Справа № 712/2589/24
Провадження № 1кс/712/1230/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 лютого 2024 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси клопотання винесене у кримінальному провадженні № 0000296, відомості про яке, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.06.2023 року, старшим слідчий Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_6 , погоджено начальником відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Соснівського районного суду м. Черкаси звернувся Старший слідчий Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_6 , з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Клопотання мотивує тим, що Четвертим слідчим відділом (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві за процесуального керівництва Черкаської обласної прокуратури проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000296 від 08.06.2023.

У ході досудового розслідування у зв`язку із наявністю достатніх доказів слідчим за погодженням з прокурором 28.02.2024 повідомлено:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Горлівка, Донецької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянину України, про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, тобто в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Досудовим розслідування встановлено, що капітана поліції ОСОБА_5 , відповідно до наказу начальника Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 21.12.2022 № 618 о/с призначено на посаду інспектора сектору превентивної комунікації відділу превенції Краматорського районного управління.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015№580-VIII Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 62 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський під час виконання покладених на поліцію повноважень є представником держави.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» від 23.12.1993 зі змінами та доповненнями до правоохоронних органів належать органи Національної поліції України.

Отже, ОСОБА_5 , обіймаючи посаду інспектора сектору превентивної комунікації відділу превенції Краматорського районного управління Головного управління Національної поліції в Донецькій області, з моменту призначення на зазначену посаду був працівником правоохоронного органу, постійно здійснював функції представника влади, а тому відповідно до ч. 3 ст.18 КК України був службовою особою.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про Національну поліцію», поліція забезпечує безперервне та цілодобове виконання своїх завдань. Кожен має право в будь-який час звернутися за допомогою до поліції або поліцейського.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» на ОСОБА_5 , як працівника поліції покладено, серед іншого, обов`язки: п. 1 неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; тощо.

Частиною 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України передбачено поліцейський зобов`язаний: п. 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; п. 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень.

Однак, ОСОБА_5 , в порушення вимог вище вказаних нормативно-правових актів, вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

09.05.2023 року близько 23 години 01 хвилини екіпаж патрульної поліції УПП в Черкаській області ДПП НПУ, в складі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» є працівниками правоохоронного органу, перебуваючи у форменому одязі із знаками розрізнення з вогнепальною зброєю, виконуючи свої службові обов`язки по охороні публічного порядку та нагляду за безпекою дорожнього руху, патрулювали територію міста Черкаси, Черкаської області та рухаючись у службовому автомобілі по вул. Надпільна, яка має односторонній рух, помітили автомобіль «SkodaOctavia» р.н. НОМЕР_1 який рухався в порушення вимог Правил дорожнього руху України, їм на зустріч.

Після зупинки вказаного автомобіля поблизу буд. 605, по вул. Надпільна, встановлено, що автомобілем керував ОСОБА_5 , котрий на законні вимоги поліцейських, в супереч п. 2.4 а) ПДР України відмовлявся пред`являти поліцейським для перевірки документи, зокрема посвідчення на право керування транспортним засобом, запевняючи, що автомобілем керувала його дружина, крім того, ОСОБА_5 , перебував з вираженими ознаками алкогольного сп`яніння.

В подальшому, ОСОБА_5 , розумуючи можливі наслідки складання відносно нього адміністративних матеріалів, з метою уникнення відповідальності, діючи умисно, усвідомлюючи, що перед ним знаходиться працівники поліції, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, близько 23 год. 07 хв. почав тікати з місця вчинення правопорушень.

З метою затримання правопорушника, керуючись ст. ст. 42, 43, 44 Закону України «Про Національну поліцію», його почав переслідувати поліцейський ОСОБА_7 , пробігши певну відстань ОСОБА_5 впав в дворі будинку АДРЕСА_3 . Наздогнавши останнього ОСОБА_7 намагався застосувати до ОСОБА_5 захід примусу фізичний вплив. В цей час ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, з метою заподіяння працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням ним своїх службових обов`язків, правою рукою наніс один удар в обличчя ОСОБА_9 та скориставшись ситуацією продовжив втечу, однак в подальшому все ж таки був затриманий поліцейськими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Своїми діями ОСОБА_5 , а саме нанісши удар правою рукою в обличчя поліцейському ОСОБА_7 , спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді травми голови зі струсом головного мозку, крововиливами (гематомами) обличчя які відповідно до висновку судово-медичного експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Підозра ОСОБА_5 , обґрунтовується зібраними під час досудового розслідування доказами, зокрема: показаннями потерпілого ОСОБА_7 від 10.07.2023; показаннями ОСОБА_10 від 10.07.2023;слідчим експериментом за участі потерпілого ОСОБА_7 від 23.01.2024; слідчим експериментом за участі свідка ОСОБА_8 від 23.01.2024; висновком судово медичної експертизи №02-01/81 від 26.01.2024; іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

Сторона обвинувачення на підставі оцінки сукупності отриманих доказів стверджує, що причетність ОСОБА_5 , до вчинення ним злочину є достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 , покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків, експертів, спеціалістів у цьому провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та продовжувати вчиняти тотожні або інші кримінальні правопорушення.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 , злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та суду:

У зв`язку з тим, що санкцією ч. 2 ст. 345КК України, за якою підозрюється ОСОБА_5 ,передбачено покарання у вигляді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду для уникнення кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення та відбування покарання;

2) незаконно впливати на потерпілого, свідків, експертів, спеціалістів у цьому кримінальному провадженні:

Так, перебуваючи без запобіжного заходу, для уникнення кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення ОСОБА_5 , може незаконно впливати шляхом підбурювання, вмовляння, залякування, підкупу на показання свідків, судових експертів, потерпілого. Для уникнення кримінальної відповідальності підозрюваний може використати тісні службові та соціальні зв`язки, в тому числі з працівниками органів державної влади та службових осіб НПУ,тощо, з метою незаконного впливу на вище вказаних осіб;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином:

Крім того, підозрюваний ОСОБА_5 , вчинив кримінальне правопорушення, у разі не застосування запобіжного заходу намагатиметься уникнути відповідальності за їх вчинення та може перешкоджати кримінальному провадженню іншим зручним та можливим для нього способом;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Враховуючи вищевикладене та аналізуючи зібрані в сукупності докази, можливо прийти до висновку, що для забезпечення уникнення зазначених ризиків та покладених на підозрюваного обов`язків, є достатні підстави для застосування такого виду запобіжного заходу, як особисте зобов`язання.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав повністю та просив суд його задовольнити.

Захисник в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, оскільки прокурором не доведено резики.

Підозрюваний підтримав думку захисника.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи та матеріали кримінального провадження, суд вважає, що дане клопотання підлягає до задоволення.

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з практикою ЄСПЛ, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. Відповідно до практики ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», п.32, Series A, № 182).

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не в праві вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нею обмежувального заходу, то з огляду на наведені дані у клопотанні та в матеріалах долучених до нього є всі підстави вважати про вірогідність та достатність для застосування щодо ОСОБА_5 обмежувального заходу.

Статтею 178 КПК України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчинення іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Вирішуючи клопотання слідчого, суд враховує вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Згідно рішення ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» ризик вчинення нових правопорушень має місце, коли попередня поведінка дає підстави для очікувань, що він не має наміру зупинятись у своїх злочинних діях; коли небезпека має бути явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи. Рішенням ЄСПЛ «Сельчук проти Туреччини» визначено, що попередня судимість може бути підставою ризику вчинення нових правопорушень.

Згідно з п.п. 4, 5 ч.1 ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання.

Відповідно до ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з практики Європейського суду з прав людини (рішення «Нечипорук і Йонкало проти України»), відповідно до якої «обґрунтована підозра» означає наявність фактів чи інформації, які могли б переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин.

У п. 33 рішення ЄСПЛ від 11.04.2013 у справі «Вєренцов проти України» ЄСПЛ зазначив, що відповідно до його усталеної практики, яка відображає принцип, пов`язаний з належним відправленням правосуддя, у рішенні судів мають адекватно зазначатися підстави, на яких вони ґрунтуються. Ступінь застосування цього обов`язку наводити підстави може змінюватися залежно від характеру рішення та повинен визначатися з огляду на обставини справи (див. п. 26 рішення ЄСПЛ у справі «Гарсія Руіс проти Іспанії»).

У поданому клопотанні наведені дані, які вказують на підозру у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, яке не викликає розумних сумнівів у цьому і підтверджуються матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Частиною 2 ст. 177 КПК України, передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Крім того в клопотанні повинні бути вказані відомості відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, що під час досудового слідства було встановлено наявність ризиків, передбачених у ч.1 ст. 177 КПК України.

На теперішній час є достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 , знаходячись на волі: буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України); незаконно впливати на потерпілого, свідків, експертів, спеціалістів (п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України); буде перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України); може вчинити інші злочини чи продовжити вчиняти злочин, у якому підозрюється (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Зазначені ризики існують, оскільки: у зв`язку з тим, що санкцією ч. 2 ст. 345КК України, за якою підозрюється ОСОБА_5 , передбачено покарання у вигляді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду для уникнення кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення та відбування покарання;

Перебуваючи без запобіжного заходу, для уникнення кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення ОСОБА_5 , може незаконно впливати шляхом підбурювання, вмовляння, залякування, підкупу на показання свідків, судових експертів, потерпілого. Для уникнення кримінальної відповідальності підозрюваний може використати тісні службові та соціальні зв`язки, в тому числі з працівниками органів державної влади та службових осіб НПУ,тощо, з метою незаконного впливу на вище вказаних осіб.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_5 , вчинив кримінальне правопорушення, у разі не застосування запобіжного заходу намагатиметься уникнути відповідальності за їх вчинення та може перешкоджати кримінальному провадженню іншим зручним та можливим для нього способом.

В обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного на нього необхідно покласти обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Беручи до уваги, що ОСОБА_5 , має постійне місце проживання, з`являється на виклики слідчого, а також зважаючи на те, що особисте зобов`язання є найменш суворим із передбачених у КПК України запобіжних заходів, та з урахуванням того, що досудовим розслідуванням не встановлено даних, за допомогою яких би обґрунтовувалася неможливість запобігання зазначеному ризику будь-яким із передбачених у КПК України запобіжних заходів, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання підлягає до задоволення, а саме, щодо підозрюваного можливо застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання із покладенням на нього обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 32, 110, 131-132, 176-179, 193-196, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання, винесене у кримінальному провадженні № 0000296, відомості про яке, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.06.2023 року, старшим слідчий Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_6 , погоджено начальником відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України - задовольнити.

Застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горлівка, Донецької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, запобіжни й захід у вигляді особистого зобов`язання строком на два місяці.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , строком два місяці, наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілим, сторонами обвинувачення, судовими експертами, у даному кримінальному провадженні.

Строк дії обов`язків, покладених на підозрюваного відповідно до ч. 7 ст. 194 КПК України до 28 квітня 2024 року включно в межах досудового розслідування.

Попередити ОСОБА_5 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладене грошове стягнення у розмірі від 0.25 до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1