Справа638/7235/24
Провадження № 1-кп/638/1463/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова у порядку спрощеного провадження в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000088 від 11.03.2024, стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Слобідка Кодимського р-ну Одеської обл., громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, військовослужбовця військової служби за призовом, який проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , у військовому званні «молодший сержант», на посаді командира відділення розвідувально-сигналізаційних засобів взводу управління розвідувальної роти, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.5 ст. 27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України,

в с т а н о в и в:

Так, в серпні 2017 року, більш точний час не встановлений, у ОСОБА_3 винник злочинний умисел, спрямований на пособництво у виготовленні підробленого посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права, а саме: водійського посвідчення на право керування транспортними засобами категорії «А», «В», «С».

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на пособництво у виготовлені завідомо підробленого посвідчення, молодший сержант ОСОБА_3 , скориставшись мережею Інтернет, на невстановленій сторінці, знайшов оголошення про виготовлення водійських посвідчень, після чого зв`язався з невстановленою особою, з якою узгодив виготовлення водійського посвідчення на своє ім`я, при цьому, усвідомлюючи, що він не проходив установленого законом порядку отримання посвідчення водія відповідно «Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортним засобом», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 №340, останній надіслав за допомогою повідомлення необхідні для виготовлення такого посвідчення власні анкетні дані, власну фотографію та зразок власного підпису, сплативши при цьому грошові кошти у розмірі 15000 грн.

Після чого, невстановлена особа, в невстановлені дату, час та місці, використовуючи анкетні дані, попередньо надіслані молодший сержант ОСОБА_3 , внесла неправдиві відомості до посвідчення водія серійний номер НОМЕР_2 від 26.08.2017, тим самим підробивши його, яке останній отримав від невстановленої особи, сплативши, в свою чергу, грошові кошти в розмірі 100 грн. за доставку, з метою подальшого використання для забезпечення можливості керувати транспортним засобом.

Крім того, молодший сержант ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що будучи військовослужбовцем військової служби за призовом, перебуваючи на посаді водія військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст.9, 11, 12, 14, 16, 49, 86, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 10.03.2023 при внесені адміністративного протоколу серії ААД №011058 до інформаційно-телекомунікаційної системи інформаційної системи Національної поліції ІП "Адмінпрактика введення" за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , при перевірці документів, на вимогу старшого інспектора СПД №1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області, в порядку ст. 32 Закону України «Про національну поліцію», пред`явив, таким чином використав, в якості підтвердження особи та права на керування відповідним транспортним засобом завідомо підроблений офіційний документ, який видається установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права, а саме водійське посвідчення громадянина України на право керування транспортними засобами категорії «А», «В», «С» видане на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ТСЦ 8044, серійний номер НОМЕР_2 від 26.08.2017, яке не відповідає бланкам аналогічних документів, які знаходяться в офіційному обігу країни виробника - України, згідно висновку судової технічної експертизи документів № СЕ-19/121-24/7475-ДД від 26.03.2024.

Відповідальність за вчинення зазначених кримінальних проступків передбачена ч. 5 ст. 27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України.

Обвинувальний акт надійшов до суду разом із клопотанням прокурора ОСОБА_4 про його розгляд у спрощеному провадженні.

Згідно заяви обвинуваченого ОСОБА_3 , яка була підписана в присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 , обвинувачений беззаперечно визнав свою вину у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27 ч.1 ст.358 КК України, тобто пособництво в підробленні посвідчення водія, яке видається державною установою і надає спеціальне право фізичній особі на керування транспортним засобом, з метою його подальшого особистого використання, та ч. 4 ст. 358 КК України, тобто використання завідомо підробленого документа, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження вироку суду та надав згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Згідно ч.2 ст.381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснювалось.

Згідно ч.2 ст.382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Враховуючи викладене, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч.5 ст. 27 ч.1 ст.358 КК України, як пособництво в підробленні посвідчення водія, яке видається державною установою і надає спеціальне право фізичній особі на керування транспортним засобом, з метою його подальшого особистого використання, та зач. 4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документа.

Перевіркою даних про особу обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він в силу ст.89 КК України раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має середню освіту, не одружений, військовослужбовець військової служби за призовом, який проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , у військовому званні «молодший сержант», на посаді командира відділення розвідувально-сигналізаційних засобів взводу управління розвідувальної роти, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 12 КК України обвинувачений вчинив кримінальні правопорушення - проступки.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , не встановлено.

При призначенні покарання, суд відповідно до вимог ст.ст.65-67 КК України враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення - проступку, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових кримінальних правопорушень".

Визначаючи вид та міру покарання суд керується положеннями частини 2 статті 50 КК України відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Враховуючи те, що відповідно до зазначеної норми Закону суд призначає більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений кримінального правопорушення лише у разі якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення ним нових кримінальній правопорушень.

Так, в справі "Скополла проти Італії" від 17.09.2009, суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Враховуючи вищенаведене, тяжкість та суспільну небезпеку скоєного кримінального правопорушення обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченому - щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, особу обвинуваченого, який в сину ст.89 КК України раніше не судимий, має стійкі соціальні зв`язки, є військовослужбовцем, суд приходить до висновку, що для виправлення обвинуваченого та попередження здійснення ним нових кримінальних правопорушень останньому необхідно призначити покарання в межах санкції ч.5 ст. 27 ч.1 ст.358, ч.2 ст.358 КК України у вигляді штрафу, та на підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю проступків, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити покарання у вигляді штрафу.

Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередженням вчинення нових кримінальних правопорушень. Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати на залучення експерта підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 згідно ст. 124 КПК України.

Скасувати заходи забезпечення кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 124, 368, 370, 371, 373, 374, 381, 382, 394 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень (проступків), передбачених ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, та призначити покарання:

- за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України у вигляді штрафу в розмірі 500 (п`ятсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень 00 коп.

- за ч. 4 ст.358 КК України у вигляді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 коп.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України призначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді штрафу в розмірі 500 (п?ятсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п?ятсот) гривень 00 коп.

Скасувати арешт накладений ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 22 березня 2024 року навилучене посвідчення водія на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ТСЦ 8044 26.08.2017, дійсне до 26.08.2047, ВХТ №956448 з відкритими категоріями ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , яке було вилучено під час складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у користувача документа ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Речовий доказ у кримінальному провадженні, а саме: водійське посвідчення на ім?я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ТСЦ 8044 26.08.2017, дійсне до 26.08.2047, ВХТ №956448 з відкритими категоріями ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , яке знаходиться в матеріалах кримінального провадження - знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судові витрати за проведення судової експертизи №СЕ-19/121-24/7475-ДД від 26.03.2024 у сумі 2271 (дві тисячі двісті сімдесят одна) гривень 84 коп.

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381та382цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1