Справа № 463/4155/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/647/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2024 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові у режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 09 травня 2024 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

встановила:

вищевказаною ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, ОСОБА_9 та застосовано щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполь Донецької області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк дії становить 60 днів, а саме: з 15.04 год. 07 травня 2024 року до 15.04 год. 05 липня 2024 року.

Визначено підозрюваному ОСОБА_7 заставу в розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 181 680 грн.

На ухвалу суду захисник ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід в частині зменшення розміру застави з 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб до 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник зазначає, що ОСОБА_7 присяги солдата не складав; грошового та речового забезпечення не отримує; не перебуває на харчовому (продуктовому) забезпеченні у в/ч та не отримує заробітної платні; ОСОБА_7 , перебуває на території в/ч НОМЕР_1 у цивільному одязі, виконує усі суспільно-користні роботи, що йому довіряє керівництво в/ч, при цьому у їдальні в/ч не харчується.

Стверджує, що за своїми релігійними переконаннями ( ОСОБА_10 є членом релігійної громади РЕЛІГІЙНА ГРОМАДА (ЦЕРКВА) ЄВАНГЕЛЬСЬКИХ ХРИСТИЯН-БАПТИСТІВ «ВІФАНІЯ» МІСТА МАРІУПОЛЬ ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ та не може використовувати і застосовувати зброю проти людини.

Стверджує, що за відповідно до постанови КМ України від 10 листопада 1999 року № 2066 за своїм віровченням, релігійна громада, до якої належить член церкви, знаходиться в «Переліку релігійних організацій, віровчення яких не допускає користування зброєю», разом з тим ОСОБА_7 було мобілізовано для проходження військової служби до в/к НОМЕР_1 , а факт приналежності до релігійної організації було повністю проігноровано РТКЦ та СП.

На думку захисника, старшим слідчим ОСОБА_9 не доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які б виправдовували застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Звертає увагу, що ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки: офіційне місце роботи, середню спеціальну освіту, реєстрацію в окупованому російською федерацією м. Маріуполь.

Вважає, що відмова ОСОБА_7 за релігійними переконаннями від складання військової присяги та взяття зброї до рук є сумлінною відмовою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 про залишення судового рішення без зміни, а апеляційної скарги без задоволення, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи й перевіривши матеріали кримінального та судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з таких підстав.

У провадженні Першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Львові) ТУ ДБР, розташованого у місті Львові, перебувають матеріали кримінального провадження № 0000589 від 07 травня 2024 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

08 травня 2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

Судове рішення про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою постановлене з дотриманням вимог ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України.

Приймаючи рішення про обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу тримання під вартою слідчий суддя врахував те, що у разі визнання винуватим ОСОБА_7 , йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років і це може стимулювати підозрюваного до втечі та підтверджує ризик переховування ОСОБА_7 від органів досудового розслідування та суду; з метою створення перешкод досудовому розслідуванню може впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, може знищити, сховати документи, речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Окрім цього, слідчий суддя підставно звернув увагу на те, що постановою Самбірського районного суду Львівської області від 06.02.2024 ОСОБА_7 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, а саме: за спробу незаконного перетину державного кордону України у січні 2024 року, що у свою чергу свідчить про негативне ставлення підозрюваного до обмежень та може свідчити про майбутній ризик ухиляння від органів досудового розслідування та суду.

Також, постановляючи ухвалу про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов правильного висновку (з яким погоджується колегія суддів) про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,яка підтверджується достатньою кількістю даних, які наведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах.

Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 - Європейський Суд з прав людини зазначив, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності зі статтею 5 § 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в підсумку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу, сприяти якому має і тримання особи під вартою.

З висновками слідчого судді щодо доведеності обґрунтованості підозри, наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та необхідності застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою погоджується і апеляційний суд.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника підозрюваного про зменшення розміру застави, суд апеляційної інстанції зазначає, що вирішуючи питання про визначення розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, слідчий суддя врахував підстави та обставини, передбачені статтями 177, 178, 182 КПК України, особу підозрюваного, його майновий стан, а також те, що ОСОБА_7 є внутрішньо переміщеною особою, який на даний час залишився без власного житла, дійшов висновку про визначення застави у меншому розмірі, ніж просить орган досудового розслідування,а саме: 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 181 680 грн, що зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених частини 5 статті 194 КПК України.

Матеріали кримінального провадження не містять даних про те, що підозрюваний за станом здоров`я не може утримуватися в умовах установи виконання покарань.

Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.

Виходячи з наведеного, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість апеляційної скарги.

Ухвала слідчого судді про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованою та вмотивованою й підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 09 травня 2024 рокущодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4