Справа № 650/3188/23
провадження №1-кс/650/327/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2024 року селище Велика Олександрівка

Слідчий суддя Великоолександрівського районного суду Херсонської області ОСОБА_1 , за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Херсонської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Переволоцький Переволицького району, Оренбурзької області, Російської Федерації, громадянина України, із середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, радіотелефоніста 2-го взводу 2-ої стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший сержант»,

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 115 КК України,

в с т а н о в и в :

Прокурор звернувся до суду із вказаним клопотанням в якому просить продовжити стосовно ОСОБА_4 строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення застави.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 115 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Обґрунтованість обвинувачення підтверджується наданими слідчому судді, зібраними у провадженні матеріалами.

Вказуючи про необхідність продовження обраного щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий посилається на те, що раніше заявлені ризики, передбачені у пунктах 1, 2, 3, 4, 5 частини першої статті 177 КПК України, які до цього часу продовжують існувати не зменшились і не втратили своєї актуальності.

На судовому засіданні прокурор наполягав на обґрунтованості клопотання, просив його задовольнити. Пояснив, що попередньо зібрані матеріали свідчать про обґрунтованість обвинувачення, а наявних ризиків та їх не зменшення достатньо для продовження раніше обраного щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Підстав для зміни вказаного запобіжного заходу він не вбачає, оскільки тримання обвинуваченого під домашнім арештом, з огляду на обставини справи, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого та не зможе запобігти встановленим ризикам.

На судовому засіданні обвинувачений пояснив, що він заперечує проти клопотання прокурора та просить змінити запобіжний захід у виді тримання під вартою на домашній арешт, з направленням його за місцем проживання. Вину свою у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення не визнає.

На судовому засіданні захисник просив відмовити у задоволенні клопотання, про що надав письмові заперечення та додатково пояснив, що крім того, що прокурор невчасно звернувся до суду із відповідним клопотанням, у зв`язку з чим воно не повинно було розглядатися, ним також не було доведено жодного із заявлених у клопотанні ризиків.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку осіб, які беруть участь у справі, слідчий суддя встановив наступне.

Метою застосування запобіжного заходу (частина перша статті 177 КПК України) є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Згідно з частиною другою статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з частиною першою статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищевказаним ризикам, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 КПК України.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з частиною першою статті 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Згідно з частиною третьою статті 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати: шести місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину; 2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Згідно з частиною третьою статті 199 КПК України строк клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно з частиною п`ятою статті 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Згідно з частиною шостою статті 199 КПК України у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Суд встановив, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 115 КК України, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0003694 від 21 грудня 2023 року, повідомленням про підозру від 22 грудня 2023 року, яке було вручене останньому 22 грудня 2023 року, яке було змінено 19 березня 2024 року.

Відповідно до вказаної підозри ОСОБА_4 підозрюється у тому, що він 21 грудня 2023 року, близько 01 години 00 хвилин, перебуваючи у районі виконання завдань за призначенням, знаходячись на прибудинковій території домоволодіння АДРЕСА_2 , у вільний від виконання обов`язків військової служби час, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин до гр. ОСОБА_6 із яким спільно вживали алкогольні напої, переслідуючи прямий умисел, направлений на протиправне позбавлення життя особи, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, взяв до рук ввірений йому у службове користування 5,45 мм автомат АК-74 № НОМЕР_2 , 1990 року виготовлення, зняв з запобіжника та дослав патрон в патронник, і спрямував ствол автомата у напрямку ОСОБА_6 та здійснив в його бік два одиночних постріли, чим спричинив останньому вогнепальні кульові наскрізні поранення правого плеча, вхілна рана на задній поверхні правого плеча, вихідна рана в області правої лопатки), вогнепальне кульове наскрізне поранення грудної клітини з пошкодженням внутрішніх органів та 12 ребра: вхідна рана на передній поверхні грудної клітини справа з дефектом м`яких тканин («мінус-тканина»), вихідна рана на задній поверхні грудної клітини зліва без дефекту тканин з пошкодженням 12 ребра, судин брижі та внутрішніх органів (правої легені, печінки, селезінки, лівої нирки), крововиливи у м`які тканини по ходу ранових каналів.

Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_6 помер на місці.

Такі дії ОСОБА_4 кваліфіковані за частиною першою статті 115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Обґрунтованість обвинувачення підтверджується такими доказами:

- протоколом огляду місця події від 21.12.2023, у ході якого було зафіксовано місце вчинення кримінальних правопорушень за адресою: АДРЕСА_2 , де виявлено труп ОСОБА_7 та вилучено предмети, що можуть містити сліди вчинення вказаного кримінального правопорушення;

- протоколом огляду від 21.12.2023, у ході якого було вилучено автомат АК-74 № НОМЕР_2 , 1990 року виготовлення з магазином та набої калібру 5,45 мм у кількості 25 штук;

- показаннями свідка ОСОБА_8 , яка пояснила що проживає разом з чоловіком ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 . Близько 21:00 години до їх місця проживання зайшов малознайомий військовослужбовець ЗСУ та запропонував випити коньяк. На дану пропозицію ОСОБА_8 відмовила та повернулась в будинок до чоловіка. Через певний проміжок часу ОСОБА_8 прокинулась від того, що з неї стягують ковдру та зрозуміла що це військовослужбовець. В подальшому військовослужбовець почав домагатися до неї та повідомив, що в разі відмови вона буде розстріляна як і її чоловік. Після чого ОСОБА_8 вибігла на вулицю на біля воріт натрапила на тіло вбитого чоловіка ОСОБА_7 ;

- показаннями свідка ОСОБА_9 відповідно до яких 15.11.2023, близько 01:00 години до його домоволодіння прибігла ОСОБА_8 , яка повідомила що військовослужбовець ЗСУ за місцем їх мешкання вбив її чоловіка ОСОБА_10 ;

- показаннями свідка ОСОБА_11 , який повідомив, що вночі 21.12.2023 йому стало відомо, що один із військових з автоматичної зброї застрелив цивільну особу. Під прикмети військового підпадав ОСОБА_4 . В ході діалогу з останнім, він підтвердив факт перебування в гостях у вбитого ОСОБА_7 та пояснив, що мав при собі вогнепальну зброю автомат Калашникова-74. Далі свідок вилучив у ОСОБА_4 вищевказаний автомат та при огляді встановив, що в магазині знаходиться 25 набоїв. ОСОБА_4 в цей час перебував у стані алкогольного сп`яніння;

- показаннями підозрюваного ОСОБА_4 , який пояснив, що дійсно 21.12.2023 перебував в гостях у ОСОБА_7 за адресою: домоволодіння АДРЕСА_2 та при собі мав автоматичну зброю А-74. Однак через надмірну кількість випитого алкоголю нічого не пам`ятає;

- іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

З ухвали слідчого судді Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 22 грудня 2023 року встановлено, що стосовно обвинуваченого було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, з метою запобігти ризикам передбаченим пунктами 1, 2, 3, 4, 5 частини першої статті 177 КПК України. Строк дії ухвали визначено до 18 лютого 2024 року включно, який ухвалою слідчого судді був продовжений до 22 березня 2024 року включно.

Слідчий суддя вважає доведеним ризик, визначений пунктом 1 частини першої статті 177 КПК України, який передбачає можливість обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_4 після вчинення вказаного злочину покинув місце події та інші військовослужбовці були змушені вживати заходів щодо виявлення його місцезнаходження. Крім того, він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 115 КК України, яке, згідно зі статтею 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких та тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним (позбавлення волі від семи до п`ятнадцяти років), дає підстави вважати, що останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності;

Ризик, визначений пунктом 2 частини першої статті 177 КПК України, який передбачає можливість здійснення обвинуваченим знищення, схову або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає недоведеним оскільки слідчим та прокурором не наведено конкретних доводів з цього приводу.

Ризик, визначений пунктом 3 частини першої статті 177 КПК України, який передбачає можливість здійснення обвинуваченим незаконного впливу на свідків та потерпілих у вказаному кримінальному провадженні, слідчий суддя вважає доведеним, оскільки ОСОБА_4 будучи обвинуваченим у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, під загрозою можливого покарання, беручи до уваги характер та обставини, суспільну небезпеку злочину, може незаконно впливати, як безпосередньо так і опосередковано на свідків або інших осіб, які встановлюються, а саме інших співслужбовців, знайомих, шляхом залякування, підкупу, шантажу, погроз, а також примусити вже допитаних свідків змінити покази на свою користь до дачі неправдивих показів та викривлення обставин, які підлягають доказуванню;

Ризик, визначений пунктом 4 частини першої статті 177 КПК України, який передбачає можливість здійснення обвинуваченим перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, слідчий суддя вважає доведеним, оскільки ОСОБА_4 під час дії на території України воєнного стану, з метою створення перешкод досудовому слідству, може зникнути з місця постійного мешкання під виглядом термінового службового відрядження до іншої місцевості, у зв`язку з цим, у правоохоронних органів України фактично не буде можливості затримати обвинуваченого та як наслідок, притягнути останнього до кримінальної відповідальності, існують ризики переховування останнього у такий спосіб від органів досудового розслідування та суду. Також, обвинувачений ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (штучне затягування досудового розслідування; розголошення відомостей результатів досудового розслідування, що призведе до його неповноти, втрати доказів вини підозрюваного тощо);

Ризик, передбачений пунктом 5 частини першої статті 177 КПК України, який передбачає можливість вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає доведеним, оскільки ОСОБА_4 є військовослужбовцем, може вчинити кримінальні правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби, зокрема, пов`язане з ухиленням від обов`язків проходження військової служби, з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Вирішення питання про призначення справи до розгляду у підготовчому судовому засіданні наразі неможливе, з огляду на відсутність у Великоолександрівському районному суді Херсонської області суддів, які не ухвалювали рішення в межах досудового розслідування, а отже мають право її розглядати, з урахуванням обмежень визначених статтею 76 КПК України.

Зважаючи на викладене та враховуючи, що наведені вище ризики, які були підставою для застосування стосовно обвинуваченого вказаного запобіжного заходу продовжують існувати та не зменшилися, а вирішити питання про визначення нового складу суду до закінчення строку дії вказаного запобіжного заходу неможливо з об`єктивних причин, слідчий суддя дійшов висновку, що подальше тримання обвинуваченого під вартою є виправданим.

При продовженні вказаного запобіжного заходу, слідчий суддя також оцінює в сукупності такі обставини: вагомість наданих доказів, під час дослідження яких у жодної зі сторін не було зауважень; можливість призначення покарання обвинуваченому в разі доведеності вини у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років; відсутність відомостей про особливі хвороби у обвинуваченого; відсутність у нього міцних соціальних зв`язків за місцем проживання; відсутність на його утриманні родини й утриманців; задовільну репутацію обвинуваченого; не повідомлення йому про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення.

Вимоги захисника та обвинуваченого щодо зміни діючого запобіжного заходу на домашній арешт позбавлені переконливого обґрунтування, адже заявляючи про це вони покликалися виключно на відсутність ризиків, які були при розгляді клопотання встановлені. Стороною захисту також не було наведено обставин, які б свідчили про можливість забезпечення встановлених ризиків запропонованим запобіжним заходом.

Доводи захисника щодо відсутності підстав для розгляду вказаного клопотання з огляду на звернення прокурора до слідчого судді поза межами п`ятиденного строку, передбаченого частиною першою статті 199 КПК України та десятиденного строку, передбаченого пунктом 20-5 розділу ХІ КПК України, слідчий суддя оцінює критично, як такі, що не гуртуються на кримінальному процесуальному законі.

Так, положення пункту 20-5 розділу ХІ КПК України щодо десятиденного строку звернення із клопотанням про продовження строку тримання під вартою, можуть бути застосовані лише на період дії карантину, наявність якого на час розгляду справи не підтверджена, а недотримання п`ятиденного строку звернення до суду із клопотанням про продовження строку тримання під вартою, передбаченого частиною шостою статті 199 КПК України, не може бути підставою для повернення відповідного клопотання або залишення його без розгляду.

Так, дійсно вказаним положенням кримінального процесуального закону визначено, що у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження.

Разом з цим, іншими положеннями КПК України не зазначено про неможливість розгляду відповідного клопотання в разі подання його із порушенням вказаного строку.

Вказана обставина не може бути і самостійною підставою для відмови у задоволенні відповідного клопотання, з огляду на чітко визначені підстави для цього у частині п`ятій статті 199 КПК України.

Системний аналіз наведених вище процесуальних норм не дає підстав для висновку, що подання відповідного клопотання із порушенням вказаного строку та його подальший розгляд може призвести до таких порушень прав обвинуваченого, які можуть перешкодити слідчому судді в повній мірі встановити всі обставини, що підлягають обов`язковому з`ясуванню.

На переконання слідчого судді вказане правило впроваджене з метою дисциплінувати учасників провадження у вчиненні ними відповідних процесуальних дій та надати змогу спрогнозувати їх вчинення, з метою ефективного використання наданих процесуальних прав та обов`язків.

Порушення вказаного строку має бути предметом оцінки під час розгляду відповідного клопотання, та не може бути безумовною підставою для констатації порушення прав обвинуваченого на захист.

Так, на судовому засіданні прокурор пояснив, що недотримання вказаного строку сталося у зв`язку з неможливістю розподілення обвинувального акту складеного стосовно обвинуваченого для розгляду у Великоолександрівському районному суді Херсонської області з огляду на відсутність для цього складу суду, а також наявними способами комунікації із судом, що суд вважає слушним, адже неможливість вирішення питання про продовження раніше обраного запобіжного заходу сталося саме за вказаних обставин та саме 19 березня 2024 року, коли прокурор і звернувся із вказаним клопотанням.

В свою чергу захисник заявляючи про відповідне порушення жодним чином не обґрунтував, які саме права обвинувачено при цьому були порушені та яким чином це призвело до неможливості встановлення у справі усіх необхідних обставин або завадило їх встановити повно, всебічно та неупереджено.

Також, розглядаючи дане клопотання слідчий суддя керувався строками його розгляду, передбаченими частиною четвертою статті 199 КПК України, які в даному випадку були дотримані, адже слідчий суддя розглянув клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали щодо вказаного запобіжного заходу.

Вирішення питання необхідність поновлення вказаного строку за окремим клопотанням прокурора, як про це порушує питання захисник, не є необхідним у даному випадку, оскільки із його спливом законодавець не пов`язує неможливість вчинення відповідної процесуальної дії.

Визначаючи строк дії відповідного запобіжного заходу слідчий суддя, керуючись положенням частини третьої статті 197 КПК України, виходить зі стадії на якій перебуває зазначене кримінальне провадження стадії судового розгляду, у зв`язку з чим строк запобіжного заходу обмежується 60 днями з моменту ухвалення відповідного рішення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 309, 369, 371, 372 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою застосований стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 діб, без застосування застави.

Строк дії ухвали до 19 травня 2024 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається до Херсонського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений 21 березня 2024 року.

Слідчий суддя __________________ ОСОБА_1