Дата документу 07.02.2024 Справа № 324/1754/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 324/1754/17 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/151/24 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ч. 3 ст. 191 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 лютого 2024 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою (із доповненням) прокурора у кримінальному провадженні прокурора Пологівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_9 на вирок Пологівського районного суду Запорізької області від 22 вересня 2021 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. К.Роздори Пологівського району Запорізької області, громадянин України, маючий вищу освіту, працюючий на посаді комерційного директора ПП «Торговий дім «Агропартнер», одружений, маючий на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

визнаний невинуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 3 ст. 191 КК України та виправданий у зв`язку з не доведенням того, що в його діянні є склади кримінальних правопорушень.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Відповідно до обвинувального акта, ОСОБА_7 обвинувачувався у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 3 ст. 191 КК України, за наступних обставин.

Наказом №36-П від 25.03.2015 на посаду керівника Дніпропетровського регіонального управління ТОВ «Бізон-Імпорт» (7) з посади менеджера (управителя) в оптовій торгівлі Дніпропетровського регіонального управління переведено ОСОБА_7 . Розпорядженням №162/Тр від 22.09.2014 за ОСОБА_7 закріплено службовий автомобіль «Toyota Corolla» (державний номер НОМЕР_1 ). Згідно з Актом приймання-передачі автомобіля від 22.09.2014 ОСОБА_7 отримав у користування службовий автомобіль «Toyota Corolla» (державний номер НОМЕР_1 ). В той же день з ОСОБА_7 було укладено Договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність працівника від 22.09.2014. Згідно з Актом приймання-передачі матеріальних цінностей від 09.07.2013 ОСОБА_7 отримав пластикову смарт-карту паливно-мастильних матеріалів №, на якій станом на 01.09.2015 встановлено ліміт 6000 грн. на місяць.

Відповідно до п.1.3 Договору №ТДСКФ/СК/ВП/005-10411 поставки товарів з використанням пластикових смарт-карт від 01.11.2014 пластикова смарт-карта технічний засіб, пред`явлення якого дає право на отримання покупцем (його довіреною особою) товарів на АЗС, який обліковує суму, на яку може бути отриманий товар, та марку (вид) товарів, які можуть бути відпущені (поставлені). Пластикова смарт-карта не є платіжним засобом, а є технічним засобом обліку операцій відпуску (передачі) товарів. Пред`явлення смарт-карти дозволяє її пред`явнику отримати товари від імені та за рахунок покупця. Смарт-картці присвоюється ідентифікаційний номер і код доступу, який відомий довіреній особі покупця і не підлягає розголошенню.

Пунктом 1.2 вказаного договору передбачено, що довірена особа покупця будь-яка особа, якій покупець передав смарт-карту і тим самим уповноважив її на вчинення дій по отриманню товарів від імені та за рахунок покупця.

В пункті 4.1 даного договору вказано, що ціна на товар за цим договором формується на момент його відпуску по смарт-картці покупця й дорівнює ціні, що встановлена продавцем на дату відпуску товару по безготівковому рахунку.

Відповідно до пункту 1.6 зазначеного договору товари паливно-мастильні матеріали, поставку яких здійснює продавець, а саме: бензин різних марок, дизельне паливо, гази.

Згідно з п.1.5 Посадової інструкції керівника Дніпропетровського регіонального управління продажів ТОВ «Бізон-Імпорт» режим роботи керівника визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку підприємства. Робоче місце керівника розташування центрального офісу підприємства: м. Запоріжжя, вул. Гоголя, 105-А.

Пунктом 3.8 зазначеної інструкції передбачено, що виключно для здійснення задач та функцій, визначених цією посадовою інструкцією, положенням про Дніпропетровське регіональне управління продажів, у випадках, визначених розпорядчими документами підприємства, користуватися закріпленим службовим автотранспортом підприємства, отримувати під звіт паливно-мастильні матеріали або паливну пластикову картку для заправлення службового автомобіля.

Згідно з Правилами внутрішнього трудового розпорядку, затвердженими директором ТОВ «Бізон-Імпорт», режим роботи підприємства п`ятиденний робочий тиждень з фіксованими вихідними днями в суботу та неділю, початок роботи - о 08 год. 30 хв., кінець роботи о 17 год. 30 хв., перерва для відпочинку - з 13 год. 00 хв. до 14 год. 00 хв.

Так, ОСОБА_7 , працюючи на посаді керівника Дніпропетровського регіонального управління продажів ТОВ «Бізон-Імпорт», являючись службовою особою, зловживаючи своїм службовим становищем, переслідуючи злочинний умисел, направлений на розтрату чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, знаходячись на автозаправній станції «UPG», що належить ПП «Укрпалетсистем», розташованій за адресою: вул. Магістральна, буд.530В, м. Пологи Запорізької області, 25.09.2015 о 13 год. 51 хв., пред`явивши пластикову смарт-карту паливно-мастильних матеріалів № як довірена особа ТОВ «Бізон-Імпорт» та яка перебувала в його віданні, отримав у підзвітність бензин марки А-95 в кількості 30 л, ціною 19,60 грн./л, який для заправки закріпленого за ним службового автомобіля та виконання трудових (службових) обов`язків не використав, а здійснив заправку стороннього автомобіля - «Chevrolet Lacetti» (державний номерний знак НОМЕР_2 ), належного ОСОБА_10 , чим здійснив розтрату ввіреного йому майна, завдавши майнову шкоду ТОВ «Бізон-Імпорт» на суму 588,00 грн.

Згідно обвинувачення ОСОБА_7 такими своїми умисними діями вчинив розтрату чужого майна, будучи службовою особою та зловживаючи своїм службовим становищем, тобто, вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 191 КК України.

Крім цього, згідно обвинувального акту, ОСОБА_7 , працюючи на посаді керівника Дніпропетровського регіонального управління продажів ТОВ «Бізон-Імпорт», являючись службовою особою, зловживаючи своїм службовим становищем, переслідуючи злочинний умисел, направлений на привласнення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи повторно, знаходячись на автозаправній станції «UPG», що належить ПП «Укрпалетсистем», розташованій за адресою: вул. Магістральна, буд. 530В, м. Пологи Запорізької області, 27.09.2015 о 16 год. 34 хв., пред`явивши пластикову смарт-карту паливно-мастильних матеріалів № як довірена особа ТОВ «Бізон-Імпорт» та яка перебувала в його віданні, отримав у підзвітність бензин марки А-95 в кількості 43,04 л, ціною 19,60 грн./л, який для заправки закріпленого за ним службового автомобіля та виконання трудових (службових) обов`язків не використав, а здійснив заправку стороннього автомобіля - «PEUGEOT 2008» (державний номерний знак НОМЕР_3 ) під керуванням ОСОБА_7 , належний ПП «Торговий дім «Агропартнер», де він є єдиним засновником та кінцевим бенефіціарним власником (контролером), та частково залив зазначений бензин у власну каністру, чим здійснив привласнення ввіреного йому майна, завдавши майнову шкоду ТОВ «Бізон-Імпорт» на суму 843,58 грн.

Далі, не зупиняючись на вчиненому, продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , працюючи на посаді керівника Дніпропетровського регіонального управління продажів ТОВ «Бізон-Імпорт», являючись службовою особою, зловживаючи своїм службовим становищем, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи повторно, знаходячись на автозаправній станції «UPG», що належить ПП «Укрпалетсистем», розташованій за адресою: вул. Магістральна, буд. 530В, м. Пологи Запорізької області, 27.09.2015 о 16 год. 39 хв., пред`явивши пластикову смарт-карту паливно-мастильних матеріалів № як довірена особа ТОВ «Бізон-Імпорт» та яка перебувала в його віданні, отримав у підзвітність дизельне паливо в кількості 79,32 л ціною 16,80 грн./л, яке для заправки закріпленого за ним службового автомобіля та виконання трудових (службових) обов`язків не використав, а здійснив заправку належного йому автомобіля «RENAULT MASTER» (державний номерний знак НОМЕР_4 ), чим здійснив привласнення ввіреного йому майна, завдавши майнову шкоду ТОВ «Бізон-Імпорт» на суму 1332,58 грн.

Згідно обвинувачення ОСОБА_7 такими своїми умисними діями вчинив привласнення чужого майна, будучи службовою особою та зловживаючи своїм службовим становищем, вчинене повторно, тобто, вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 191 КК України.

Виправдовуючи ОСОБА_7 , суд першої інстанції прийшов до висновку, що надані стороною обвинувачення докази не доводять факту завдання ТОВ «Бізон-Імпорт» збитків взагалі, у тому числі в загальній сумі 2764 грн. 16 коп., що ставиться в провину ОСОБА_7 , оскільки надані суду докази містять різні числові визначення розміру вказаних збитків, а стороною обвинувачення не було належним чином обґрунтовано, чому саме даний розмір збитків було покладено в основу обвинувачення, а не було враховано ціни на паливо з урахуванням знижок (як вказано ТОВ «Торговий дім «СКФ»), або ті ціни, які вказані в Оборотно-сальдових відомостях ТОВ «Бізон-Імпорт» по рахунку 203 за вересень 2015 року.

В апеляційній скарзі прокурор вважає вирок суду незаконним та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд першої інстанції врахував показання обвинуваченого ОСОБА_7 , який свою вину не визнав, свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_10 .

Свідок ОСОБА_10 зазначив, що 25 вересня 2015 року на заправці ОСОБА_7 розрахувався одноразовою карткою «блакитного кольору», яку оператор йому не повертав.

Натомість зміст відеозапису свідчить про те, що оплата заправки автомобіля ОСОБА_10 проводилася саме карткою, яка належить ТОВ «Бізон-Імпорт», яку використав ОСОБА_7 .

Жодних доказів на підтвердження слів обвинуваченого та свідка ОСОБА_10 матеріали кримінального провадження не містять.

Крім того, стороною обвинувачення надано докази з відеокамер № 1 та № 10, якими підтверджено несанкціоновану заправку стороннього автомобіля 30 літрами бензину «А-95» за ціною 19 грн. 60 коп. за допомогою картки, що належить ТОВ «Бізон-Імпорт».

Зазначені відеозаписи з камер заправки були добровільно надані представником потерпілої сторони ОСОБА_12 , яка отримала їх від служби безпеки ПП «Укрпалетсистем», та оглянуті слідчим, про що складено протокол огляду від 15 лютого 2016 року, що не суперечить вимогам п. 3 ч. 1 ст. 56 КПК України.

Крім того, обвинувачений сам підтвердив той факт, що він знаходився на заправці 25 та 27 вересня 2015 року, коли здійснювалась несанкціонована заправка автомобіля ОСОБА_10 та автомобіля, який належить ПП «Торговий дім «Агропартнер», а також у каністру та власний автомобіль, що належали обвинуваченому, причому службовий автомобіль, який отримав ОСОБА_7 в користування, взагалі не заправляється дизельним паливом.

Звертає увагу, що суд не взяв до уваги показання свідка ОСОБА_13 , представника ТОВ «Бізон-Імпорт» ОСОБА_14 , а також інші викладені у вироку документи, помилково визнані судом неналежними доказами, які доводять факт трудових відносин обвинуваченого, його матеріальну відповідальність, належність бензину та дизельного палива у конкретно визначений період саме ТОВ «Бізон-Імпорт».

Також суд не врахував, що службовий автомобіль ОСОБА_7 не міг знаходитись одразу за двома адресами (за місцем його мешкання та за місцем розташування заправки), а також не встановив належними доказами, що співробітники ТОВ «Бізон-Імпорт» внесли до системи «Глобус» будь-які зміни і відповідно не ініціював питання внесення до ЄРДР відомостей за вказаними порушеннями.

Зазначає, що доповідна записка директора з продажів ОСОБА_15 була належним чином завіреною, жодною стороною не оспорювалась, тому вона є документом, що підтверджує відсутність з 25 по 28 вересня 2015 року ОСОБА_7 на робочому місці в офісі і те, що він не направлявся у той час у відрядження.

Так само ОСОБА_7 не надав жодного доказу, що він дійсно був 25-27 вересня 2015 року у м. Пологи виключно по службових справах (у відрядженні), який до того ж не є робочим регіоном обвинуваченого.

Також суд не врахував, що ТОВ «Бізон-Імпорт» дійсно була спричинена майнова шкода в розмірі 2764 грн. 16 коп., яку обвинувачений добровільно сплатив підприємству.

Звертає увагу, що розбіжності дійсного часу вчинення злочинів пов`язані саме з технічними аспектами, оскільки в Україні немає єдиної прив`язки до часу всіх систем, тому і виникають розбіжності в хвилинах, але сам факт перебування на заправці в ці дні та в цей час підтверджується самим обвинуваченим.

Вважає, що висновками експерта № 128-17 та № 1057-19 підтверджено використання обвинуваченим паливно-мастильних матеріалів не за цільовим призначенням.

В доповненій апеляційній скарзі прокурор вказує, що суд першої інстанції не оцінив докази з точки зору їх належності, допустимості та достатності, що судом не зроблено.

Вирок постановлений з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону (ч.1 ст. 412 КПК України).

В апеляційній скарзі та доповненні до неї прокурор просить вироку суду скасувати ат призначити новий розгляд провадження в суді першої інстанції.

В судовому засідання апеляційного суду прокурор підтримав апеляційну скаргу із доповненням та просив вирок суду першої інстанції скасувати, а кримінальне провадження направити на новий розгляд до суду першої інстанції. Вважав, що сторона обвинувачення надала всі докази винуватості обвинуваченого, однак суд відкинув вказані докази та став на бік сторони захисту і не врахував, що обвинувачений сам визнав факт несанкціонованої заправки транспортних засобів.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 заперечував щодо доводів сторони обвинувачення, вирок суду першої інстанції вважав законним і обґрунтованим, просив залишити його без змін. Наголосив, що надані стороною обвинувачення докази не підтверджують те, скільки км проїхав обвинувачений та скільки було списано палива, що в свою чергу не встановлює конкретно розмір шкоди. Експертні висновки не підтверджують, що обвинувачений своїми діями завдав шкоду, яка кваліфікується за ст. 191 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 заперечував щодо доводів прокурора та підтримав свого захисника, вирок суду просив залишити без змін.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги, учасників провадження, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, провівши судові дебати і надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів дійшла до таких висновків.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, зокрема, повинно бути ухвалене згідно з нормами матеріального та процесуального права, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Згідно зі ст. 368 КПК України, суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення та чи винен обвинувачений у його вчиненні.

Відповідно до п. 3 ч. 1ст. 373 КПК України підставою для ухвалення виправдувального вироку є не доведення, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

У разі визнання особи виправданою, у мотивувальній частині вироку відповідно до ст. 374 КПК України зазначаються: формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого із зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

На переконання колегії судді, цих вимог закону підчас розгляду кримінального провадження суд першої інстанції дотримався і оцінивши надані докази в їх сукупності, обґрунтовано прийшов до висновку про необхідність виправдання ОСОБА_7 у зв`язку з не доведенням, що в його діянні є склад кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 та ч. 3 ст. 191 КК України.

При цьому, судом було обґрунтовано свій висновок про необхідність виправдання ОСОБА_7 тим, що останній вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень не визнав; надані стороною обвинувачення докази не доводять вину обвинуваченого.

Судом першої інстанції встановлено, що докази сторони обвинувачення не доводять факту завдання ТОВ «Бізон-Імпорт» збитків взагалі, у тому числі на загальну суму 2764, 16 гривень.

Докази обвинувачення містять різні числові визначення розміру збитків, не було враховано ціни на паливо з урахуванням знижок або ті ціни, які вказані в оборотно-сальдових відомостях підприємства по рахунку 203 за вересень 2015 року.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до переконання, що досліджених в судовому засіданні доказів недостатньо для визнання ОСОБА_7 винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а сумніви щодо доведеності вини обвинуваченого в судовому засіданні усунути не можливо.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, та вважає, що вони ґрунтуються на правильній оцінці перевірених в судовому засіданні доказів, які були надані стороною обвинувачення.

За змістом ст. 84 КПК України, доказами у кримінальному провадженні є лише ті фактичні дані, які отримані у передбаченому цим Кодексом порядку. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

У відповідності до п. 1, 2 ч. 1 ст. 91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягають, в тому числі, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування всіх обставин кримінального правопорушення та доведеності винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення покладається на сторону обвинувачення.

Матеріали кримінального провадження та зміст мотивувальної частини оскаржуваного вироку вказують на те, що суд першої інстанції, оцінивши кожний доказ, наданий стороною обвинувачення, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов до правильного та обґрунтованого висновку про необхідність виправдання ОСОБА_7 у пред`явленому обвинуваченні, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України.

Перевіривши досліджені в суді першої інстанції показання обвинуваченого ОСОБА_7 , представника юридичної особи і цивільного позивача ТОВ «Бізон Імпорт» (на даний час ТОВ «Полетехніка») ОСОБА_14 , свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , документи кримінального провадження, колегія суддів доходить до висновку про те, що вони не можуть бути визнані такими, що поза розумних сумнівів доводять вчинення кримінальних правопорушень, в яких обвинувачується ОСОБА_7 .

Так, обвинувачений ОСОБА_7 під час судового засідання в суді першої інстанції не визнав свою провину та показав, що у 2013 році він був переведений на посаду менеджера з продажів у Дніпропетровській області. У той час на підприємстві працювало три менеджера і регіон розподілявся між ними. Так, зокрема, коли він проживав у м. Запоріжжі, то за ним було закріплено Томаківський, Нікопольський, Широківський та Криворізький райони, а коли він проживав у м. Пологи - то Васильківський, Меживський, Покровський та Петропавлівський райони. Тоді йому за актами приймання-передачі видали службовий автомобіль «RENAULT» і паливну картку для заправки автомобіля. У подальшому, приблизно через рік, його призначили директором Дніпропетровського регіонального підрозділу.

Також показав, що у вересні 2015 року у його розпорядженні був службовий автомобіль «Toyota Corolla» з номером НОМЕР_5 , який заправлявся газом та бензином. Видані паливні картки можливо використати лише на заправках мережі «WOG», «Shell» та «UPG». При цьому, навів приклад, коли він приїздив на зустріч у господарство «Шестерня» у Широковському районі Дніпропетровської області, а виявлялося, що власник поїхав у господарство «Шестерня Агро» у Веселопольському районі Херсонської області, то він мав їхати на зустріч в іншу область, а по дорозі не завжди були потрібні АЗС, тоді він заправляв службовий автомобіль за власні кошти і у подальшому свій автомобіль на цю ж суму він заправляв карткою підприємства. Аналогічні ситуації мали місце у випадках, коли на АЗС не працювали термінали або були інші технічні причини, через які неможливо було швидко заправити автомобіль, щоб вчасно потрапити на зустріч. Крім вказаного способу повернення витрачених на заправку службового автомобіля власних грошей, можливо було їх повернути, написавши службову записку на ім`я керівника і надавши відповідні чеки, але у такому разі кошти поверталися під час виплати заробітної плати. Такий порядок було встановлено за усним розпорядженням керівника підприємства. У вересні 2015 року у період з 7 по 17 число він перебував на робочому місці і виконував свої професійні обов`язки, однак, із його паливної картки не відбувалося списання коштів на придбання палива, оскільки у той період він заправляв службовий автомобіль за власні кошти. У подальшому, коли він остаточно вирішив звільнитися, він вирішив повернути витрачені на паливо для службового автомобіля власні кошти шляхом списання їх із паливної картки підприємства. Саме тому він заправляв 27 вересня 2015 року автомобіль, бо треба було вийти на суму, яку він витратив із власних грошей. При цьому, він вирішив саме таким чином повернути витрачені власні кошти, бо боявся, що через непорозуміння з керівником підприємства він ці кошти не отримає при звільненні. 25 вересня 2015 року (у п`ятницю) він їздив у м. Пологи у виставковий центр підприємства або у офіс агрофірми «Батьківщина» (точно вже не пам`ятає), де часто збиралися представники різних господарств для обміну досвідом, демонстрації різних знарядь та обговорення агрономічних процесів. Їдучи із м. Запоріжжя, він заїхав на АЗС «UPG» для заправки службового автомобіля і там зустрів ОСОБА_17 . Підтвердив, що дійсно 25 вересня 2015 року заїжджав на АЗС «UPG» у м. Пологи і заправляв саме вказаний службовий автомобіль з паливної картки підприємства. Скільки саме він тоді залив бензину у службовий автомобіль і чи заправляв він у той же день раніше свій службовий автомобіль, він вже не пам`ятає, але по матеріалам справи це було 30 л бензину. При цьому, там він зустрів ОСОБА_18 , автомобіль якого «Chevrolet Lacetti» він заправив бензином у кількості 20 л чи 30 л за рахунок власного талону-картки на паливо. Потім він поїхав у своїх службових справах. Щодо подій 27 вересня 2015 року показав, що він спочатку заправив бензином за рахунок паливної картки ТОВ «Бізон-Імпорт» автомобіль «PEUGEOT», який належав його фірмі ПП «Торговий дім «Агропартнер», а потім за рахунок цієї ж паливної картки заправив дизельним паливом власний автомобіль «RENAULT MASTER». При цьому, у цей час його службовий автомобіль знаходився у нього вдома у м. Пологи по вул. К. Маркса, 499. Це він зробив, щоб повернути витрачені ним власні кошти у сумі приблизно 2000,00 грн. на заправку службового автомобіля у період з 7 по 17 вересня 2015 року. Однак, документи на підтвердження цих фактів він надати не може, оскільки він віддав усі документи ОСОБА_16 разом із шляховим листом, коли повертав службовий автомобіль при звільненні. Бланки вказаних шляхових листів він отримав ще приблизно у 2013 році і до дня свого звільнення заповнював їх і надавав ОСОБА_16 . Там він вказував кілометраж на початок місяця, відомості про залишки газу та бензину в баках автомобіля на початок місяця і пробіг автомобіля за місяць, а також надавав до цих шляхових листів чеки про заправку автомобіля за власні кошти і про заправку автомобіля з паливної картки підприємства. ОСОБА_16 усі документи у нього у понеділок, тобто 28 вересня 2015 року, прийняв, провів звірку суми по чекам та суми, списаної з паливної картки і запитань до нього з даного приводу не виникло. Тоді ж він передав службовий автомобіль, документи на автомобіль і паливну картку, про що було складено відповідні акти приймання-передачі. Він не пам`ятає, чи перевірялися тоді залишки палива у баках автомобіля і чи відображалися ці відомості у акті прийому-передачі автомобіля. Не пам`ятає, чи укладався з ним договір про повну матеріальну відповідальність. Востаннє ліміт по його паливній картці було встановлено у сумі 6000,00 грн. на місяць. Під час роботи у ТОВ «Бізон-Імпорт» він підпорядковувався ОСОБА_15 , хоча фактично він підпорядковувався безпосередньо самому керівнику підприємства ОСОБА_19 і саме ОСОБА_19 дозволяв йому повертати витрачені власні кошти за рахунок паливної картки підприємства.

Наполягав на тому, що він не привласнював бензин підприємства, а дана справа проти нього сфабрикована, бо він не знайшов спільної мови з керівництвом підприємства.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції представник потерпілої юридичної особи і цивільного позивача ТОВ «Бізон-Імпорт» (на даний час ТОВ «Полетехніка») ОСОБА_14 показала, що для виконання службових обов`язків і поїздок по Дніпропетровській області ОСОБА_7 було видано службовий автомобіль «Toyota Corolla» (державний номер НОМЕР_1 , 2011 року випуску), на якому встановлено GPS-навігатор. Крім того, йому ще під час перебування на посаді менеджера у 2013 році була видана паливна картка зі щомісячним лімітом, який станом на вересень 2015 року був встановлений у сумі 6000,00 грн. 25 вересня 2015 року та 27 вересня 2015 року, ОСОБА_7 привласнив 73,04 л. бензину А-95 на загальну суму 1431,58 грн. та 79,32 л. дизельного палива на загальну суму 1332,58 грн., хоча його службовий автомобіль не заправлявся дизельним паливом. Тобто, він завдав підприємству майнову шкоду на загальну суму 2764,16 грн. При цьому, він користувався наданою йому паливною карткою підприємства на АЗС «UPG», яка знаходиться по вул. К. Маркса у м. Пологи, що підтверджено також і записами з камер відеоспостереження. На цих відеозаписах зафіксовано факт здійснення ОСОБА_7 оплати за паливо, а також факт відпуску палива у авто інших осіб та у каністру. У подальшому 28 вересня 2015 року ОСОБА_7 повернув службовий автомобіль у м. Запоріжжі, а також повернув паливну картку, залишок по якій на момент повернення складав 738,29 грн. На даний час майнова шкода підприємству повністю погашена, про що є у справі відповідна квитанція.

По даному факту інвентаризація на підприємстві не проводилася, але проводилося службове розслідування. Також пояснила, що на підприємстві функціонує електронна система «Глобус», яка дозволяє відслідковувати маршрути пересування службових автомобілів та визначати відстань, яку вони проїхали за певний період часу. Крім того, у ТОВ «БізонІмпорт» укладено договір на обслуговування паливних карток з підприємством «СКФ», яке щомісячно надає їм детальні відомості про витрати палива по кожній паливній картці у розрізі видів палива, його кількості та вартості саме на час його придбання у кожному конкретному випадку. У подальшому дані «СКФ» та системи «Глобус» співставляються, щоб визначити факти наявності нецільового використання палива та факти перевитрат палива. Також вона зазначила, що факт завдання підприємству матеріальної шкоди підтверджується висновком економічної експертизи, видатковими накладними, довіреністю на отримання ТМЦ, виписками по рахунках 203 та 208, договором на відпуск ПММ, роздруківками про списання ПММ, довідкою про вартість ПММ. ОСОБА_14 також підтвердила, що дійсно у власності підприємства є приміщення за адресою: м. Пологи, вул. Зарічна, 55 А, де зберігаються засоби захисту рослин, насіння та кілька одиниць техніки.

Свідок ОСОБА_16 показав, що приблизно у 2013-2014 роках він працював на посаді начальника транспортного відділу ТОВ «Бізон-Імпорт» і до його посадових обов`язків входило здійснення контролю за використанням службових автомобілів та паливних карт співробітниками, а також він був відповідальним за ремонт службових автомобілів та за взаємовідносини із страховими компаніями. Крім того, він приймав службові автомобілі від працівників при їх звільненні. Під час приймання автомобілів він перевіряв їх комплектацію, наявність пошкоджень, пробіг, залишки палива у баках, що відображалося у відповідних актах приймання передачі. У той час ОСОБА_7 працював на посаді керівника Дніпропетровського регіонального представництва. У нього у користуванні був службовий автомобіль «Toyota Corolla» білого кольору, який заправлявся газом та бензином, а не дизельним паливом. Також він повідомив, що бензин та інші види палива були власністю ТОВ «Бізон-Імпорт» (на даний час ТОВ «Полетехніка»). Крім того, він зазначив, що у кожної паливної картки був власний пін-код і нею міг користуватися лише той, хто знав цей пін-код. Також він заперечував той факт, що співробітники підприємства збирали чеки на паливо, яке оплатили самостійно, а потім надавали їх підприємству для подальшого відшкодування. Що стосується безпосередньо ситуації з ОСОБА_7 , то свідок пояснив, що ОСОБА_7 спочатку йому сам сказав про своє звільнення і віддав паливну картку, а потім він отримав відомості з бухгалтерії про звільнення ОСОБА_7 . ОСОБА_7 повертав службовий автомобіль на орендованій підприємством стоянці біля офісу за адресою: м. Запоріжжя, вул. Гоголя, 105-а. При цьому було перевірено комплектність, дані спідометра, залишки газу та бензину в баках, а також було виявлено відсутність двох дзеркал, про що раніше ним було повідомлено страхову компанію і страхова компанія відшкодувала витрати на відновлення автомобіля. Про приймання-передачу службового автомобіля ОСОБА_7 було складено відповідний акт. Також свідок пригадав, що ним було виявлено різке списання палива, тобто у кількості, що перевищує об`єм паливних баків автомобіля з урахуванням того, що незадовго до цього вже відбувалася заправка вказаного автомобіля. Свідок не заперечує той факт, що можливо було і списання дизельного палива, хоча автомобіль ОСОБА_7 дизельним паливом не заправлявся. Вказані відомості він передавав спочатку усно, а потім у вигляді службової записки у службу безпеки підприємства. Наскільки йому відомо, підприємство робило запити про витребування відеозаписів з камер спостереження на АЗС, де заправляв автомобілі ОСОБА_7 , і, можливо, отримувало відповідні відеозаписи.

Допитана судом під час розгляду справи в суді першої інстанції свідок ОСОБА_11 показала, що ОСОБА_7 є її двоюрідним братом. У 2016 році вона зі своїм тодішнім чоловіком придбала у ОСОБА_7 автомобіль бус. Можливо, це був автомобіль «RENAULT MASTER». Вказаний автомобіль був зареєстрований на її ім`я, але фактично ним користувався і користується її чоловік, з яким на даний час вона розлучена. Вона не є водієм, ніколи не керувала вказаним автомобілем, а тому не може повідомити про те, яке точно паливо використовує вказаний автомобіль. Крім того, вона зазначила, що у 2015 році вказаний автомобіль був у власності ОСОБА_7 .

Допитаний судом першої інстанції під час розгляду справи свідок ОСОБА_10 показав, що приблизно 25-27 вересня 2015 року він дійсно зустрічався з ОСОБА_7 на автозаправній станції «UPG» при виїзді з м. Пологи по вул. Магістральній приблизно в обідній час. ОСОБА_10 приїхав на АЗС, щоб заправити власний автомобіль «Chevrolet Lacetti». У той час до нього підійшов ОСОБА_7 і попросив забрати його із м. Запоріжжя приблизно через два дні на своєму автомобілі. ОСОБА_10 погодився, але для цього попросив ОСОБА_7 заправити його автомобіль. ОСОБА_7 погодився і заправив автомобіль свідка бензином у кількості 20 л. Свідок не бачив, яким саме чином (карткою чи грошима) розраховувався ОСОБА_7 за бензин, який заправляв у його автомобіль, і не знав, кому належать картка чи гроші. Жодних чеків за заправку автомобіля у той день ОСОБА_7 йому не надавав. У подальшому ОСОБА_7 йому зателефонував і повідомив, коли і звідки конкретно у м. Запоріжжі його треба було забрати, що свідок і зробив. За вказаний бензин ОСОБА_10 ОСОБА_7 гроші не віддавав.

Допитана судом першої інстанції під час розгляду справи свідок ОСОБА_13 показала, що наприкінці вересня на початку жовтня 2015 року ОСОБА_7 працював у ТОВ «Бізон-Імпорт» регіональним керівником по Дніпропетровській області. У той час вона працювала на вказаному підприємстві головним бухгалтером. ОСОБА_7 на підставі акту прийому-передачі приблизно у 2012-2013 році, тобто, ще при прийомі на роботу, була видана картка з переліченими на ній видами палива для заправки автомобіля. Їй відомо, що у той час, коли всі автомобілі мали залишатися на території підприємства, автомобіль ОСОБА_7 знаходився у нього вдома, хоча у той період наказу на його відрядження не було, а з картки відбувалося списання палива. На підприємстві працює автоматизована система «Глобус», яка дозволяє відстежувати, де знаходяться службові автомобілі у певний проміжок часу, їх швидкість руху та пробіг. Крім того, фірма «СКФ», яка здійснює обслуговування паливних карток, щомісячно у період з 10 по 20 число надає відомості про використання працівниками паливних карток по дням і по годинам потягом попереднього місяця. Після отримання цих відомостей вони співставляються і аналізуються. У даному випадку відомості про використання паливної картки ОСОБА_7 підприємство отримало вже після його звільнення і відразу ж почала проводитися перевірка отриманої інформації. Так, зокрема, було виявлено недостачу у сумі приблизно від 2700,00 грн. до 3000,00 грн. Це було виявлено, оскільки службовий автомобіль ОСОБА_7 стояв у нього вдома у м. Пологи і ніде не виїздив, хоча з паливної картки відбувалося списання вартості палива. Тому було зроблено висновок, що були заправлені інші автомобілі, а не службовий. Види палива, які тоді були заправлені, вона не знає. Порохня звільнився не пізніше жовтня 2015 року і при звільненні повернув паливну картку. У той же час, вона повідомила, що він, як і інші працівники, ніс повну матеріальну відповідальність за ті ТМЦ, які він отримав. Інших аналогічних випадків за час роботи ОСОБА_7 на підприємстві не було. Також вона повідомила, що всі оплати і списання по паливу обліковуються на 203 рахунку. Списання використаного палива здійснюється на підставі співставлення даних ТОВ «СК Формула» та відомостей із системи «Глобус», про що складається відповідний акт списання. ТОВ «СК Формула» надає ТОВ «Бізон-Імпорт» відомості про номери паливних карток і погодинно та поденно інформацію про витрати палива по видам, по кількості і по вартості. Складаються також з даного приводу ТОВ «СК Формула» і видаткові накладні, які у подальшому перевіряються і відображаються по бухгалтерському обліку підприємства. З ТОВ «СК Формула» ТОВ «Бізон-Імпорт» проводить розрахунки таким чином: з 1 по 5 число кожного місяця перераховується аванс, якщо його не вистачає, то з 15 по 20 число перераховуються кошти додатково, а остаточний розрахунок проводиться за підсумками поточного місяця. Також можуть проводитися щоквартальні звірки. Також вона повідомила, що на підприємстві не використовуються подорожні листи як форма звітності, оскільки всі відомості відображаються автоматизовано у системі «Глобус». Крім того, вона зазначила, що у випадку, коли працівник не використав весь ліміт по паливній картці, то ця частина залишається на наступний місяць і лишки у такому разі не утворюються. У випадку ж, якщо із системи «Глобус» вбачається, що автомобіль не виїжджав, а з картки списувалося пальне, тоді вони вирішують ці спори у суді. Без судового рішення і виконавчого провадження бухгалтерія жодних відрахувань із заробітної плати працівників здійснювати не має права. У випадку з ОСОБА_7 не вирішувався спір у судовому порядку. Також вона повідомила, що за вересень 2015 року фактично по підприємству було списано те паливо, яке було використано, але розрахунки проводилися не по кожній картці окремо, а загалом по всіх картках. При цьому, облік витрат палива у них ведеться по кожному автомобілю автоматизовано. Крім того показала, що на підприємстві складаються і погоджуються з керівництвом щотижневі і щомісячні графіки поїздок. У даному випадку щодо автомобіля ОСОБА_7 їй достеменно не відомо, чи визначався його точний пробіг за вересень 2015 року станом на час його повернення підприємству, але знає, що було встановлено, що автомобіль стояв, а за карткою паливо використовувалося. При цьому, сума завданої підприємству майнової шкоди була визначена у розмірі 2764,16 грн. за даними виписок ТОВ «СК Формула» про ціни на паливо саме на час його придбання по картці ОСОБА_7 на певній АЗС у певний час. При цьому, розбіжності у даних по вартості пального за відомостями ТОВ «СК Формула» та ТОВ «Бізон-Імпорт», які відображені у висновку експерта, ОСОБА_13 пояснила тим, що у бухгалтерському обліку ТОВ «Бізон-Імпорт» відображається середня ціна палива за певний період, у той час як у виписках ТОВ «СК Формула» відображаються конкретні ціни на паливо на конкретних АЗС у конкретний час. Також показала, що їй достеменно не відомо, чи проводилося співставлення даних по пробігу автомобіля ОСОБА_7 та фактично витраченому ним пальному, але інвентаризація зі складенням відповідного акту за його карткою фактично не проводилася, оскільки керівником не надавалося відповідне розпорядження. У той же час, вона зазначила, що фактично свого роду інвентаризації по паливним карткам у них проводяться щомісячно по кожній картці, але акти інвентаризації не складаються, бо все фіксується автоматично. Також їй достовірно не відомо, скільки палива залишалося у баках службового автомобіля ОСОБА_7 станом на час його повернення підприємству, але вона знає, що він здав пустий автомобіль, а на паливній картці залишалося близько 1000,00 грн. Також вона не пам`ятає, коли саме до чи після звільнення ОСОБА_7 було встановлено факт привласнення ним майна підприємства. Система «Глобус» не обліковує нормативи витрат палива для кожного автомобіля, а з даного питання кожні півроку видаються відповідні накази по підприємству на кожен сезон. Також свідок зазначила, що кілометраж, який проїхав кожен автомобіль, визначається за даними системи «Глобус», а кількість використаного по паливним карткам пального визначається за даними ТОВ «СК Формула». У подальшому ці дані співставляються і порівнюються із нормативами витрачання палива. Наразі їй не відомо, чи співставлялися вказані дані по службовому автомобілю ОСОБА_7 і якщо співставлялися, то чи відповідає кілометраж, який проїхав цей автомобіль, сумі коштів, витрачених із картки ОСОБА_7 на придбання палива.

Під час судового засідання судом першої інстанції безпосередньо було досліджено надані стороною обвинувачення докази і документи кримінального провадження.

В противагу доводам прокурора про необґрунтованість виправдання ОСОБА_7 , судом першої інстанції було досліджено докази, зокрема:

- витяг з кримінального провадження № 0001337 згідно якого 31 жовтня 2015 року до ЄРДР були внесені відомості за ч. 1 ст. 185 КК України про те, що ОСОБА_7 25 вересня 2015 року, знаходячись на АЗС «UPG», яка розташована за адресою: м. Пологи, вул. К.Маркса, 530-в, шляхом вільного доступу за допомогою паливної картки, яка належить ТОВ «Бізон-Імпорт», здійснив заправку бензином марки А-95 в кількості 73,04 л власного автомобіля, чим таємно викрав зазначене майно, завдавши майнову шкоду ТОВ «Бізон-Імпорт» на суму 1431,58 грн.;

- заяву про злочин від 20 жовтня 2015 року №02/3-190, ТОВ «Бізон-Імпорт» в особі представника ОСОБА_14 ;

- положення про Дніпропетровське регіональне управління продажів ТОВ «Бізон-Імпорт», затвердженого 26 лютого 2015 року директором ТОВ «Бізон-Імпорт» ОСОБА_19 , де визначено завдання вказаного підрозділу, його функції, права та обов`язки, керівництво та структуру, відповідальність та взаємовідносини з іншими підрозділами;

- копію Колективного договору на 2007-2008 роки між власником та трудовим колективом ТОВ «Бізон-Імпорт», прийнятого на загальних зборах найманих працівників (засідання представників трудового колективу), що оформлено протоколом №1 зборів колективу найманих працівників ТОВ «Бізон-Імпорт» від 20 березня 2007 року;

- Правила внутрішнього трудового розпорядку, затверджених директором ТОВ «Бізон-Імпорт» ОСОБА_19 і узгоджених із уповноваженим трудового колективу ОСОБА_20 ;

- копію наказу №05-П від 8 січня 2013 року про прийняття на роботу, згідно якого ОСОБА_7 був прийнятий на період з 8 січня 2013 року до 1 лютого 2014 року у відділ з маркетингу ТОВ «Бізон-Імпорт» на посаду менеджера з маркетингу за контрактом;

- копію акту приймання-передачі матеріальних цінностей від 9 липня 2013 року та копію Smart-карти ПММ №, з яких судом встановлено, що ТОВ «Бізон-Імпорт» в особі ОСОБА_16 передало, а ОСОБА_7 оглянув та прийняв матеріальні цінності, які належать роботодавцю, а саме: Smart-карту ПММ №, вартістю 3000,00 грн. зі встановленим місячним лімітом 4000,00 грн.;

- копію розпорядження ТОВ «Бізон-Імпорт» №30 від 16 липня 2013 року, згідно якого за ОСОБА_7 для виконання службових задач був закріплений автомобіль «Renault LOGAN», д/н НОМЕР_6 ;

- копію наказу ТОВ «Бізон-Імпорт» №3/1 від 13 січня 2014 року та Положення про використання службового автотранспорту ТОВ «Бізон-Імпорт» працівниками, затвердженого наказом ТОВ «Бізон-Імпорт» №3/1 від 13 січня 2014 року, згідно якого автомобіль (службовий автомобіль), службовий автотранспорт - автотранспортний засіб, який є власністю TOB «Бізон-Імпорт», знаходиться на його балансі, має інвентарний номер та який використовується для вирішення виробничих питань Підприємства (пп. 1.2 Положення). Повернення автомобіля підприємству відбувається за умови складання Акту приймання-передачі автомобіля, який має бути підписано управителем та в якому фіксуються поточні показники пробігу автомобіля, наявний залишок пального у баку, зовнішній вигляд, технічний стан та комплектність автомобіля. Автомобіль повинен бути чистим, у справному стані та відповідній комплектності. У випадку, якщо автомобіль повертається у несправному стані та/або неповній комплектності, працівник за яким було закріплено автомобіль, зобов`язаний компенсувати відновлювальний ремонт та/або комплектацію (пп. 2.4 Положення). Правилами внутрішнього трудового розпорядку підприємства, передання автомобіля для керування та користування іншим особам - компенсувати шкоду, заподіяну майну підприємства такими діями; у випадках використання автомобілю для потреб, не пов`язаних з виконанням трудових (службових) обов`язків, для особистих потреб та/або поза межами робочого часу, встановленого Правилами внутрішнього трудового розпорядку підприємства, передання автомобіля для керування та користування іншим особам - компенсувати підприємству вартість використаних паливно-мастильних матеріалів; працівник особисто несе відповідальність за цільове використання ПММ та за достовірність звітів, що надає; норми витрат палива на службові автомобілі встановлюються окремим наказом по підприємству; на зимовий період норми витрат палива збільшуються на 10%; початок та закінчення зимового та літнього періодів встановлюються наказами по підприємству; заправка автомобілів здійснюється по смарт-карткам «Торговий Дім «СКФ»; при відсутності мережі АЗС «Торговий Дім «СКФ» у регіонах діяльності працівників, які використовують службовий транспорт, допускається заправка службових автомобілів на інших заправних станціях після укладення договору з постачальником згідно вимог «Регламенту визначення постачальника/виконавця при альтернативній закупівлі матеріалів, робіт та послуг»; при цьому, сумарне використання ПММ не повинно перевищувати щомісячний дозволений ліміт працівника (пп. 3.1 Положення);

- копії договорів про надання послуг № 43 від 1 січня 2014 року та №159 від 1 березня 2014 року, а також копії угоди про порядок розрахунків за надані послуги від 12 листопада 2018 року, з якиї судом встановлено, що між ТОВ «Бізон-Імпорт» та ТОВ «Глобус Сервіс Центр» було досягнуто домовленості щодо використання ТОВ «Бізон-Імпорт» програмного забезпечення СКТ «Глобус» на умовах, визначених цими договорами та угодою;

- копію службової записки від 22 вересня 2014 року №03 б/н «Про видачу автомобілю» та копію розпорядження ТОВ «Бізон-Імпорт» №162/Тр від 22 вересня 2014 року «Про закріплення транспортного засобу ТОВ «Бізон-Імпорт» за ОСОБА_7 », службовий автомобіль «Toyota Corolla» (державний номер НОМЕР_1 ) закріплено за менеджером (управителем) Дніпропетровського регіонального управління Департаменту продажів ОСОБА_7 для виконання службових завдань;

- копію акту приймання-передачі автомобіля від 22 вересня 2014 року та копію Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_7 судом, з яких встановлено, що ТОВ «Бізон-Імпорт» передало, а ОСОБА_7 оглянув та прийняв автомобіль «Toyota Corolla» (державний номер НОМЕР_1 ), 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_8 , вартістю 96682,39 грн.;.

- копію договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність працівника від 22 вересня 2014 року, згідно якого ОСОБА_7 взяв на себе матеріальну відповідальність за автотранспортний засіб марки «Toyota Corolla» (державний номер НОМЕР_1 ), а також за шкоду, заподіяну роботодавцю у зв`язку з відшкодуванням ним шкоди іншим особам;

- копію наказу «Про підвищення норм витрат паливно-мастильних матеріалів в зимовий період» №99 від 28 листопада 2014 року і Додатку 1 до нього;

- копію наказу «Про встановлення норм витрат паливно-мастильних матеріалів» №10/1 від 27 лютого 2015 року і Додатку 1 до нього;

- копію наказу ТОВ «Бізон-Імпорт» №36-П від 25 березня 2015 року «Про переведення», з якого встановлено, що ОСОБА_7 було переведено з посади менеджера (управителя) в оптовій торгівлі Дніпропетровського регіонального управління на посаду керівника Дніпропетровського регіонального управління з 25 березня 2015 року з посадовим окладом згідно штатного розпису;

- копію Посадової інструкції керівника Дніпропетровського регіонального управління продажів Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізон-Імпорт», затвердженої директором ТОВ «Бізон-Імпорт» ОСОБА_19 , з якої судом встановлено, що сферою діяльності керівника є продажі товарів підприємства суб`єктам господарювання, зареєстрованим та/або розташованим на території Дніпропетровської області (п. 1.8 Посадової інструкції). Виключно для здійснення задач та функцій, визначених цією посадовою інструкцією, положенням про Дніпропетровське регіональне управління продажів, у випадках, визначених розпорядчими документами підприємства, керівник має право користуватися закріпленим службовим автотранспортом підприємства, отримувати під звіт паливно-мастильні матеріали, або паливну пластикову картку для заправляння службового автомобіля, картку мобільного корпоративного зв`язку, планшет тощо (п. 3.8 Посадової інструкції);

- копію службової записки від 18 березня 2015 року №03-66 та додатку до неї, з яких судом встановлено, що з 18 березня 2015 року ліміт паливної картки ОСОБА_7 було збільшено до 6000,00 грн.;

- копію службової записки від 24 березня 2015 року №03-76 та додатку до неї, з 01 квітня 2015 року, згідно яких ліміт паливної картки ОСОБА_7 було встановлено в розмірі 6000,00 грн., що складає в літрах 420 л.;

- копію акту передачі-приймання (повернення) автомобіля від 28 вересня 2015 року, з якого судом встановлено, що ОСОБА_7 передав ТОВ «Бізон-Імпорт» автомобіль «Toyota Corolla» (державний номер НОМЕР_1 ), 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_8 ;

- копію акту огляду автомобіля при передачі-прийманні (поверненні) від 28 вересня 2015 року, згідно якого ОСОБА_7 повернув автомобіль з державним номером НОМЕР_1 без правого бокового дзеркала і з глибокими подряпинами по кузову;

- копію акту передачі-приймання (повернення) матеріальних цінностей від 28 вересня 2015 року, згідно якої ОСОБА_7 передав ТОВ «Бізон-Імпорт» Smart-карту ПММ № НОМЕР_9 ;

- інформацію ТОВ «Торговий дім «СКФ» №13 від 24 листопада 2015 року, згідно якої станом на 1 вересня 2015 року ліміт по паливній смарт-картці № становить 6000,00 грн. на місяць;

- копію наданих ТОВ «Торговий дім «СКФ» документів - Оборотів по паливній смарт-картці № за період з 1 вересня 2015 року по 30 вересня 2015 року і за період з 25 березня 2014 року по 27 вересня 2015 року, з яких встановлено, що за допомогою паливної карти № 25 вересня 2015 року о 13:51 год. на АЗС «Крістіна» у м. Пологи було придбано 30,00 л бензину марки А-95 вартістю без знижки 588,00 грн. і вартістю зі знижкою 585,60 грн. Крім того, за допомогою паливної карти № 27 вересня 2015 року о 16:34 год. на АЗС «Крістіна» у м. Пологи було придбано 43,04 л бензину марки А-95 вартістю без знижки 843,58 грн. і вартістю зі знижкою 840,14 грн. Також за допомогою паливної карти № 27 вересня 2015 року о 16:39 год. на АЗС «Крістіна» у м. Пологи було придбано 79,32 л дизельного палива вартістю без знижки 1332,58 грн. і вартістю зі знижкою 1326,23 грн.;

- довідку ТОВ «Бізон-Імпорт» № 108 від 25 листопада 2015 року, згідно якої ОСОБА_7 отримав службовий автомобіль «Toyota Corolla», державний номер НОМЕР_1 , 2011 року випуску, на підставі акту приймання-передачі від 22 вересня 2014 року з пробігом 124918 км.;

- копію службової записки від 22 вересня 2014 року «Про прийом автомобілю», з якої встановлено, що ОСОБА_7 просив менеджера з питань службового автотранспорту ТОВ «Бізон-Імпорт» ОСОБА_16 прийняти у нього службовий автомобіль «Renault LOGAN», д/н НОМЕР_6 ;

- копію акту прийому-передачі від 16 липня 2013 року, згідно якого ТОВ «Бізон-Імпорт» передало, а ОСОБА_7 прийняв у користування для виконання службових обов`язків автомобіль «Renault LOGAN», д/н НОМЕР_6 ;

- копію акту передачі-приймання (повернення) автомобіля від 22 вересня 2014 року, з якої судом встановлено, що ОСОБА_7 передав ТОВ «Бізон-Імпорт» автомобіль «Renault LOGAN», д/н НОМЕР_6 , 2013 року випуску;

- копію Договору про повну індивідуальну відповідальність працівника від 10 жовтня 2013 року, ОСОБА_7 взяв на себе матеріальну відповідальність за автотранспортний засіб: автомобіль «Renault LOGAN», д/н НОМЕР_6 , а також за шкоду, заподіяну роботодавцю у зв`язку з відшкодуванням ним шкоди іншим особам;

- копію наказу ТОВ «Бізон-Імпорт» №162/1-П від 16 жовтня 2015 року «Про звільнення ОСОБА_7 за прогул без поважних причин» згідно якого ОСОБА_7 було звільнено з посади керівника Дніпропетровського регіонального управління продажів з 28 вересня 2015 року у зв`язку з прогулом без поважних причин на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України. Копія вказаного наказу була направлена ОСОБА_7 поштою з супровідним листом, але ним отримана не була, про що свідчать копія вказаного супровідного листа, копія поштового конверта і копія повідомлення про вручення поштового відправлення, долучені до матеріалів справи і досліджені судом;

- копію доповідної записки директора з продажів ОСОБА_15 від 28 вересня 2015 року, згідно якої він повідомив директора ТОВ «Бізон-Імпорт» ОСОБА_19 про відсутність з 25 вересня 2015 року по 28 вересня 2015 року ОСОБА_7 на робочому місці в офісі та в Дніпропетровському регіоні і про те, що він не направлявся у той час у відрядження, але його службовий автомобіль з 25 вересня 2015 року до ранку 28 вересня 2015 року перебував у м. Пологи Запорізької області;

- довідку ТОВ «Бізон-Імпорт» №12 від 10 лютого 2016 року, згідно якої ТОВ «Бізон-імпорт» підтверджує, що ОСОБА_7 повернув службовий автомобіль «Toyota Corolla», державний номер НОМЕР_1 , та паливну картку на підставі актів приймання-передачі від 28 вересня 2015 року;

- протокол огляду документів від 15 лютого 2016 року, згідно якого старшим слідчим СВ Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_21 в приміщенні кабінету №17 Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області в період часу з 10 год. 00 хв. до 10 год. 50 хв. були оглянуті добровільно надані представником потерпілого ОСОБА_14 разом із її заявою від 15 лютого 2016 року, долученою до справи і дослідженою судом, 2 DVD-диска, зазначені відеозаписи є відеозаписами з камер відеоспостереження АЗС «UPG», розташованої за адресою: м. Пологи, вул. К. Маркса, 530-В, за 25 вересня 2015 року та за 27 вересня 2015 року, які їй були надані службою безпеки ПП «Укрпалетсистем», якому належить зазначена автозаправна станція. Також ОСОБА_14 пояснила, що на даних відеозаписах зображено, як колишній працівник TOB «Бізон-Імпорт» ОСОБА_7 здійснював несанкціоновану заправку сторонніх автомобілів бензином та дизельним паливом за допомогою паливної картки, що належить ТОВ «Бізон-Імпорт».

З відеозапису з камери №1, який міститься на диску із рукописним написом барвником чорного кольору «25.09» (файл із назвою «DOWNLOAD_4100_1001_1.avi») встановлено, що о 13:41:30 год. 25 вересня 2015 року до автозаправної колонки під`їхав синій автомобіль з державним номером НОМЕР_2 і знаходився там до 13:51:46 год. При цьому, у період часу з 13:50:07 год. до 13:50:25 год. біля цього автомобіля перебував чоловік, зовні схожий на ОСОБА_7 , разом з іншим чоловіком у блакитній футболці та блакитних шортах. Звук при відтворенні вказаного відеозапису не відтворюється.

З відеозапису з камери №10, який міститься на диску із рукописним написом барвником чорного кольору «25.09» (файл із назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 ») встановлено, що о 13:46:12 год. 25 вересня 2015 року до торгової зали зайшов чоловік, зовні схожий на ОСОБА_7 , а через кілька секунд за ним зайшов чоловік у блакитній футболці та блакитних шортах. Чоловік, зовні схожий на ОСОБА_7 , дістав із гаманця і поклав на стіл перед касиром картку чорного кольору, яку та взяла. О 13:47:14 год. касир повернула йому чорну картку разом із чеком, а ще в одному чеку він розписався і повернув його касиру. До 13:49:49 год. чоловіки стояли біля касира, а потім пішли. О 13:50:36 год. чоловік, зовні схожий на ОСОБА_7 , повернувся до торгової зали, підійшов до касира, забрав у неї чек, поклав його у гаманець і о 13:51:33 год. залишив торгову залу. Звук при відтворенні вказаного відеозапису не відтворюється.

Із відеозапису з камери №1, який міститься на диску із рукописним написом барвником чорного кольору «27.09» (файл із назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 ») встановлено, що о 16:25:20 год. 27 вересня 2015 року до автозаправної колонки під`їхав автомобіль з державним номером НОМЕР_4 і знаходився там до 16:35:09 год. До нього підходили двоє чоловіків, розгледіти яких не надається можливим. Звук при відтворенні вказаного відеозапису не відтворюється.

Із відеозапису з камери №2, який міститься на диску із рукописним написом барвником чорного кольору «27.09» (файл із назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 ») встановлено, що о 16:24:14 год. 27 вересня 2015 року до автозаправної колонки під`їхав автомобіль з державним номером НОМЕР_3 , заправка якого здійснювалася до 16:27:13 год. За кермом цього автомобіля був чоловік, зовні схожий на ОСОБА_7 . У період з 16:27:15 год. до 16:28:12 год. заправник заливав паливо у каністру, а потім віддав цю каністру чоловіку, зовні схожому на ОСОБА_7 . Автомобіль стояв біля колонки до 16:36:30 год., а потім поїхав. Звук при відтворенні вказаного відеозапису не відтворюється.

Із відеозапису з камери №10, який міститься на диску із рукописним написом барвником чорного кольору «27.09» (файл із назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 ») встановлено, що о 16:25:22 год. 27 вересня 2015 року до торгової зали зайшов чоловік, зовні схожий на ОСОБА_7 , дістав із гаманця чорну картку і о 16:25:42 год. віддав її касиру, а потім о 16:26:42 год. залишив торгову залу. О 16:30:00 год. цей чоловік знову повернувся у торгову залу, касир віддала йому о 16:30:55 год. чек, у якому він розписався, а потім о 16:31:32 год. касир віддала йому ще два чеки і о 16:31:55 год. він залишив торгову залу. Пізніше, о 16:34:03 год., цей чоловік знову повернувся у торгову залу, о 16:34:59 год. касир повернула йому чорну картку і чеки, о 16:35:05 год. вона дала йому чек для підпису і о 16:35:23 год. він залишив торгову залу. Звук при відтворенні вказаного відеозапису не відтворюється.

- довідку ТОВ «Бізон-Імпорт» №02/3-82 від 15 квітня 2016 року, ТОВ «Бізон-Імпорт», яка підтверджує, що в період з 25 березня 2015 року по 28 вересня 2015 року керівником Дніпропетровського регіонального управління продажів ОСОБА_7 будь-яких компенсацій вартості палива, що належить ТОВ «Бізон-Імпорт» на праві власності, шляхом утримання із заробітної плати на підставі заяви даного працівника не здійснювалося;

- довідку ТОВ «Бізон-Імпорт» №02/3-98 від 12 травня 2016 року, з якої судом встановлено, що ТОВ «Бізон-Імпорт» підтверджує, що в день звільнення, а саме: 16 жовтня 2015 року працівнику ОСОБА_7 нарахована та сплачена сума компенсації за невикористану відпустку (34 календарних дні) у розмірі 1591,74 грн. шляхом перерахування зазначених коштів через ПАТ «Креді Агріколь Банк» на картковий рахунок працівника; заробітна плата при звільненні ОСОБА_7 не нараховувалась та не сплачувалась, оскільки в період з 28 вересня 2015 року по 16 жовтня 2015 року працівник був відсутній на роботі без поважних причин, у зв`язку з чим його звільнено на підставі ст.40 п.4 КЗпП України (наказ №162/1-П від 16 жовтня 2015 року); 16 жовтня 2015 року працівнику ОСОБА_7 виплачено в повному обсязі всі суми, що належать йому від ТОВ «Бізон-Імпорт»;

- виписку по рахунку приватного клієнта №/0512 від 12 травня 2016 року, де зазначено про зарахування 16 жовтня 2015 року на рахунок ОСОБА_7 коштів у сумі 1591,47 грн. згідно з/п відомості;

- постанову про призначення економічної експертизи від 16 січня 2017 року, згідно якої що на вирішення експерту було поставлено одне єдине питання, а саме: «Чи підтверджується документально зайво витрачені грошові кошти, які ОСОБА_7 використав на оплату бензину марки А-95 в кількості 30 л 25.09.2015 о 13.51 годині, бензину марки А-95 в кількості 43,04 л 27.09.2015 о 16.34 годині та дизельного палива в кількості 79,32 л 27.09.2015 о 16.39 годині?»;

- Висновок експерта №128-17 від 28 вересня 2017 року, яким встановлено, що в обсязі наданих на дослідження матеріалів, а саме: додатку до листа ТОВ «Торговий дім «СКФ» №13 від 24.11.2015 «Оборот по топливной смарт-карте № за сентябрь 2015 г.», Оборотно-сальдової відомості ТОВ «Бізон-Імпорт» по рахунку 203 за вересень 2015 року у розрізі автомобіля Toyota Corolla НОМЕР_1 , оборотно-сальдової відомості ТОВ «Бізон-Імпорт» по рахунку 203 за вересень 2015 у розрізі працівника ОСОБА_7 , відображено придбання працівником ТОВ «Бізон-Імпорт» ОСОБА_7 25.09.2015 о 13:51 бензину А-95 у кількості 30,00 л; 27.09.2015 о 16:34 бензину А-95 у кількості 43,04 л; 27.09.2015 о 16:39 дизпалива у кількості 79,32 л. Оскільки на дослідження експерту не надано первинні документи, які підтверджують придбання та використання ОСОБА_7 пального у вересні 2015 року, які повинні містити обов`язкові реквізити чи реквізити типових або спеціалізованих форм, що передбачено п.2.7 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Мінфіну України №88 від 24.05.1995, та ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» №996-ХІV від 16.07.1999, з урахуванням положення п.2.3 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 №53/5 (із змінами), та в обсязі наданих на дослідження матеріалів експертом наведено вартість придбання паливно-мастильних матеріалів працівником ТОВ «Бізон-Імпорт» ОСОБА_7 за даними ТОВ «Торговий дім «СКФ» та даними бухгалтерського обліку ТОВ «Бізон-Імпорт», які відображені експертом в Таблиці №1 дослідницької частини. Встановлення фактичних обставин справи виходить за межі спеціальних знань експерта-економіста. У разі, якщо працівником ТОВ «Бізон-Імпорт» ОСОБА_7 було використано придбані ним паливно-мастильні матеріали не за цільовим призначенням - не для виконання трудових (службових) обов`язків, то зайве витрачання грошових коштів на придбання паливно-мастильних матеріалів підтверджується, а у разі використання працівником ТОВ «Бізон-Імпорт» ОСОБА_7 придбаних ним паливно-мастильних матеріалів за цільовим призначенням - для виконання трудових (службових) обов`язків, то зайве витрачання грошових коштів на придбання паливно-мастильних матеріалів не підтверджується.

- лист ТОВ «Бізон-Імпорт» від 22 травня 2017 року № 02/3-48, згідно якого звіти про використання паливних смарт-карток TOB «Бізон-Імпорт» не складаються. Книга обліку подорожніх листів на підприємстві не ведеться; подорожні листи по автомобілю «Toyota COROLLA» НОМЕР_10 , що закріплений за ОСОБА_7 , за вересень 2015 року останній не здавав; акт про списання ПММ від 30 вересня 2015 року по підприємству окремо по кожному автомобілю не складається;

- копію Договору поставки товарів з використанням пластикових смарт-карт № ТД СКФ/СК/ВП/005-10411 від 1 листопада 2014 року, укладеного між ТОВ «Бізон-Імпорт» та ТОВ «ТД «СКФ», а також копії додатку №1 до нього та копій Додаткових угод №01 від 1 вересня 2016 року та №02 від 1 листопада 2016 року за а цим договором товарів ТОВ «Бізон-Імпорт» отримало за даним договором ряд карт, серед яких була і карта з № НОМЕР_11 , якою у подальшому користувався ОСОБА_7

- оборотно-сальдову відомість ТОВ «Бізон-Імпорт» по рахунку 203 за вересень 2015 року по автомобілю «Toyota COROLLA» НОМЕР_10 , з якої встановлено надходження бензину А-92 у кількості 5,00 л на суму 88,53 грн., надходження бензину А-95 у кількості 34,00 л на суму 617,91 грн., надходження газу пропан-бутан у кількості 203,97 л на суму 1470,85 грн. При цьому, у Оборотно-сальдовій відомості ТОВ «Бізон-Імпорт» по рахунку 203 за вересень 2015 року у розрізі працівника ОСОБА_7 відображено надходження бензину А-95 у кількості 73,04 л на суму 1327,42 грн., надходження дизпалива у кількості 79,32 л на суму 1249,29 грн.;

- оборотно-сальдові відомості ТОВ «Бізон-Імпорт» по рахунках 631 та 371 за вересень 2015 року, з яких судом встановлено відображення у даних бухгалтерського обліку підприємства відомостей про розрахунки, зокрема, з ТОВ «ТД «СКФ»;

- копію акту про списання ППМ від 30 вересня 2015 року по ТОВ «Бізон-Імпорт», з якого судом встановлено факт проведення підприємством списання паливно-мастильних матеріалів на загальну суму 320495,12 грн. і з розмежуванням лише по видам ПММ;

- копію Довіреності №656 від 30 вересня 2015 року, згідно якої ОСОБА_22 був уповноважений ТОВ «Бізон-Імпорт» на отримання від ТОВ «ТД «СКФ» палива з розмежуванням за видами та кількістю;

- копію Видаткової накладної №21935 від 30 вересня 2015 року, з якої судом встановлено, що ТОВ «ТД «СКФ» передало ТОВ «Бізон-Імпорт» у вересні 2015 року за договором № ТД СКФ/СК/ВП/005-10411 від 1 листопада 2014 року паливно-мастильні матеріали на загальну суму 315563,10 грн. з розмежуванням за видами та кількістю;

- данні із системи контролю транспорту «Глобус» по пристрою системи GPS контролю №8328, встановленому на автомобілі марки Toyota Corolla НОМЕР_1 , за період з 00:00:00 21.09.2015 по 23:59:59 28.09.2015, вказаний автомобіль 25 вересня 2015 року о 13:50 год. перебував у м. Пологи, а також 25 вересня 2015 року о 13:58 год., о 14:05 год., о 14:09 год. і 27 вересня 2015 року о 16:50 год. перебував у м. Пологи по вул. К.Маркса, 497, вдома у Порохні;

- протокол огляду документів від 10 листопада 2017 року, згідно якого старшим слідчим СВ Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області майором поліції ОСОБА_21 в приміщенні службового кабінету №17 СВ Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області в період часу з 15 год. 00 хв. до 15 год. 50 хв. за участю представника потерпілого ТОВ «Бізон-Імпорт» були оглянуті добровільно надані представником потерпілого ОСОБА_14 оригінали документів;

- відомості трудової книжки №373978 від 8 квітня 2003 року, копія якої долучена до матеріалів справи, з якої вбачається, що ОСОБА_7 перебував у трудових відносинах із ТОВ «Бізон-Імпорт» з 8 січня 2013 року по 28 вересня 2015 року;

- копію запиту ТОВ «Бізон-Імпорт» від 18 вересня 2018 року №02/3-91 та копію відповіді на вказаний запит ТОВ «Глобус Сервіс Центр» від 26 вересня 2018 року;

- копію запиту ТОВ «Бізон-Імпорт» від 18 вересня 2018 року №02/3-90 та копію відповіді на вказаний запит ТОВ «ТД «СКФ» від 28 жовтня 2018 року № 75;

- витяг зі штатного розпису на 2015 рік, затвердженого наказом № 286-П від 26 грудня 2014 року та копію наказу № 286-П від 26 грудня 2014 року;

- копію протоколу №14/05/2019 загальних зборів учасників ТОВ «Бізон-Імпорт» від 14 травня 2019 року та копію Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з яких судом встановлено, що ТОВ «Бізон-Імпорт» змінило найменування на ТОВ «Полетехніка»;

- висновок експерта №1057-19 від 15 лютого 2021 року, в якому експерт зазначив, що вирішення даних питань не належить до завдань судово-економічної експертизи та виходить за межі компетенції експерта-економіста, оскільки потребує від експерта проведення ревізійних дій, а також самостійне встановлення експертом-економістом того, у чому саме полягає майнова шкода, причинно-наслідкові зв`язки виникнення та настання майнової шкоди, її розмір. Встановлення фактичних обставин справи виходить за межі спеціальних знань експерта-економіста. Також експерт зазначив, що в обсязі наданих на дослідження матеріалів не надано первинні документи, які підтверджують придбання та використання ОСОБА_7 пального у вересні 2015 року, які повинні містити обов`язкові реквізити чи реквізити типових або спеціалізованих форм, що передбачено п. 2.7 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Мінфіну України № 88 від 24.05.1995, та ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» № 996-XІV від 16.07.1999, та матеріали інвентаризації (інвентаризаційні описи, акти інвентаризації, звіряльні відомості), оформлені відповідно до вимог, установлених Положенням про інвентаризацію активів та зобов`язань, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 02.09.2014 № 879 (із змінами), та Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 (із змінами), при зміні (звільненні) матеріально відповідальної особи або у разі встановлення фактів крадіжок або зловживань, псування цінностей (на день встановлення таких фактів), документально підтвердити або спростувати наявність нестачі товарно-матеріальних цінностей на підприємстві ТОВ «Бізон-Імпорт» у розмірі 2764,16 грн. станом на 01 жовтня 2015 року не надається за можливе.

- копію виписки банку ТОВ «Полетехніка» за 19 листопада 2018 року та копію квитанції №24677017-1 від 19 листопада 2018 року, з яких судом встановлено, що ОСОБА_7 сплатив ТОВ «Бізон-Імпорт» кошти у сумі 2764,16 грн. на відшкодування шкоди.

В противагу доводам прокурора, колегія суддів дійшла до таких висновків.

Об`єктивна сторони злочину, передбаченого ст. 191 КК України, має три форми вчинення: привласнення, розтрату або заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем.

Специфіка цього складу кримінального правопорушення полягає у тому, що майно, яким винний заволодіває, не ввірене йому, не перебуває у його безпосередньому віданні, але внаслідок службового становища суб`єкт злочину має право оперативного управління цим майном.

За змістом ч. 2 ст. 191 КК у ній встановлена відповідальність тільки за умисне привласнення, розтрату або заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, при наявності в діяннях особи тільки прямого умислу, корисливого мотиву та відповідної мети.

Тобто, заволодіваючи чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем (ч. 2 ст. 191 КК), особа усвідомлює, що вона обертає на свою користь чи користь інших осіб чуже майно, передбачає спричинення матеріальної шкоди власнику (обумовленої втратою такого майна) та бажає настання цієї шкоди.

Обов`язковими суб`єктивними ознаками заволодіння майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем є корисливий мотив - спонукання до незаконного збагачення за рахунок чужого майна, та корислива мета - збагатитися самому або незаконно збагатити інших осіб, в долі яких зацікавлений винуватий.

Зокрема, при привласненні чужого майна, яке було ввірене винному чи перебувало у його віданні (частини 1, 2 ст. 191 КК), винний має усвідомлювати, що таке майно є чужим для нього, а вчинюване ним вилучення - протиправним. Якщо ж особа вважає, що таке майно є (чи стало) її власністю, або ж вважає, що здійснюване нею вилучення майна є реалізацією її законних прав, то відповідальність за ст. 191 КК виключається.

В тому випадку, коли неповернення чужого майна обумовлене не наміром винного обернути це майно на свою користь, а певними обставинами (наприклад, така особа захворіла, вибула у термінове відрядження, забула, чи повернула витрачені кошт за допомогою іншого майна) має місце лише цивільно-правовий делікт або ж дисциплінарний трудовий проступок.

Таким чином, обов`язковими суб`єктивними ознаками розтрати майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем є майнова шкода та корисливий мотив, тобто спонукання до незаконного збагачення за рахунок чужого майна, та корислива мета - збагатитися самому або незаконно збагатити інших осіб, в долі яких зацікавлений винний.

Вказані висновки корелюються з висновками Верховного суду, які викладені в постановах від 28.02.2019 року у справі №456/1181/15-к, від 28.01.2021 року у справі №433/383/19, від 24.10.2022 року у справі №576/1469/18, від 5 серпня 2020 р. у справі № 433/383/19.

Доводи прокурора в апеляційні скарзі та в доповненнях зводяться до того, що надані докази, зокрема зміст відеозаписів, показання самого обвинуваченого ОСОБА_7 , факт добровільного відшкодування шкоди ОСОБА_7 , показання свідка ОСОБА_13 , перебування службового автомобіля не за місцем роботи підтверджують вчинення обвинуваченим інкримінованих йому злочинів, які нібито скоєні обвинуваченим з корисливого мотиву для особистого збагачення за користь підприємства.

Однак, колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду та вважає, що вина ОСОБА_7 не доведена, зокрема не встановлені обов`язкові кримінально-правові елементи кримінального правопорушення, передбаченого ст. 191 КК України.

Враховуючи показання обвинуваченого ОСОБА_7 , судом встановлено, що він заправляв службовий автомобіль за власні кошти і у подальшому на цю ж суму він заправляв інші автомобілі. Аналогічні ситуації мали місце у випадках, коли на АЗС не працювали термінали або були інші технічні причини, через які неможливо було швидко заправити автомобіль, щоб вчасно потрапити на зустріч.

Відповідно до висновків експертів №1057-19 від 15 лютого 2021 року та №128-17 від 28 вересня 2017 року документально підтвердити або спростувати наявність нестачі товарно-матеріальних цінностей на підприємстві ТОВ «Бізон-Імпорт» у розмірі 2764,16 грн. станом на 1 жовтня 2015 року не надається за можливе та зайве витрачання грошових коштів на придбання паливно-мастильних матеріалів не підтверджується, що в свою чергу виключає наявність обов`язкових елементі складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 191 КК України, як доведена майнова шкода чи упущена вигода від дій обвинуваченого.

Також в противагу доводам апелянта, колегія суддів вказує, що докази вини у вигляді оборотно-сальдових відомостей ТОВ «Бізон-Імпорт» по рахунках 631 та 371 за вересень 2015 року, копія акту про списання ППМ від 30 вересня 2015 року по ТОВ «Бізон-Імпорт», копія Довіреності №656 від 30 вересня 2015 року на ОСОБА_22 , копія Видаткової накладної №21935 від 30 вересня 2015 року, не доводять вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, оскільки вони містять лише узагальнену інформацію про облік використання паливно-мастильних матеріалів у ТОВ «Бізон-Імпорт», а не конкретно ОСОБА_7 у конкретно визначений період.

Апеляційний суд дійшов до висновків, що достовірність доказів, наданих потерпілим підприємством, зокрема вказаних вище довідок, відомостей з підприємства викликає обґрунтований сумнів та вони не можуть самостійно доводити винуватість ОСОБА_7 , адже відображена в них інформація могла вноситися працівниками підприємства, яке заінтересоване в результаті розгляду даного кримінального провадження.

Крім того, дослідженими в суді першої інстанції відеозаписами, зокрема, відеозаписом з камери №10, який міститься на диску із рукописним написом барвником чорного кольору «25.09» (файли із назвами «DOWNLOAD_2200_1001_10.avi» та «DOWNLOAD_4100_1001_10.avi» ) не зафіксовано фактів здійснення розрахунку саме паливною карткою підприємства.

З показань свідка ОСОБА_13 та представника ОСОБА_14 в суді першої інстанції встановлено, що після нібито зафіксованих неправомірних дій ОСОБА_7 інвентаризацію для визначення збитків не проводилося, не порівнювалися дані про пробіг службового автомобіля за вересень 2015 року та обсяг витраченого палива за вказаний період часу, що в свою чергу ставить під сумнів розмір визначеної обвинуваченням завданої шкоди.

Також додатковим підтвердженням того, що не було належним чином встановлено майнову шкоду свідчать письмові докази, які містять різні числові визначення розміру збитків, зокрема не враховано, визначення ціни на паливо з урахуванням знижок, або ті ціни, які вказані в оборотно-сальдових відомостях.

Таким чином, судова колегія дійшла до висновку про неможливість встановити дійсний розмір завданих збитків, оскільки надані стороною обвинувачення докази містять різні числові відомості про вартість палива, придбаного по паливній картці, яка перебувала у користуванні ОСОБА_7 .

Судова колегія апеляційного суду дійшла до висновку, що версія обвинуваченого в судовому порядку не спростована стороною обвинувачення, а тому у випадку витрати особистих коштів для заправки службового автомобіля і потім повернення цих коштів за рахунок палива підприємства може мати ознаки порушення внутрішніх правил трудового розпорядку чи інших нормативних вимог суб`єкта господарювання, а не вчинення обвинуваченим корисливого злочину для особистого збагачення.

Саме по собі заправка автомобіля є визначеною умовою для цивільно-правової відповідальності за порушення встановленого трудового порядку і за відсутності корисливого умислу на збагачення не утворює склад злочинів, передбачених ч. 2 та ч. 3 ст. 191 КК України

Таким чином, колегія суддів погоджується з судом попередньої інстанцій, що надані стороною обвинувачення докази всупереч доводам прокурора не доводять поза розумним сумнівом наявність у діях ОСОБА_7 прямого умислу, корисливого мотиву, корисливої мети та завдання шкоди підприємству.

Суд відхиляє доводи прокурора про те, що ОСОБА_7 сам визнав факт вчинення інкримінованих дій, оскільки обвинувачений відшкодував шкоду, виходячи з наступного.

Важливою гарантією дотримання прав підозрюваного та обвинуваченого у кримінальному процесі та обов`язковою складовою справедливого судового розгляду є презумпція невинуватості. Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частини перша, друга, третя статті 62 Конституції України) Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу. (Рішення Великої палати Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 59 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) статті 368-2 Кримінального кодексу України від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019).

Колегія суддів зазначає, що в теорії доказування існує аксіома, яка вказує, що навіть якщо обвинувачений визнає себе винним, то основне завдання прокурора полягає в детальному з`ясуванні всіх обставин справи. Незважаючи на визнання обвинуваченим своєї вини, прокурор повинен детально з`ясувати всі обставини справи, одержати інформацію про всі його дії, пов`язані із вчиненням злочину.

З`ясування цих даних необхідне у будь-якому випадку для того, щоб перевірити іншими доказами показання обвинуваченого.

Таким чином, прокурор повинен у встановленому порядку довести вину особи, а лише вказувати на те, що останні відшкодував шкоду, що в свою чергу не може бути єдиним доказом для винуватості особи та не спростовує висновки суду про те, що в діях ОСОБА_7 не доведені обов`язкові елементи кримінального злочину за ст. 191 КК України (корислива мета та корисливий мотив).

Відповідно до частині 3 статті 337 КПК України суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Однак, ці положення абсолютно не вказують на те, що у разі не підтвердження за результатом судового розгляду висунутого обвинувачення, сторона обвинувачення може «очікувати», що суд самостійно віднайде в діях цієї особи бодай якийсь інший склад злочину і ухвалить обвинувальний вирок, оскільки відповідно до загальних засад кримінального провадження, визначених у статтях 17,22, 25, 26 КПК України, доведення перед судом винуватості особи у вчиненні злочину є прямим обов`язком сторони обвинувачення, а не суду. (Відповідний правовий висновок викладений в постанові колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду в справі №243/1573/17 від 13.01.2021 року).

Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку (ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Статтею 62 Конституції України гарантовано, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правпоуршення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зазначені права і свободи мають своє відображення у загальних засадах кримінального провадження, а саме у презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, яка відповідно до ч. 1 ст. 17 КПК полягає у тому, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводи свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Конституційний Суд України у Рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) ст. 368-2 КК зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Зі змісту ч. 2 ст. 8 та ч. 5 ст. 9 КПК України випливає, що принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Яременко проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Кобець проти України»).

Розумний сумнів - це такий непереборний сумнів, який залишається у слідчого, прокурора, слідчого судді, суду щодо винуватості обвинуваченого чи підсудного після всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи. Наявність розумного сумніву щодо обґрунтованості обвинувачення не дозволяє будь-якій неупередженій людині, яка міркує з належним розумом і сумлінням, визнати обвинуваченого винним.

Виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

З урахуванням викладеного, оцінивши кожен поданий сторонами доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, місцевий суд прийшов до правильного висновку, що стороною обвинувачення не доведено того, що ОСОБА_7 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення.

В ході апеляційного розгляду даного кримінального провадження не встановлено підстав, передбачених ст. 409 КПК України та не знайшли свого підтвердження доводи апелянта про те, що судом першої інстанції не було надано належної оцінки усім наявним в матеріалах справи доказам, оскільки зі змісту вироку та матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції, у відповідності до вимог ст. 94 КПК України, безпосередньо були досліджені усі наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, яким суд дав правильну юридичну оцінку, що у вироку достатньо мотивував.

Враховуючи викладені вище обставини, в їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що вирок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та вмотивованим, у зв`язку з чим його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу (із доповненням) прокурора у кримінальному провадженні прокурора Пологівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Пологівського районного суду Запорізької області від 22 вересня 2021 року, яким ОСОБА_7 визнаний невинуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 3 ст. 191 КК України, залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту оголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана протягом трьох місяців з дня її оголошення до Верховного Суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3