Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/5001/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Подільського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , вивчивши матеріали за заявою адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 про скасування арешту майна,

В С Т А Н О В И В :

До слідчого судді Подільського районного суду міста Києва надійшла заява адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 про скасування арешту майна, у якій він просить скасувати арешт, накладений на нерухоме майно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постановою прокуратури м. Ялта від 16.06.2006, бн, зареєстрований Першою одеською державною нотаріальною конторою 22.11.2011 за №11868769 (матеріали кримінальної справи 0).

Вивчивши заяву та додані до неї документи, слідчий суддя вважає, що подана заява підлягає поверненню із наступних підстав.

Згідно з п. 18 ч.1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді суду належить здійснення у порядку, передбаченому КПК України, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Таким чином, законодавством визначено можливість розгляду слідчим суддею клопотання скасування арешту лише під час досудового розслідування.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотання про закриття кримінального провадження;

Як вбачається зі змісту поданої заяви та доданих до неї документів, арешт на майно ОСОБА_3 було накладено постановою прокуратури м. Ялта від 16.06.2006, бн, зареєстрований Першою одеською державною нотаріальною конторою 22.11.2011 за №11868769 (матеріали кримінальної справи 0).

Встановлено також, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було засуджено за ч. 1 ст. 368 КК України згідно з вироком Ялтинського міського суду Автономної Республіки Крим від 30.05.2007.

Згідно правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 30 червня 2020 року у справі № 727/2878/19 (провадження № 14-516цс19), зокрема, у пунктах 21.1, 21.4, 32 спір щодо звільнення майна з-під арешту є приватноправовим, якщо арешт накладений на майно особи, яка не була учасником кримінального провадження, розпочатого за Кримінально-процесуальним кодексом України (далі - КПК України 1960 року) та завершеного (вирок, постанова про закриття провадження) у порядку, передбаченому КПК України 1960 року (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 372/2904/17-ц) або КПК України 2012 року (постанова Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 2-3392/11). Залежно від суб`єктного складу учасників цього спору його слід розглядати за правилами цивільного чи господарського судочинства.

Якщо арешт накладений на майно особи, яка не є учасником кримінального провадження, розпочатого в період дії КПК України 1960 року і такого, що триває, а кримінальне провадження не передане до суду на час набрання чинності КПК України 2012 року, то вирішення питання щодо зняття такого арешту й оскарження відповідних дій або бездіяльності слідчого в кримінальному провадженні здійснюються за правилами КПК України 2012 року (постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2018 року у справі № 335/12096/15-ц з урахуванням ухвали про виправлення описки від 03 липня 2018 року, від 17 жовтня 2018 року у справі № 461/233/17 та від 07 листопада 2018 року у справі № 296/8586/16-ц).

Разом з цим, 14 вересня 2021 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 760/34216/19, провадження № 61-3868св21 наголосив, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін зазвичай є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Вказаний висновок висловлено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 727/2878/19 (провадження № 14-516цс19).

У пункті 21.4. цієї постанови Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що якщо арешт накладений на майно особи, яка не є учасником кримінального провадження, розпочатого в період дії КПК України 1960 року і такого, що триває, а кримінальне провадження не передане до суду на час набрання чинності КПК України 2012 року, то вирішення питання щодо зняття такого арешту й оскарження відповідних дій або бездіяльності слідчого в кримінальному провадженні здійснюються за правилами КПК України 2012 року.

Отже, за загальним правилом, арешт, накладений у рамках кримінального провадження, знімається за правилами кримінального судочинства. Але з цього правила існують винятки. У випадку арешту майна, накладеного за правилами КПК України 1960 р. та не знятого за цим кодексом після закриття кримінальної справи, такий арешт знімається у порядку цивільного судочинства.

Таким чином, у разі, якщо арешт на майно накладено в порядку, передбаченому КПК України 2012 року, особа, яка вважає, що такими діями порушено її право на майно, навіть за умови, що вона не є учасником кримінального провадження, а останнє закрив своєю постановою слідчий, має право звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту в порядку кримінального судочинства. Такий порядок захисту права на майно є ефективним, оскільки забезпечить відновлення права власника або іншого володільця майна, на яке був накладений арешт слідчим суддею у кримінальному провадженні. Верховний суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про необхідність розгляду питання про звільнення спірної нерухомості з-під арешту в порядку КПК України 2012 року, оскільки такий порядок є єдиним визначеним способом захисту права власності позивача на квартиру, арешт на яку було накладено в межах кримінального провадження, яке станом на дату ухвалення оскаржуваних судових рішень не є закінченим.

Отже, зважаючи на те, що відсутнє незакінчене кримінальне провадження, оскільки у справі постановлено вирок (Ялтинського міського суду Автономної Республіки Крим від 30.05.2007), слідчий суддя в межах КПК України 2012 року позбавлений повноважень щодо розгляду клопотання про скасування арешту майна.

Відповідно до ст. 9 ч. 6 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

Аналізуючи наведене вище, слідчий суддя дійшов висновку про повернення особі, яка її подала.

На підставі викладеного, керуючись ст. 7, 9, 174, 369-372, 309 КПК України,

У Х В А Л И В:

Клопотання адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 про скасування арешту майна повернути особі, яка його подала.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_4