Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/4492/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2024 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва

у складі слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000542, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України, про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 , в рамках кримінального провадження №0000542, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України, про арешт майна, яким є нежитлові приміщення з АДРЕСА_1 .

Клопотання обґрунтоване тим, що вказані нежитлові приміщення перебувають у власності ОСОБА_5 , яка визнана потерпілою у кримінальному провадженні, воно визнане речовим доказом у кримінальному провадженні, а тому з метою забезпечення його збереження наявні підстави для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

У судове засідання слідчий не з`явилася, подала заяву, у якій просить розглянути клопотання за її відсутності.

Власник майна, щодо якого подане клопотання, ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, її представник адвокат ОСОБА_6 подала до суду заяву про розгляд клопотання без її участі, в якій підтримала подане клопотання та просила його задовольнити.

Згідно з ч.1 ст. 172 КПК України неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, а тому, з урахуванням встановлених вище обставин, слідчий суддя вважає за можливе проводити розгляд клопотання без участі вказаних осіб.

Відповідно до ч.4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалося.

Дослідивши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя вважає клопотання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадках, передбачених пунктами 1-2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу та підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України відповідно.

Згідно із ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається із клопотання та доданих до нього документів, слідчим відділом Подільського УП ГУНП у місті Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000542, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні здійснює Подільська окружна прокуратура міста Києва.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 22.06.2018, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_7 , ОСОБА_5 придбала у ОСОБА_8 нежитлові приміщення з АДРЕСА_2 .

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 08.08.2022 співвласникам багатоквартирного будинку АДРЕСА_3 усунуто перешкоди у користуванні спільною власністю - допоміжним (нежитловим) приміщенням з АДРЕСА_4 , що знаходяться у підвалі будинку за адресою: АДРЕСА_3 , шляхом виселення ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , звільнення вказаних приміщень від будь-якого майна та обладнання відповідачів та осіб, пов`язаних з ними трудовими, цивільними, господарськими та будь-якими іншими правовідносинами. Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 22.06.2018, яким ОСОБА_9 , діючи від імені ОСОБА_8 , передав у власність ОСОБА_5 нежитлові приміщення з АДРЕСА_2 , посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_7 . Витребувано із чужого незаконного володіння ОСОБА_5 на користь співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_5 , у спільну сумісну власність.

Постановою Київського апеляційного суду від 21.12.2022 частково задоволено апеляційну скаргу представника ОСОБА_8 та ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 . Рішення Подільського районного суду міста Києва від 08.08.2022 в частині задоволення позовних вимог про усунення перешкод у користуванні майном шляхом виселення та визнання недійсним договору купівлі-продажу скасовано. В цій частині ухвалено нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 31.01.2024 рішення Подільського районного суду міста Києва від 08.08.2022 в незміненій після апеляційного перегляду частині, постанову Київського апеляційного суду від 21.12.2022 та ухвалу цього суду від 01.02.2023 залишено без змін.

Крім цього, встановлено, що вищевказані приміщення належали на праві комунальної власності територіальній громаді Подільського району міста Києва, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 28.12.2007, виданим Головним управлінням комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Рішенням Подільської районної у місті Києві ради №227 від 12.07.2007 було затверджено перелік об`єктів комунальної власності Подільського району міста Києва, що підлягають приватизації (шляхом викупу орендарем) та внесення змін до попередніх рішень, до якого увійшли нежилі приміщення по АДРЕСА_3 .

Відповідно до договору оренди нерухомого майна (нежилих будівель, споруд, приміщень) комунальної власності територіальної громади Подільського району міста Києва № 2830/07 від 11.04.2007 орендодавець КП «Оренда» передало орендарю ФОП ОСОБА_10 підвальне приміщення площею 130 кв. м по АДРЕСА_3 для розміщення складських та підсобних приміщень.

Згідно з договором купівлі-продажу нежилих приміщень від 13.02.2008 Відділ приватизації комунального майна Подільського району міста Києва продав, а ФОП ОСОБА_10 купила нежилі приміщення з АДРЕСА_6 , які знаходяться за вказаною адресою.

23.04.2008 між ФОП ОСОБА_10 та ОСОБА_8 було укладено договір дарування нежилих приміщень з АДРЕСА_1 , які в подальшому ОСОБА_8 продала ОСОБА_5 .

Також, в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , що є позивачами у справі, предметом спору у якій є нежитлові приміщення за адресою з АДРЕСА_2 , відповідно до Інформації з реєстру речових прав є власниками спільної сумісної власності нежитлових приміщень з АДРЕСА_7 .

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухове майно право власності на нежитлові приміщення з АДРЕСА_2 належить ОСОБА_5 .

Таким чином, органом досудового розслідування встановлено, що шахрайськими діями невстановлених осіб ОСОБА_5 чиняться перешкоди у користуванні придбаним нею нерухомим майном, а саме вказаними вище нежитловими приміщеннями, і такі приміщення є об`єктом вчинення кримінально-протиправних дій.

27.03.2024 ОСОБА_5 визнано потерпілою у кримінальному провадженні №0000542, внесеному до ЄРДР 16.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Постановою слідчого СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 від 27.03.2024 нежитлові приміщення з АДРЕСА_1 , відповідно до ст. 98 КПК України визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

Обґрунтованість клопотання слідчого підтверджується доданими до клопотання матеріалами кримінального провадження.

Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя має достатні підстави вважати, що вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Крім того, також є достатні підстави вважати, що таке майно відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, що є належною правовою підставою для арешту вказаного майна.

З огляду на положення ч.ч. 1, 2, 3 ст. 170 КПК України майно, яке відповідає критеріям, визначеним у p:/ search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_760/ed_2017_07_13/pravo1/T124651.html?pravo=1#760 " title="Кримінальний процесуальний кодекс України; нормативно-правовий акт № 4651-VI від 13.04.2012">ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

У відповідності до ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, зокрема, враховує правову підставу для арешту майна , можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні , розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Із урахуванням встановлених обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що слідчим, у відповідності до ч.2 ст. 171 КПК України, доведено необхідність накладення арешту на вказане майно, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При розгляді клопотання слідчим суддею також враховується позиція власника майна ОСОБА_5 , яка не заперечила щодо накладення арешту на належні їй нежитлові приміщення, що підтверджується письмовою заявою її представника ОСОБА_6 від 18.04.2024.

Крім того, на думку слідчого судді, на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання зникнення чи відчуження майна.

На підставі наведеного, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження нежитлових приміщень з АДРЕСА_1 та належать потерпілій ОСОБА_5 , а також збереження речових доказів, слідчий суддя вважає вірним застосувати найменш обтяжливий спосіб арешту майна, який суттєво не позначиться на інтересах власника та користувачів такого майна, а також інтересах інших осіб, із встановленням заборони розпоряджатись (вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження майна, його реєстрацію або перереєстрацію) та користуватись вказаним майном, з метою забезпечення можливості органам досудового розслідування провести необхідний комплекс розшукових, слідчих та процесуальних дій для виконання завдань кримінального провадження, передбачених ч. 1 ст. 2 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 170, 173, 175, 370 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000542, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України, про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на нежитлові приміщення з АДРЕСА_1 , власником яких є ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Ухвала про арешт майна, у відповідності до вимог ст. 175 КПК України, виконується негайно слідчим, прокурором.

Роз`яснити, що згідно із частин 1-2 статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Cлідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_16