Справа № 947/4395/24
Провадження № 1-кп/947/724/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2024 року

Київський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

провівши в місті Одесі підготовче судове засідання у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001398 від 29.10.2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1, ч.1 ст.135 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Київського районного суду міста Одеси перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001398 від 29.10.2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1, ч.1 ст.135 КК України.

Прокурор в судовому засіданні звернувся з клопотанням про продовження запобіжного заходу, застосованого до обвинуваченої у виді домашнього арешту у зв`язку з тим, що на даний час не перестали існувати ризики передбачені п.1, п.3, п.4, п.5 ч.1 ст.177 КПК України, які були встановленні під час досудового розслідування.

Обвинувачена та її захисник не заперечували проти клопотання прокурора.

Вивчивши клопотання, вислухавши думку учасників судового засідання, суд приходить до наступного переконання.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

При розгляді клопотання прокурора, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Згідно п.32 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, та відповідно до п.219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («NechiporukandYonkalo v. Ukraine») від 21 квітня 2011 року, заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_3 , обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.286-1, ч.1 ст.135 КК України.

Також, в судовому засіданні встановлено, що 08.11.2023 слідчим суддею Київського районного суду м.Одеси відносно ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який було продовжено слідчим суддею строком до 19.02.2024 року включно.

Враховуючи те, що на теперішній час ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні декількох кримінальних правопорушень, серед яких є тяжке, за яке законом передбачена можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченій у разі визнання її винуватою, суд приходить до переконання, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України продовжує існувати.

Крім того, враховуючи, що судовий розгляд у кримінальному провадженні ще не розпочато, свідки безпосередньо судом не допитувались, суд приходить до переконання про продовження існування ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризику можливого незаконного впливу обвинуваченої на свідків, схиляючи їх до надання неправдивих показань, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Разом з тим, суд вважає недоведеним існування ризиків, передбачених ч.4, ч.5 ст.177 КПК України.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до переконання, що клопотання прокурора про продовження обвинуваченій ОСОБА_3 строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та покладення обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України підлягає задоволенню, так як є пропорційним тому ступеню небезпеки, з огляду на серйозний характер вчинених кримінальних правопорушень, їх тяжкість з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, та може гарантувати виконання обвинуваченою покладених на неї обов`язків.

Керуючись ст.ст.176-178, 181, 194, 315, ст.ст.370-372 КПК України

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово, за виключенням необхідності залишити житло під час оголошеної повітряної тривоги, строком до 15.04.2024 року.

Продовжити дію покладених на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 15.04.2024 року процесуальних обов`язків: прибувати до суду за першою вимогою; не відлучатись з місця проживання без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування із свідками та потерпілими в рамках кримінального провадження, поза межами проведення судового засідання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1