Справа № 275/459/24
В И Р О К

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2024 року

Брусилівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в селищі Брусилів кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000130 щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця селища Сахновщина Сахновщинського району Харківської області, який має мередню технічну освіту, не працюючий, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 24.02.2003 Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ст.ст.153 ч.2, 152 ч.3, 186 ч.2 КК України до 7 років позбавлення волі;

- ??03.08.2011 Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ст. 297 ч.2 КК України до З років 6 місяців позбавлення волі; ??

- 09.03.2016 Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ст.297 ч.3 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки; ??

- 21.12.2016 Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ст.ст. 185 ч.2, 152 ч.2, 153 ч.2 до 8 років позбавлення волі (покарання відбуто 05.01.2024).

- по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Указом Президента України №64/2022 на території України з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який затверджено 24.02.2022 Верховною Радою України Законом України "Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні".

У зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", на підставі Указу Президента України від 05 лютого 2024 р. №49/2024 строк дії воєнного стану в Україні продовжується строком на 90 діб, тобто до 13 травня 2024.

Всупереч введеному правовому режиму воєнного стану, ОСОБА_4 , будучи особою неодноразово судимою, у тому числі і за майнові злочини та маючи непогашену в законному порядку судимість вчинив новий умисний злочин проти власності за наступних обставин.

05.03.2024 близько 09-ї години ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою свого проживання по АДРЕСА_1 , достовірно знаючи, що у будинку за адресою АДРЕСА_1 ніхто не проживає, вирішив викрасти там майно, а саме - металеві вироби, щоб в подальшому їх продати, а виручені за них кошти використати на власний розсуд.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, корисливий мотив та мету незаконно збагатитися, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що власника не має вдома, через пройом у паркані зайшов на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . Після чого підійшовши до будинку та із прикладанням фізичної сили вийняв дерев?яне вікно та через утворений отвір проник в середину будинку звідки таємно умисно, повторно, в умовах воєнного стану, викрав два газові балони ємністю 50 літрів кожен, вартістю 900 грн. за один балон на загальну суму 1800 грн. та каркаси від трьох металевих ліжок загальною вагою 38,2 кг., вартістю 4 грн. за 1 кг. брухту чорних металів, на загальну суму 152, 80 грн. Внаслідок вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 1 952, 80 грн. Викраденим майном ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у житло, вчиненому в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

28.03.2024 у даному провадженні між прокурором Коростишівської окружної прокуратури Житомирської області ОСОБА_3 з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_4 в присутності його захисника - адвоката ОСОБА_5 з іншого боку, на підставі ст. ст. 468, 469, 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості. Згідно умов угоди, прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 185 КК України, обвинувачений зобов`язався під час судового розгляду у повному обсязі визнати свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Також сторонами угоди узгоджені вид і розмір покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення у вигляді позбавлення волі строком 5 років. В угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України та наслідки невиконання угоди, встановленні ст. 476 КПК України.

Вказана угода про визнання винуватості надана суду з обвинувальним актом.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав свою вину та підтвердив факт вчинення злочину за обставин, зазначених в обвинувальному акті, щиро розкаявся у скоєному, вказав на повне відшкодування шкоди потерпілому та просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене покарання. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 цілком розуміє надані йому законом права та наслідки укладення та затвердження вказаної угоди, визначені ст. 473 КПК України, - щодо обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями ст.394 і ст. 424 КПК України, і щодо відмови від здійснення прав, передбачених ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки невиконання вказаної угоди, визначені у ст. 476 КПК України. Обвинувачений підтвердив, що угода про визнання винуватості укладена ним з прокурором добровільно, за участі захисника та без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджений в угоді вид і розмір покарання. Одночасно просив вирішити питання про речові докази.

Захисник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі та про згоду на затвердження угоди про визнання винуватості.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Відповідно ст. 468 КПК, у кримінальному провадженні може бути укладено, зокрема, угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 згідно вимог статті 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, є кримінальним правопорушенням, яким завдана шкода потерпілому та ним надано згоду на укладення угоди про визнання винуватості, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 469 КПК України.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши у обвинувачуваного про повне розуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які примусили його погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про те, що у даному кримінальному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості. Так, під час перевірки угоди встановлена її відповідність вимогам ст. 472 КПК України, підстави для відмови в затвердженні укладеної угоди викладені в ч. 7 ст. 474 КПК України - відсутні, укладення угоди сторонами є добровільним, сторонам роз`яснено наслідки укладення угоди, визначені ст. 473 КПК, та наслідки її невиконання, умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання обвинуваченим винуватості.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України та умов угоди, є щире каяття, добровільне відшкодування шкоди.

Обставиною, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України є рецидив злочинів, оскільки на момент вчинення злочину не була погашена судимість ОСОБА_4 за вироком Лозівським міськрайонним судом Харківської області від 21.12.2016 за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 152, ч. 2 ст.153 КК України, яким було призначено покарання у виді 8 років позбавлення волі та яке відбуто 05.01.2024.

Суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який, згідно наданих суду характеризуючих даних має постійне місце проживання, за яким характеризується посередньо, критично оцінює свої дії та визнає свою провину, не перебуває на обліку у лікарів психіатра та нарколога, не має утриманців, раніше неодноразово вчиняв кримінальні правопорушення та відбував реальні міри покарання.

Враховуючи вказане, з урахуванням особи обвинуваченого, суд вважає, що визначене в угоді покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, ступеню тяжкості кримінального правопорушення, а також вимогам ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства не можливе, тому призначає йому покарання у виді позбавлення волі, яке слід відбувати реально.

Тому суд призначає ОСОБА_4 узгоджену сторонами вид і міру покарання у вигляді позбавлення волі строком 5 років.

При цьому суд вважає, що саме таке покарання, призначене судом обвинуваченому ОСОБА_4 буде найбільше відповідати принципам та цілям призначення покарання і буде найбільш необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами.

Доля речових доказів підлягає вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.

Долю процесуальних витрат суд вирішує на підставі ст. ст. 118 - 124 КПК України, в зв`язку з чим з ОСОБА_4 необхідно стягнути в дохід держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/106-24/4115-ТВ від 12.03.2024 у загальному розмірі 1514, 56 грн. на рахунок: отримувач ГУК у м. Жит. Обл./ ТГ м. Житомир,24060300, банк отримувача: Казначейство України; Код ; рахунок: UA0006797, код класифікації доходів: 24060300.

В зв`язку із призначенням покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі суд приходить до переконання, що відносно нього слід продовжити запобіжний захід у виді домашнього арешту до вступу вироку в законну силу, але не більше 60 днів з моменту його продовження, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України. Саме такий захід суд вважає достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого до набрання чинності вироком суду.

Арешт на майно не накладено, цивільний позов не заявлено.

Враховуючи вищевикладене та керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ч. 2 ст. 373, ст. ст. 374, 468, 469, 474 ч. 7, 475 КПК України, ст. 12, 65-67, 185 КК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 28.03.2024, укладену між прокурором Коростишівської окружної прокуратури Житомирської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000130.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Продовжити відносно засудженого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту до набрання вироком законної сили, але не більше, як строком на 60 діб, тобто до 08 червня 2024 року (включно), заборонивши йому залишати місце свого проживання по АДРЕСА_1 у період доби з 22-00 год. по 07-00 год наступного дня із встановленими обов`язками:

-повідомляти прокурора, суд про зміну місця свого місця проживання,

-прибувати за кожною вимогою суду, прокурора.

Початок строку відбування покарання у виді позбавлення волі рахувати з моменту затримання засудженого в порядку виконання даного вироку.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати в сумі 1 514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень 56 копійок.

Речові докази: два газові балони ємністю 50 літрів та металеві каркаси від трьох ліжок, які зберігаються в ВП № 2 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області повернути потерпілій ОСОБА_6 як власнику.

Роз`яснити, що відповідно до ст. 476 КПК України у разі невиконання угоди про визнання винуватості, прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржено з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Житомирського апеляційного суду через Брусилівський районний суд Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1