ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/4883/23 (1-кс/953/2397/24) Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/818/460/24 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: тримання під вартою
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

підозрюваного - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 02 квітня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, -

УСТАНОВИЛА:

Оскаржуваною ухвалою постановлено:

Застосувати до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі "Харківський слідчий ізолятор" на 60 днів у межах строку досудового розслідування до 29 травня 2024 року включно.

Визначити суму застави у розмірі 80 (вісімдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_8 з-під варти - звільнити.

У разі внесення застави на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_8 наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, який буде встановлено та в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти)для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

В обґрунтування прийнятого рішення слідчим суддею зазначено, що стороною обвинувачення було доведено обґрунтованість підозри за ч. 3 ст. 307 КК України та підтверджено ризики того, що ОСОБА_8 може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, оскільки він підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки останній офіційно не працевлаштований, постійного джерела доходу та будь-яких зв`язків з державою не має, та у нього відсутні соціально-стримуючи фактори, які б давали підстави вважати, що він не вчинить нового злочину, враховуючи ту обставину, що він раніше неодноразово судимий та у більшості разів за вчинення корисливих злочинів проти власності, тому альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку підозрюваного.

Разом з тим, слідчий суддя вважав не доведеним ризик того, що ОСОБА_8 може впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки доказів того, що у вказаному кримінальному провадженні були допитані свідки, матеріали долучені до клопотання не містять.

При цьому слідчим суддею враховано дані про особу підозрюваного ОСОБА_8 , який розлучений, має постійне місце реєстрації, однак у Харківській області, при цьому до затримання фактично мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно не працевлаштований, постійного джерела доходу та будь-яких зв`язків з державою не має, раніше неодноразово судимий, однак наразі підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжкого злочину.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 02 квітня 2024 року про часткове задоволення клопотання слідчого, погодженого з прокурором та застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням суми застави в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 грн. Постановити ухвалу про задоволення про задоволення клопотання слідчого, погодженого з прокурором про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування, строком на 60 днів. Визначити ОСОБА_8 заставу в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. У випадку внесення застави, зобов`язати ОСОБА_8 прибувати за кожною вимогою до суду, прокурора та слідчого, а також виконувати наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, який буде встановлено та в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти)для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

В обґрунтування своєї вимоги зазначає, що судом не прийнято до уваги усі ризики, зазначені стороною обвинувачення в клопотанні та необґрунтовано визначено розмір застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, з покладенням на підозрюваного відповідних обов`язків, не здатний забезпечити належну процесуальну поведінку останнього.

Вважає, що з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, особи ОСОБА_8 , які свідчать про його схильність до вчинення кримінальних правопорушень, його матеріального становища, необхідно визначити заставу у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги, підозрюваного та його захисника - адвоката ОСОБА_7 , які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що у провадженні СУ ГУНП в Харківській області перебуває кримінальне провадження № 0000398 від 12.04.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

29 березня 2024 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Слідчий суддя суду першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо доведеності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України та наявності ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, з чим погоджується і колегія суддів.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.307 КК України, підтверджується зібраними на даний час доказами, а саме: даними протоколів негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з транспортної телекомунікаційної мережі від 29.12.2023, 10.10.2023, 05.02.2024, 20.10.2023, даними висновків експерта № СЕ-19/121-24/2138- НЗПРАП від 25.01.2024, № СЕ-19/121-24/107-НЗПРАП від 05.01.2024, № СЕ-19/121-23/17549-НЗПРАП від 21.08.2023, № СЕ-19/121-23/23134-НЗПРАП від 18.10.2023, даними протоколів негласної слідчої (розшукової) дії - накладення арешту на кореспонденцію та проведення огляду і виїмки кореспонденції від 08.12.2023, 08.01.2024, 11.11.2023, 26.09.2023, 22.07.2023, 03.10.2023, 07.09.2023.

Зважуючи на такий обсяг відомостей, матеріали судового провадження об`єктивно свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, як вжиття запобіжних заходів у зв`язку з наявністю саме обґрунтованої підозри, так як наявні у матеріалах провадження докази формують внутрішнє переконання, в тому числі й для стороннього спостерігача, причетності ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, згідно підозри.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив про те, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів, а у справі у справі «Амбрушкевич проти Польщі» (Ambruszkiewicz v. Poland N 7/03 від 04.05.2006) наголосив на тому, що не викликає протиріч те, що в деяких особливих випадках позбавлення свободи може бути єдиним засобом, який дозволяє гарантувати явку обвинуваченого до суду, зокрема, з урахуванням його особистості та характеру злочину, а також тяжкості ймовірного покарання.

У своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року Європейський суд з прав людини зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Згідно з матеріалами провадження, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, санкцією якої передбачено покарання від дев`яти до дванадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Вказані обставини свідчать про те, що підозрюваний, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує йому в разі визнання його винуватим, може здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований йому особливо тяжкий злочин, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки останній офіційно не працевлаштований, постійного джерела доходу та будь-яких зв`язків з державою не має, раніше неодноразово судимий та у більшості разів за вчинення корисливих злочинів проти власності, та у нього відсутні соціально-стримуючи фактори, які б давали підстави вважати, що він не вчинить нового злочину, тобто, про існування ризиків, передбачених п. 1 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому, колегія суддів вважає, що приймаючи до уваги суворість покарання, яке передбачено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_8 може визнати, що негативні наслідки від спроби переховуватись від органів досудового слідства або суду, створять для нього меншу шкоду, ніж ймовірність бути притягнутим до кримінальної відповідальності з призначенням відповідного покарання.

Отже, наявність зазначених ризиків у межах кримінального провадження, ґрунтується на реальних фактичних даних, наведених слідчим у поданому клопотанні та доведених прокурором в судовому засіданні судів першої та апеляційної інстанцій.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що застосовуючи до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя відповідно до вимог ст. ст. 177, 178, 183, 194, 196 КПК України, врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість тримання особи під вартою, оцінив ступінь порушення цінностей суспільства, врахував, що у даному кримінальному провадженні справжні інтереси суспільства, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи підозрюваного, та забезпечив своїм рішенням високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Разом з цим, слідчий суддя дійшов висновку за доцільне при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначити заставу у мінімальному розмірі в межах, передбачених ч.5 ст. 182 КПК України, - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 гривень, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком слідчого судді в цій частині, виходячи з наступного.

Нормами п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України визначений розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

КПК визначає сукупність обставин, а також критерії, якими повинен керуватися слідчий суддя, суд при визначенні у кожному конкретному випадку розміру застави. Такими обставинами є: 1) всі обставини кримінального правопорушення; 2) майновий та сімейний стан підозрюваного, обвинуваченого; 3) інші дані про його особу (наприклад, поведінка під час кримінального провадження); 4) ризики, передбачені в ст. 177 КПК, а критеріями - те, що розмір застави: а) достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та, водночас, б) не буде завідомо непомірним для нього. Це означає, що, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати за рішенням суду про звернення застави у дохід держави утримувала підозрюваного, обвинуваченого від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого - її внесення не призвело до втрати ним та його утриманцями засобів для гідного проживання людини.

Однак суд першої інстанції вищевказані норми процесуального закону належним чином не врахував та прийшов до передчасного висновку про доцільність застосування застави у мінімальному розмірі при обранні такого запобіжного заходу, як тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , а тому таке рішення не може бути визнано законним та обґрунтованим, а доводи прокурора про це слід визнати слушними.

На переконання колегії суддів, приймаючи рішення про визначення ОСОБА_8 застави у розмірі 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, слідчий суддя належним чином не оцінивши ризиків, які визнав доведеними, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_8 , а саме, у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна, характер злочину, та дійшов помилкового висновку про те, що вказаний мінімальний розмір застави буде відповідною альтернативою запобіжному заходу у виді тримання під вартою. Як наслідок своїм рішенням слідчий суддя не в повній мірі забезпечив впевненість у тому, що ОСОБА_8 не порушуватиме, покладених на нього процесуальних обов`язків.

За викладених обставин у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що необхідним та достатнім розміром застави, який відповідає вимогам ст.182 КПК України і здатний забезпечити утримування підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки і буде помірним для нього є 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 600 гривень, що буде обґрунтовано та виправдано з урахуванням наявних ризиків, передбачених п.п. 1,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Підстав вважати вказаний розмір застави завідомо непомірним для підозрюваного, колегія суддів не вбачає, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втратити заставу, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

За наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити частково. Ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу відповідно до ч.3 ст.407 КПК України.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419,422 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 02 квітня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , скасувати та постановити нову, якою клопотання слідчого відділу СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі "Харківський слідчий ізолятор" на 60 днів у межах строку досудового розслідування до 29 травня 2024 року включно.

Визначити ОСОБА_8 суму застави у розмірі 200 (двісті) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 605 600 (шістсот п`ять тисяч шістсот) гривень, яку можливо внести на відповідний депозитний рахунок Територіального управління державної судової адміністрації України в Харківській області.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_8 з-під варти - звільнити.

У разі внесення застави на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_8 наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, який буде встановлено та в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти)для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий -

Судді: