Справа № 405/765/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2024 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

секретар судового засідання: ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника: ОСОБА_4

обвинуваченого: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні м. Кропивницький клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000099 від 02.06.2023, за підозрою:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Кропивницький, українки, громадянина України, із вищою освітою, незаміжньої, працюючої в ГУДКС України в Кіровоградській області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.14 ч.2 ст.111 КК України,

встановив:

Прокурор у кримінальному провадженні начальник відділу нагляду за додержанням законів СБУ та ДПС України прокуратури області ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_5 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.14 ч.2 ст.111 КК України на підставі ч.3 ст.111 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що 24.10.1945 набув чинності Статут Організації Об`єднаних Націй, підписаний 26.06.1945, яким фактично створено Організацію Об`єднаних Націй (далі - ООН).

До складу ООН увійшли Союз Радянських Соціалістичних Республік (правонаступником якого з 1991 року є російська федерація), Українська Радянська Соціалістична Республіка (правонаступники) якої з 1991 року є Україна) та ще 49 держав-засновниць, а згодом до вказаної міжнародної організації прийняті інші держави світу.

Відповідно до ч. 4 ст. 2 Статуту ООН всі члени ООН утримуються в їх міжнародних відносинах від загрози силою або її застосування проти територіальної недоторканості або політичної незалежності будь-якої держави.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН від 21.12.1965 «Про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав, про убезпечення їх незалежності і суверенітету» закріплено, що держави не мають права втручатися прямо чи опосередковано з якої б то не було причини у внутрішні та зовнішні справи іншої держави.

Кожна держава має невід`ємне право обирати свою політичну, економічну, соціальну та культурну систему без втручання в будь-якій формі з боку будь-якої іншої держави.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН від 09.12.1981 «Про неприпустимість інтервенції і втручання у внутрішні справи держав» закріплено, що держави не мають права здійснювати інтервенцію або втручання в будь-якій формі або з будь-якої причини у внутрішні чи зовнішні справи інших держав.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН від 24.10.1970 «Про принципи міжнародного права, що стосуються дружніх відносин і співробітництва між державами відповідно до Статуту ООН» закріплено принцип, згідно з яким держави утримуються в своїх міжнародних відносинах від силових погроз або застосування сили, як проти територіальної цілісності або політичної незалежності будь-якої держави, так і будь-яким іншим чином несумісним з цілями ООН. Така загроза силою або її застосування є порушенням міжнародного права і Статут ООН.

Кожна держава зобов`язана утримуватися від загрози силою або її застосування з метою порушення існуючих міжнародних кордонів іншої держави або у якості засобу вирішення міжнародних суперечок, в тому числі територіальних суперечок, і питань, що стосуються державних кордонів.

Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки 24.08.1991 схвалено акт проголошення незалежності України, яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. Згідно з указаним документом територія України є неподільною та недоторканою.

Незалежність України визнано значною кількістю держав світу, у тому числі 05.12.1991 російською федерацією.

31.05.1997 відповідно до положень Статуту ООН і зобов`язань за Заключним актом Наради з безпеки та співробітництва в Європі укладено Договір про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і російською федерацією (ратифікований Законом України від 14.01.1998 № 13/98-ВР та Федеральним Законом російської федерації від 02.03.1999 № 42-ФЗ).

Відповідно до ст.ст. 2-3 зазначеного Договору російська федерація зобов`язалась поважати територіальну цілісність України, підтвердила непорушність існуючих кордонів між Україною та російською федерацією та розбудову відносин на основі принципів взаємної поваги суверенної рівності, територіальної цілісності, непорушності кордонів, незастосування сили або загрози силою, невтручання у внутрішні справи.

Статтями 1-3 Конституції України, яка прийнята Верховною Радою України 28.06.1996, визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною та недоторканою.

При цьому, ст. 69 Конституції України визначено, що народне волевиявлення здійснюється через вибори, референдум та інші форми безпосередньої демократії. Відповідно до ст. 71 Конституції України вибори до органів державної влади та органів місцевого самоврядування є вільними і відбуваються на основі загального, рівного і прямого виборчого права шляхом таємного голосування. Виборцям гарантується вільне волевиявлення.

Водночас, ст. 73 Конституції України визначено, що виключно всеукраїнським референдумом вирішується питання про зміну території України.

В порушення вищевказаних умов міжнародних договорів та ігноруючи положення Конституції України, 20 лютого 2014 року вище політичне та військове командування російської федерації розпочало агресію та вторгнення до суверенних кордонів України.

Частиною 2 статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 № 1207-VІI констатовано, що тимчасова окупація території України розпочалася 20 лютого 2014 року.

Законом України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» від 18 січня 2018 року № 2268-VIІІ визначено, що збройна агресія Російської Федерації розпочалася з неоголошених і прихованих вторгнень на територію України підрозділів збройних сил та інших силових відомств Російської Федерації, а також шляхом організації та підтримки терористичної діяльності; Російська Федерація чинить злочин агресії проти України та здійснює тимчасову окупацію частини її території за допомогою збройних формувань Російської Федерації, що складаються з регулярних з`єднань і підрозділів, підпорядкованих Міністерству оборони Російської Федерації, підрозділів та спеціальних формувань, підпорядкованих іншим силовим відомствам Російської Федерації, їхніх радників, інструкторів та іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд та груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих Російською Федерацією, а також за допомогою окупаційної адміністрації Російської Федерації, яку складають її державні органи та структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України, та підконтрольні Російській Федерації самопроголошені органи, які узурпували виконання владних функцій на тимчасово окупованих територіях України.

Продовжуючи реалізацію злочинного плану, з метою створення приводів для ескалації конфлікту і спроби виправдання своєї агресії перед громадянами Російської Федерації та світовою спільнотою, 21 лютого 2022 року Російською Федерацією визнано «Донецьку народну республіку» та «Луганську народну республіку» незалежними державами.

22 лютого 2022 року Президент Російської Федерації, реалізуючи злочинний план, направив до Ради Федерації звернення про використання Збройних Сил РФ за межами РФ, яке було задоволено.

24 лютого 2022 року о 5 годині Президент Російської Федерації оголосив про рішення розпочати військову операцію в Україні.

У подальшому Збройними Силами РФ, які діяли за наказом керівництва РФ і ЗС РФ, здійснено пуск крилатих та балістичних ракет по аеродромам, військовим штабам і складам ЗС України, а також підрозділами ЗС та інших військових формувань РФ здійснено вторгнення на територію суверенної держави Україна.

У зв`язку з викладеним, 24.02.2022 Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

Досудовим розслідуванням встановлено, що громадянка України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи держслужбовцем в умовах воєнного стану у період з квітня 2023 року по травень 2023 року використовуючи власний номер телефону, профіль в соціально-орієнтованому ресурсі «Однокласники» та електронну пошту підтримувала сталий контакт з невстановленим представником окупаційних військ рф на ім`я « ОСОБА_7 », який здійснює збройну агресію проти України.

В ході спілкування ОСОБА_5 та представника окупаційних військ рф на ім`я « ОСОБА_7 », останній намагався залучити ОСОБА_5 до конфіденційного співробітництва з метою вчинення ОСОБА_5 дій, спрямованих на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній економічній та інформаційній безпеці України, наданні допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.

Усвідомлюючи cуспільно-небезпечний характер своїх дій, ОСОБА_5 на пропозицію представника окупаційних військ рф на ім`я « ОСОБА_7 » погодилася повідомляючи інформацію про суспільно-політичну ситуацію у м. Кропивницький, результати ракетних ударів по об`єктах інфраструктури та підтримуючи подальшу окупацію українських територій.

Таким чином, громадянка України ОСОБА_5 досягла змови на вчинення особливо тяжкого злочину - державної зради, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

З кінця травня 2023 року ОСОБА_5 будучи обізнаною про кримінальну відповідальність за вчинення державної зради, вирішила не підтримувати будь-яких контактів із представником окупаційних військ рф на ім`я « ОСОБА_7 », відмовилася від свого наміру вчиняти дії, направлені на виконання його злочинних завдань на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, надання допомоги в проведенні підривної діяльності проти України та 02.02.2024 звернулася до Управління СБ України в Кіровоградській області і добровільно заявила про свій зв`язок з вищевказаним представником окупаційних військ рф на ім`я « ОСОБА_7 ».

Прокурор в підготовчому судовому засіданні підтримав клопотання, просив звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі ч.3 ст.111 КК України та закрити кримінальне провадження.

ОСОБА_5 в судовому засіданні вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.14 ч.2 ст.111 КК України, як підозрювана, визнала, не заперечила щодо фактичних обставин справи, підтримала клопотання прокурора про звільнення її від кримінальної відповідальності.

Захисник підтримав думку підозрюваної.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.44 КК України особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Діяння ОСОБА_5 органом досудового розслідування вірно кваліфіковано за ч.1 ст.14 ч.2 ст.111 КК України, як готування до скоєння особливо тяжкого злочину - державної зради, тобто діяння умисно вчинене громадянином України иа шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України: надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України в умовах воєнного стану.

Відповідно до положень ч.3 ст.111 КК України звільняється від кримінальної відповідальності за діяння, передбачені ч.2 ст.111 КК України, громадянин України, якщо він на виконання злочинного завдання іноземної держави, іноземної організації або їх представників ніяких дій не вчинив і добровільно заявив органам державної влади про свій зв`язок з ними та про отримане завдання.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 на виконання злочинного завдання іноземної держави, іноземної організації або їх представників ніяких дій не вчиняла. В кінці травня 2023 року ОСОБА_5 заявила до Управління СБ України в Кіровоградській області про факт зв`язку із представником іноземної організації спецслужби фсб рф, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 111 КК України

Відповідно до п.2 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні, суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Частиною першою ст.285 КПК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

За таких обставин, суд вважає, що підозрювана ОСОБА_5 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності на підставі ч.3 ст.111 КК України, а кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000099 від 02.06.2023 підлягає закриттю.

Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 285, 286 ст.ст.314-316, ст.368-372 КПК України, суд,

постановив:

Клопотання прокурора у кримінальному провадженні начальника відділу нагляду за додержанням законів СБУ та ДПС України прокуратури області ОСОБА_6 - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.14 ч.2 ст.111 КК України, на підставі ч.3 ст.111 КК України.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000099 від 02.06.2023 відносно ОСОБА_5 - закрити.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирався.

Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом 7 днів з часу її проголошення.

Суддя

Ленінського районного суду

м. Кіровограда ОСОБА_8