 284 ч. 2 п.1 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно ст. 106 КК України, звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності до осіб, які вчинили кримінальне правопорушення у віці до вісімнадцяти років, застосовується відповідно до ст.49 цього кодексу, з урахуванням положень, передбачених цією статтею, зокрема, два роки - у разі вчинення кримінального проступку.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК України, відповідно до ст. 12 КК України, є кримінальним проступком.

З часу вчинення ОСОБА_4 зазначеного в клопотанні суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, минуло більше трьох років.

Даних про те, що перебіг давності зупинявся або переривався, досліджені судом матеріали кримінального провадження не містять.

Відповідно до положень ст.498 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Примусові заходи виховного характеру передбачені ст.105 КК України, тобто кримінальним законом.

Застосування кримінального закону, у тому числі примусових заходів виховного характеру можливо тільки в межах строку давності , передбаченого ст. 106 КК України, який на даний час закінчився.

Враховуючи викладене, відповідно до положень ст.501 КПК України, суд не вбачає підстав для застосування до неповнолітнього ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру, а тому в задоволенні клопотання прокурора про застосування примусових заходів виховного характеру слід відмовити.

Разом з тим, враховуючи наявність підстави для закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності, яка за правовими наслідками є більш сприятливою для забезпечення інтересів неповнолітнього, згоду на це неповнолітнього, кримінальне провадження стосовно ОСОБА_4 підлягає закриттю у зв`язку із закінченням строків давності.

Вирішуючи питання щодо заявленого законним представником неповнолітнього потерпілого, ОСОБА_8 цивільного позову, суд враховує наступне.

Відповідно до частини першої статті 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Тобто кримінально-процесуальним законом здійснене застереження, що питання щодо цивільного позову вирішується судом при постановленні обвинувального вироку. Повноваження суду на вирішення цивільного позову ухвалою суду наведені вище приписи кримінально-процесуальним законом не передбачені. Саме тому суд дійшов до висновку, що цивільний позов ОСОБА_8 , поданий в інтересах неповнолітнього ОСОБА_7 до ОСОБА_5 , законного представника малолітнього ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням слід залишити без розгляду, роз`яснивши останній право пред`явити цивільний позов у порядку цивільного судочинства, ч.7 ст.128 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.128,129,284, 501 КПК України, ст.49, 106 КК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання прокурора про застосування до ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру.

Клопотання захисника ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження - задовольнити.

Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000045 від 24.02.2021, щодо ОСОБА_4 за фактом вчинення ним суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України закрити у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст.106 КК України.

Цивільний позов ОСОБА_8 , поданий в інтересах ОСОБА_7 до ОСОБА_5 , законного представника малолітнього ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди , завданої кримінальним правопорушенням - залишити без розгляду, роз`яснивши позивачу право пред`явити цивільний позов у порядку цивільного судочинства.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом 7-ми діб з моменту проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст ухвали складено 22 травня 2024 року та оголошено о 16:15 год. 22.05.2024.

СуддяОСОБА_1