Справа№534/1025/23
Провадження №1-кп/534/77/23
В И Р О К ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 04 липня 2024 року м. Горішні Плавні Комсомольський міський суд Полтавської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000064 від 04.03.2023 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчука, Полтавської області, громадянина України, освіта середня спеціальна, одруженого, маючого на утриманні малолітнього сина, військовозобов`язаного, не є учасником бойових дій, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого:

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

У С Т А Н О В И В :

04 березня 2023, близько 01 год. 30 хв., більш точного часу проведеним досудовим розслідуванням встановити не вдалось можливим, ОСОБА_4 прибув до 3-го під`їзду будинку АДРЕСА_3 , де зустрів ОСОБА_6 . У ході спілкування між останніми, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, стався словесний конфлікт, у ході якого у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою помсти, наніс один удар рукою, стиснутою в кулак, ОСОБА_6 в область правого ока, внаслідок чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді синця навколо правого ока, перелому передньої, задньої стінки правої гайморової пазухи, подвійного перелому скроневого відростку правої скулової кістки із зміщенням, які утворилися від дії тупого предмету та відповідно до висновку експерта № 346 від 04.04.2023 року відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що викликали довготривалий розлад здоров`я.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 , якнанесення умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

В судовому засіданні допитаний потерпілий ОСОБА_6 надав наступні за змістом покази, що у день коли відбувалися події потерпілий за адресою вказаною у матеріалах кримінального провадження відпочивав на день народженні своєї дружини ОСОБА_7 у присутності свого товариша, своєї дружини ОСОБА_7 та дружини обвинуваченого ОСОБА_8 . Під час відпочинку між присутніми виник конфлікт після якого ОСОБА_9 зателефонувала обвинуваченому та попросила його приїхати до неї. ОСОБА_9 передала слухавку потерпілому для розмови з обвинувачений, який попросив останнього вийти на вулицю до під`їзду будинку для розмови. Потерпілий після розмови вийшов разом зі своїм товаришем на вулицю. Після чого потерпілий отримав удар та втративши тяму, через якийсь час оклигавши потерпілий побачив, як обвинувачений разом зі своїм товаришем б`ють товариша потерпілого. Після побаченого потерпілий почав викрикувати та намагатися їм завадити, точних дій не пам`ятає із за нанесеного удару. Потерпілий зрозумівши, що сили не рівні, почав тікати з місця події, інших сварок та бійок більше не відбувалося. Товариш потерпілого піднявся, а обвинувачений сів у свій автомобіль та поїхав з місця події. Згодом потерпілий викликав швидку допомогу, яка забрала його разом з товаришем до лікарні де потерпілому зробили обстеження. На наступний день обвинувачений зателефонував потерпілому та запитав у потерпілого, як його справи, вибачення не попросив. Через якийсь час у потерпілого почались проблеми із зором, що спонукало його звернутися до лікаря. У ході обстеження у потерпілого виявлено перелом скулової кістки із зміщенням. Лікар рекомендував провести хірургічне втручання. Після чого потерпілий звернувся до органів поліції написавши заяву про вчинене. Потерпілий просив суд суворо не карати обвинуваченого.

На питання прокурора потерпілий повідомив, що подія відбулася у темну пору доби після дванадцятої ночі приблизно до о пів на другу. Потерпілий не пам`ятає точної причини конфлікту з дружиною обвинуваченого, але пам`ятає як остання телефонувала обвинуваченому та просила його приїхати до неї. Особисто потерпілий не чув розмови обвинуваченого з його дружиною. Після розмови з обвинуваченим потерпілий зі своїм товаришем вийшли на вулицю і побачили, як ОСОБА_4 разом з невідомою потерпілому особою під`їхали на автомобілі до будинку. Потерпілий не мав розмови з обвинуваченим перед нанесеним ударом. Потерпілий до даної події мав спілкування з обвинуваченим, зокрема їх дружини були кращими подругами, разом проводили час відпочинку.

На питання захисника ОСОБА_10 потерпілий повідомив, що у день коли відбулися події потерпілий та інші вживали алкогольні напої та були у стані легкого алкогольного сп`яніння. Потерпілий не пам`ятає, як він падав після удару обвинуваченого, пам`ятає що лежав на боку. Потерпілий пропонував обвинуваченому відшкодувати шкоду завдану кримінальним правопорушення безпосередньо на першому судовому засіданні. Після першого судового засідання у потерпілий та обвинувачений мали домовленість, за якою потерпілий мав намір отримати компенсацію матеріальної шкоди завданої кримінальним правопорушенням у розмірі 55 000 грн., на що обвинувачений погодився. Обвинувачений попросив у потерпілого відстрочку на 1 рік по 5 000 грн., на що потерпілий надав згоду. Єдиний платіж обвинувачений перерахував у липні місяці 2023 року у розмірі 5 000 грн. після чого інших платежів потерпілий від обвинуваченого не отримував. Потерпілий у судовому засіданні погоджується на те щоб обвинувачений відшкодовував матеріальну шкоду частинами. Потерпілий погоджується відмовитися від обвинувачення, якщо обвинувачений відшкодує матеріальну шкоду у повному обсязі.

В судовому засіданні допитаний обвинувачений ОСОБА_11 надав наступні за змістом покази, що на початку березня місяця дружина обвинуваченого пішла до своєї подруги дружини потерпілого. В цей день вночі обвинуваченому зателефонувала його дружина та повідомила, що у неї виник конфлікт з потерпілим. Обвинувачений у розмові з потерпілий мав припущення, що останній знаходився у стані алкогольного сп`яніння. Коли обвинувачений під`їхав до будинку біля нього стояли дружина обвинуваченого, дружина потерпілого, потерпілий ОСОБА_12 і його товариш. Обвинувачений запитав у потерпілого надати пояснення щодо конфлікту, але відповіді не почувши наніс один удар по обличчю. Після сутички обвинувачений разом зі своєю дружиною поїхали з місця події. Обвинувачений визнає, що він вчинив цей проступок. На його думку він вчинив це на емоціях. Попросив вибачення у потерпілого. Цивільний позов визнав повністю.

На питання прокурора обвинувачений повідомив, що вчинення правопорушення відбулося у день народження дружини потерпілого 04 березня 2023 року у нічний час. Обвинувачений покликав потерпілого на вулицю для з`ясування причин конфлікту останнього з дружиною обвинуваченого. Обвинувачений на своєму автомобілі разом з товаришем направлявся до будинку по АДРЕСА_3 , точної адреси не пам`ятає. Після удару потерпілого по обличчю останній впав потім підвівся та сидів на бардюрі біля якого сиділа його дружина. Про наслідки вчиненого обвинувачений дізнався від органів поліції безпосередньо перед засіданням.

На питання захисника ОСОБА_5 обвинувачений повідомив, що потерпілий ображав його дружину нецензурною лайкою. Обвинувачений вчинив дане правопорушення у пориві емоцій.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_13 повідомив, що 03.04.2023 року свідок з іншими знаходився на святкуванні дня народження дружини потерпілого. На святкуванні виник конфлікт з дружиною обвинуваченого. Через якийсь час свідок вийшов на вулицю та побачив, що потерпілий ОСОБА_12 лежить на підлозі. Після чого на свідка напав обвинувачений зі своїм товаришем та почали бити після чого обвинувачений із своїм товаришем поїхали.

На питання прокурора свідок повідомив, що подія відбулася у темну пору доби. Подія відбулася у багатоквартирному будинку по просп. Героїв Дніпра, точної адреси свідок не пам`ятає. Свідку відомо, що у ОСОБА_14 була розмова зі своїм чоловіком ОСОБА_4 . Свідок підтвердив, що обвинувачений по телефону попросив потерпілого вийти на вулицю. Першими із квартири на вулицю вийшли потерпілий разом із дружиною обвинуваченого. Свідок згодом приблизно через хвилину вийшов у слід за ними. Вийшовши на вулицю, свідок побачив, що потерпілий ОСОБА_12 лежав на асфальті майже біля проїжджої частини. Після побаченого свідок отримав удар по голові у потилицю та впав.

На питання захисника ОСОБА_5 свідок повідомив, що він особисто не знайомий з обвинуваченим. Першим до свідка біг обвинувачений. Свідок не може точно стверджувати, що обвинувачений його бив. Так як після удару в потилицю впав на підлогу та не міг зорієнтуватися. Претензій у свідка до обвинуваченого немає.

На запитання головуючого судді свідок повідомив, що після отриманих пошкоджень він не звертався до органів поліції чи прокуратури із заявою. Свідок звернувся до лікарні, йому зашили голову та надали медичну допомогу.

В судовому засіданні прокурор, потерпілий, обвинувачений та його захисник не наполягали на допиті інших свідків.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його вина підтверджується дослідженими в судовому засіданні належними та допустимими доказами.

Вина ОСОБА_4 доведена також:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або іншу подію від 04.03.2023;

- рапортами помічника чергового ВП № 2 ОСОБА_15 від 04.03.2023 за № 1315, 1316;

- протоколом огляду місця події з фототаблицями від 04.03.2023;

- ксерокопією паспорту потерпілого ОСОБА_6 ;

-висновками експерта № 238 від 04.03.2023, № 290 від 20.03.202, № 346 від 04.04.2023;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 20.03.2023;

- копією обстеження мультизрізової комп`ютерної томографії від 27.03.2023 пацієнта ОСОБА_6 ;

- електронним направленням № 6927-2198-2237-7305 від 30.03.2023 пацієнта ОСОБА_6 ;

- консультативним висновком від 31.03.2023 пацієнта ОСОБА_6 ;

- заявою потерпілого ОСОБА_6 про долучення медичних документів з додатками;

- постановою про зміну правової кваліфікації кримінального правопорушення від 11.04.2023 перекваліфікування з ч. 1 ст. 125 КК України на ч. 1 ст. 122 КК України;

- постановою про визначення органу, який буде здійснювати подальше досудове розслідування у формі досудового слідства від 11.04.2023;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 18.05.2023 з DVD-R диском з відеозаписом слідчої дії слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_13 від 12.04.2023;

- постановою про приєднання до матеріалів справи речових доказів від 18.05.2023 -DVD-R диска з відеозаписом слідчої дії слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_13 від 12.04.2023;

- копією паспорту громадянина України на ім`я ОСОБА_4 ;

- вимогою № 2565/115/110/13-23 від 18.05.2023 відносно ОСОБА_4 .

Прокурор у судовому засідання під час судових дебатів просив суд визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити йому покарання у виді двох років позбавлення волі. Заперечував проти призначення покарання у виді виправних робіт, оскільки обвинувачений офіційно не є працевалштованим.

Обвинувачений у судовому засіданні у судових дебатах та останньому слові вибачився перед потерпілим, повністю визнав свою вину, суворо засуджував скоєне ним правопорушення, чим щиро покаївся, виявив бажання бути із своєю сім`єю на волі, просив суд суворо не карати, просив суд не позбавляти його волі, надати можливість працевлаштуватися, щоб заробити кошти для відшкодування шкоди потерпілому тощо.

Захисник обвинуваченого у судових дебатах, надавши у судовому засіданні їх друкований варіант, просив суд призначити покарання ОСОБА_4 у виді виправних робіт, враховуючи обставини, що пом`якшують покарання, особу обвинуваченого, його молодий вік, малолітню дитину на утриманні, тощо, а також те, що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

Оцінивши зібрані в справі докази в їх сукупності, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 доведеною.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 122 КК України як умисне нанесення середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я потерпілого.

Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відсутні.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, щире каяття, часткове відшкодування шкоди, завданої злочином.

Суд бере до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 не судимий (ч. 1 ст. 88 КК України; вирок Комсомольського міського суду Полтавської області від 23.04.2024 у справі № 534/113/24 не набрав законної сили станом на 04.07.2024).

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи зі вказаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Суд, визначаючись із призначенням покарання ОСОБА_4 , розглянув види покарання і їх розміри, передбачені ч. 1 ст. 122 КК України: виправні роботи на строк до двох років, обмеження волі на строк до трьох років, позбавлення волі на строк до трьох років.

Суд дійшов висновку, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі на майже мінімальний строк.

Разом з тим, обираючи міру покарання обвинуваченому, суд враховує також і те, що ОСОБА_4 вчинив злочин, який є нетяжким, враховуює тяжкість кримінального правопорушення, особу винного, відсутність обставин, що обтяжують покарання, обставини, що пом`якшують покарання, думку потерпілого щодо покарання обвинуваченому, дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, і звільнити від відбування покарання з випробуванням із встановлення іспитового строку за ст. 75 КК України у максимальному його розмірі, а також застосувати обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Потерпілим ОСОБА_6 заявлено цивільний позов про відшкодування моральної шкоди на суму 50 000 грн., та відшкодування матеріальної шкоди на суму 52 920 грн.

У судове засідання потерпілий не з`явився, про дату час та місце судового засідання повідомлений належним чином, подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі та підтримав свій цивільний позов. Щодо покарання поклався на розсуд суду. Додатково повідомив суду, що обвинувачений на картковий рахунок потерпілого перерахував суму у розмірі 10 000 грн. Суд враховує цю обставину.

При вирішенні цивільного позову суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Вирішуючи питання щодо вимоги потерпілого ОСОБА_6 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, суд виходить з наступного:

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, та вини останнього в її заподіянні.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Суд вважає за необхідне зазначити, що розмір моральної шкоди, не може бути засобом отримання прибутку, винагороди, погашенням певних грошових зобов`язань, виконання договірних зобов`язань тощо особою, якій ця шкода завдана.

Суд враховує, що внаслідок отримання тілесних ушкоджень у потерпілого, який є досить молодою людиною, який починає своє самостійне життя, спосіб життя якісно змінився не у кращу сторону.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Питання про речові докази вирішено судом у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Запобіжні заходи судом в межах цього кримінального провадження не застосовувались.

З урахуванням наведеного та керуючись ст. 373, ст.374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, призначивши покарання за ч. 1 ст. 122 КК України у виді позбавлення волі, строком на 1 (один) рік і 6 місяців.

На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнити ОСОБА_4 від цього покарання, якщо він протягом трьохрічного строку випробування не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього такі обов`язки:

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи;

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою: «Подолання агресивної поведінки»;

-прибувати за кожною вимогою до суду, прокурора;

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Позов потерпілого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути із засудженого ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 завдану злочином компенсацію моральної шкоди у сумі 40 000 грн., та відшкодування матеріальної шкоди у сумі 52 920 грн.

Речові докази:

-DVD-R диск з відеозаписом слідчої дії слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_13 від 12.04.2023 залишити у матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення через Комсомольський міський суд Полтавської області, а обвинуваченим у той же строк з моменту його отримання.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_16