Справа № 275/328/24
В И Р О К

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2024 року смт. Брусилів

Брусилівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження №0000027 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, уродженця с.Продубіївка, Коростишівського району Житомирської області, не працюючого, який депутатом та інвалідом не являється, не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , вважається не судимим в силу положень п.2-1 ч. 1 ст. 89 КК України (оскільки вироком Брусилівського районного суду Житомирської області від 02.02.2024 за ч. 1 ст. 162 КК України засуджено до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, покарання виконане 27.02.2024),

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

14.02.2024 року близько 04.00 години, у ОСОБА_3 , який перебував за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_1 , виник злочинний умисел на незаконне проникнення до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Того ж дня, 14.02.2024 близько 05 години 00 хвилин, ОСОБА_3 , реалізуючи свій єдиний злочинний умисел, направлений на незаконне проникнення до житла, a саме - до приміщення житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , порушуючи вимоги ст. 30 Конституції України, якою проголошено, що кожному гарантується недоторканість житла, ст. 233 Кримінального процесуального кодексу України, яка передбачає, що ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, якими закріплено права людини на недоторканість житла або іншого володіння особи, умисно, протиправно, всупереч волі законного володільця ОСОБА_4 , без законних на те підстав, усвідомлюючи, що його дії носять незаконний та протиправний характер, будучи впевненим, що за ним ніхто не спостерігає, через незамкнену хвіртку проник до подвір`я та підійшов до приміщення веранди де через двері таємно, незаконно проник у середину приміщення веранди, чим порушив недоторканість житла ОСОБА_4 .

Своїми умисними діями, які виразились у незаконному проникненні до житла, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 162 КК України.

Разом з обвинувальним актом, затвердженим 28.02.2024, прокурор звернувся до суду з клопотанням про розгляд вказаного кримінального проступку у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні на підставі ст. 302 КПК України.

До обвинувального акта додано письмову заяву ОСОБА_3 , щодо беззастережного його визнання винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, які складені в присутності захисника ОСОБА_5 . Також додано заяву ОСОБА_3 про призначення йому покарання у виді штрафу та заяву потерпілого зі згодою на розгляд справи в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду, в якій потерпілий зазначив про розуміння процесуальних наслідків такого розгляду.

Відповідно ч. 2 ст. 382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 у заяві про визнання винуватості в присутності захисника беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті та обвинуваченому роз`яснено зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також, те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок у апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, та останнім надано згоду на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду у судовому засіданні, суд розглядає обвинувальний акт, відповідно до вимог ч.2 ст.382 КПК України.

Встановлені органом досудового розслідування обставини не оспорюються учасниками судового провадження і суд не вбачає підстав ставити їх під сумнів та визнає їх доведеними, оскільки вони повністю узгоджуються з наданими суду матеріалами кримінального провадження №0000027.

Вищенаведені фактичні обставини поза всяким розумним сумнівом доводять винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку в обсязі обвинувачення, яке було сформульоване прокурором, і суд кваліфікує умисні дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 162 КК України як незаконне проникнення до житла.

Відповідно до положень ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 162 КК України, вчинене ОСОБА_3 відноситься до кримінальних проступків.

Судом враховуються вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

У відповідності до ст. 65 КК України - особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

При призначенні ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує межі, установлені у санкції частини статей Особливої частини КК України, що передбачають відповідальність за вчинені кримінальні правопорушення; положення Загальної частини КК України; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до проступків; обставини вчинення кримінального правопорушення; дані про особу обвинуваченого, який офіційно не працює, на утриманні неповнолітніх дітей не має, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря-психіатра, лікаря-нарколога не перебуває, раніше вчиняв аналогічне правопорушення, а також суд враховує обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, заяву обвинуваченого щодо застосування покарання у виді штрафу та відсутність у потерпілого претензій до обвинуваченого.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, оскільки в ході досудового розслідування обвинувачений свою вину визнав у повному обсязі, добровільно брав участь в слідчих діях та сприяв оперативному розслідуванню вчиненого правопорушення, також розкаявся у вчиненому та надав згоду на розгляд справи в порядку спрощеного провадження.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_3 , згідно ст. 67 КК України, суд визнає вчинення злочину щодо особи похилого віку, оскільки згідно матерілілів провадження ОСОБА_3 було відомо про похилий вік власника житла.

Враховуючи викладене, керуючись принципами гуманності, необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченого та запобігання новим кримінальним правопорушенням, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 162 КК України у виді штрафу в максимальному розмірі.

Суд вважає, що призначене покарання обвинуваченому буде необхідним і достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів.

Суд також враховує, що покарання за вироком Брусилівського районного суду Житомирської області від 02.02.2024 у виді штрафу на даний час виконано в повному обсязі (квитанція від 27.02.2024), тобто ОСОБА_3 є таким, що не має судимості в силу вимог п. 2-1 ч. 1 ст. 89 ЦПК України.

Запобіжний захід обвинуваченому у кримінальному провадженні не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений. Арешт на майно не накладався. Речові докази відсутні.

Керуючись ст. ст. 65-67, 162 КК України, ст.ст. 369, 370, 373-374, 381, 382,395 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався, підстав для його обрання не вбачається.

Вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його отримання, в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду через Брусилівський районний суд Житомирської області, з урахуванням вимог, передбачених статтею 394 КПК України.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1