Справа № 159/558/23 Провадження №11-кп/802/119/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000798, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 02 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_10 , яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Пустомити Львівської області, громадянин України, з вищою освітою, працює дорожнім робітником у ТОВ «Волиньдорбут», неодружений, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 6 років.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_8 визначено обчислювати з моменту набрання вироком законної сили.

До набрання вироком законної сили обвинуваченому ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду негайно.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано обвинуваченому ОСОБА_8 у строк остаточного покарання за даним вироком, строк його попереднього ув`язнення, починаючи з 02 жовтня 2023 року по день набрання вироком законної сили, із розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Вироком суду вирішено питання речових доказів, процесуальних витрат та арешту майна.

В С Т А Н О В И В

Згідно із вироком суду, ОСОБА_8 визнано винуватим та засуджено за те, що він вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, як особа, що керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого, за таких обставин.

09 вересня 2022 року близько 15.30 год. ОСОБА_8 , всупереч вимог Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій, але легковажно розраховуючи на їх відведення, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним транспортним засобом марки «Volkswagen Transporter» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою, що пролягає на вулиці Центральній в с. Дарівка Ковельського району Волинської області, проявив безпечність та неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, не відреагував на її зміну, перед перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху не переконався що це буде безпечним і не створить перешкод та небезпеки іншим учасникам руху під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, стану транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, чим порушив вимоги п.п. 2.3 (б). 2.9 (а), 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху України, в результаті чого, виїхав праворуч за межі проїзної частини дороги та, не впоравшись із керуванням вказаним вище транспортним засобом, допустив його перекидання та подальше зіткнення з задньою частиною автомобіля марки «Opel Movano» д.р.н. НОМЕР_2 , який знаходився в нерухомому положенні на лівому узбіччі автодороги навпроти паркану домоволодіння, що на АДРЕСА_3 .

Унаслідок вищевказаних грубих порушень Правил дорожнього руху Україні пасажир вказаного автомобіля ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який знаходився на передньому пасажирському сидінні, поряд із місцем водія, отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої хребетно-спінально-мозкової травми з розривом спинного мозку та зламом тіла СЗ (шийного відділу хребта) із стенозуванням хребтового каналу, компресійного зламу тіл ГnЗ - Тn4 (грудного відділу хребта), які за ступенем тяжкості відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, згідно пункту 2.1.3. ж. «Правил судово медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень».

26 листопада 2022 року, під час перебування потерпілого ОСОБА_11 на стаціонарному лікуванні у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії КП «Медичне об`єднання Луцької міської територіальної громади» було констатовано його біологічну смерть, що перебуває у прямому причинно - наслідковому зв`язку з отриманими під час дорожньо-транспортної пригоди 09 вересня 2022 року тілесними ушкодженнями.

Таким чином у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і наслідками, що настали, перебуває грубе порушення ОСОБА_8 вимог п. п. 2.3 (б). 2.9 (а), 10.1, 12.1, Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись із вказаним вироком суду першої інстанції, захисник ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, у якій вказує на його незаконність та необґрунтованість. Зазначає, що при судовому розгляді матеріалів даного кримінального провадження, суд обвинуваченому ОСОБА_8 жодних процесуальних прав та обов`язків не роз`яснив, окрім як права на відвід, і зазначений факт не був взятий до уваги його захисником адвокатом ОСОБА_12 , дії якого суперечать вимогам Закону України «Про адвокатуру» та погіршують становище обвинуваченого. Через відсутність заявленого у даному кримінальному провадженні потерпілою цивільного позову, висновки суду про невідшкодування обвинуваченим їй шкоди, є помилковими. Судом не досліджувався висновок судово-медичної експертизи, щоб дало можливість ствердно вказати на винуватість обвинуваченого ОСОБА_13 у вчиненому, яким взагалі не висловлювалась думка щодо спрощеного порядку розгляду матеріалів даного кримінального провадження, визначеного положеннями ч. 3 ст. 349 КПК України. Також вказує на безпідставну зміну правової кваліфікації його дій судом. У зв`язку із цим, просить вирок Ковельського міськрайонного суду від 02 жовтня 2023 року скасувати, а матеріали даної справи направити на новий судовий розгляд.

У запереченні на апеляційну скаргу захисника обвинуваченого прокурор, з огляду на законність, обґрунтованість та вмотивованість вироку суду першої інстанції, просить його залишити без задоволення.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та виклав доводи апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які подану апеляційну скаргу підтримали, просили задовольнити, прокурора та потерпілої сторони, які відносно її задоволення заперечили, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів доходить такого висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України обвинувальний вирок повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Оскаржуване рішення суду цілком відповідає зазначеним вимогам кримінального процесуального закону.

При оцінці доводів апеляційної скарги захисника про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке виразилось у не роз`ясненні обвинуваченому його процесуальних прав та обов`язків, а також не з`ясуванні його ж думки з приводу спрощеного порядку судового розгляду, визначеного ч. 3 ст. 349 КПК України, при розгляді даних матеріалів кримінального провадження у суді першої інстанції, колегія суддів зазначає про таке.

Положеннями ст. 345 КПК України визначено, що судовий розпорядник роздає особам, які беруть участь у судовому розгляді, пам`ятку про їхні права та обов`язки, передбачені цим Кодексом. Після ознайомлення обвинуваченого та інших осіб, які беруть участь у судовому розгляді, з пам`яткою головуючий з`ясовує, чи зрозумілі їм їх права та обов`язки і у разі необхідності роз`яснює їх.

Приписами ч. 3 ст. 349 КПК України передбачено, що суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Варто зауважити, що роз`яснення учасникам судового провадження спрощеного порядку розгляду не повинно носити формальний характер. Це означає, що суд, перш ніж постановити рішення про здійснення розгляду кримінального провадження, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, повинен роз`яснити їм суть даної норми, при цьому не обмежитися цитуванням самої статті, а у доступній, чіткій та конкретизованій формі викласти її зміст, тим самим дати розгорнуте пояснення сторонам. Метою такого роз`яснення є однакове, правильне і точне розуміння усіма учасниками судового провадження змісту цієї норми, виявлення її сутності, яку законодавець вклав у словесне формулювання. Водночас, суд має упевнитися і в тому, що учасниками судового провадження суть такого роз`яснення сприйнята правильно та переконатися у добровільності їх позицій.

При прослуховуванні звукозаписів технічної фіксації перебігу підготовчого судового засідання від 06 березня 2023 року та судового засідання від 10 липня 2023 року убачається, що як на стадії підготовного судового засідання, так і безпосередньо в ході судового розгляду, головуючий-суддя, у кожному із вищезгаданих випадків, щоразу з`ясовував у обвинуваченого чи зрозумілі йому його права та обов`язки та чи є необхідність у їх роз`ясненні, на що обвинувачений ОСОБА_13 давав чітку та ствердну відповідь, що права та обов`язки йому зрозумілі, а необхідності у їх роз`ясненні, немає.

Окрім того, при з`ясуванні судом позиції щодо порядку дослідження доказів, після того, як прокурор, з урахуванням позиції обвинуваченого, включаючи і стадію досудового розслідування, через те, що останній не ставив під сумнів фактичні обставини вчиненого, запропонувала не досліджувати увесь обсяг зібраних органом досудового розслідування доказів, а лише допитати обвинуваченого, з`ясувати позицію потерпілої сторони та дослідити лише ті докази, що стосуються реєстрації кримінального провадження, характеристики обвинуваченого, процесуальних витрат та речових доказів, судом було з`ясовано позицію сторони захисту щодо запропонованого прокурором порядку дослідження доказів.

Як захисник ОСОБА_12 , так і обвинувачений ОСОБА_8 , який під час розгляду кримінального провадження судом першої інстанції свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та беззастережно, погоджувався із кваліфікацією його протиправних дій, підтвердив фактичні обставини вчиненого, викладені в обвинувальному акті стосовно нього та погодився на розгляд справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, заявивши, що розуміє зміст цих обставин. При цьому, суд переконався у правильності розуміння ним змісту обвинувачення, у добровільності його позиції, а також позиції інших учасників судового провадження і належно роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Потерпіла сторона проти відповідної процедури проведення судового розгляду також не заперечувала.

Усі наведені вище обставини беззаперечно свідчать про те, що суд першої інстанції, у повній мірі, дотримався процедури, передбаченої ч. 3 ст. 349 КПК України.

Слід звернути увагу і на те, що відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 349 КПК України, суд з`ясовує саме у сторін кримінального провадження якими доказами кожна сторона підтверджуватиме наведені нею обставини та порядок дослідження доказів.

Під час розгляду даного кримінального провадження, сторони жодним чином не були обмежені у можливості реалізації їх процесуальних прав, у тому числі, шляхом подання відповідних клопотань про зміну обсягу та порядку дослідження доказів. Проте сторона захисту цього не ініціювала, про необхідність дослідження усіх доказів у справі, не клопотала.

Доводи апеляційної скарги про неналежне виконання обов`язків адвокатом обвинуваченого ОСОБА_12 у суді першої інстанції, що призвело до порушення права першого на захист, є голослівними.

Матеріалами кримінального провадження не підтверджується той факт що, під час усього судового розгляду, ОСОБА_8 нарікав на дії адвоката, скаржився на нього, або ж хотів відмовитись від його послуг.

При цьому колегія суддів акцентує увагу на тому, що ефективність захисту не є тотожним досягненню за результатами судового розгляду бажаного для обвинуваченого результату, а полягає у наданні йому належних та достатніх можливостей з використанням власних процесуальних прав або кваліфікованої юридичної допомоги захищатися від обвинувачення в передбачений законом спосіб.

Як видно з матеріалів провадження, суд здійснив усі передбачені законом заходи для надання обвинуваченому можливості на власний розсуд розпорядитися своїми процесуальними правами, у тому числі, і правом на захист. Об`єктивних даних про порушення судом процесуальних прав ОСОБА_8 , або ж допущення судом порушень кримінального процесуального закону, при розгляді матеріалів даного кримінального провадження, колегією суддів, в ході перевірки доводів апеляційної скарги, не установлено.

У відповідності до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту.

Змістом обвинувального акту стверджується, що ОСОБА_8 обвинувачувався у вчиненні необережних дій, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого, і такі його дії органом досудового розслідування було кваліфіковано за ч. 3 ст. 286-1 КК України, і саме за вчинення даного кримінального правопорушення (злочину), за наслідками судового розгляду даного кримінального провадження, судом і було ухвалено обвинувальний вирок.

Тобто, доводи апеляційної скарги захисника щодо безпідставної перекваліфікації судом протиправних дій обвинуваченого, матеріалами кримінального провадження не підтверджуються.

Окрім того, як помилково вважає апелянт, відсутність заявленого цивільного позову потерпілою стороною, у межах даного кримінального провадження, не є абсолютним та безумовним свідченням повного відшкодування обвинуваченим завданої потерпілій стороні своїми протиправними діями шкоди, факт часткового відшкодування якої був особисто підтверджений ОСОБА_8 , і при дачі показань в суді.

Відтак, через безпідставність викладених у ній доводів, апеляційна скарга захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 підлягає залишенню без задоволення, а вирок суду першої інстанції без зміни.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 02 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_8 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий

Судді: