Кагарлицький районний суд Київської області
Справа № 368/389/23
номер провадження 1-кп/368/75/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.03.2024 року

Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кагарлику кримінальне провадження № 0000051 від 21.06.2022 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець с. Березоточа Лубенського району Полтавської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , освіта вища, одружений, директор ТОВ «Спецклімат проект», раніше не судимий, моб. тел. НОМЕР_1

у вчиненні злочину, передбаченого ст.122 ч.1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 28.05.2022, в обідню пору, точний час не встановлений, разом зі знайомим ОСОБА_6 , приїхали до ставу, який знаходиться поблизу домогосподарств АДРЕСА_3 та перебуває в користуванні ОСОБА_7 , з метою порибалити.

Близько 18 год. 45 хв., цього ж дня, між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , які в цей час знаходились за столом на дамбі зазначеного ставу, в ході спілкування раптово виник конфлікт, який відразу ж переріс в спільну боротьбу та штовханину, в ході якої останні впали на землю.

Після чого, ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний намір спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , діючи умисно, з метою заподіяння шкоди здоров`ю останнього, знаходячись в положенні сидячи зверху та прижимаючи лівою рукою руки ОСОБА_7 до його тулуба, внутрішньою частиною відкритої долоні правої руки наніс близько 5-6 ударів в область лівого вуха останнього.

Так, своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_4 заподіяв ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді розриву центрального відділу барабанної перетинки лівого вуха які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, так як не становили небезпеки для життя потерпілого і призвів до тривалого розладу здоров`я на строк понад 21 день

Вказані злочинні дії ОСОБА_4 вчинив з прямим умислом так як він усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав його суспільно небезпечні наслідки і бажав їх настання.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 винність свою не визнав. Дав суду покази, що 28.05.2022 він в обідню пору разом зі знайомим ОСОБА_6 приїхали до ставу, який знаходиться в с. Іванівка Обухівського району Київської області та перебуває в користуванні ОСОБА_7 , з метою порибалити. Накрили на стіл. Підійшов ОСОБА_7 і випили по чарці. ОСОБА_6 у звязку з необхідністю телефонної розмови відійшов від столу і він залишився за столом з ОСОБА_7 . В розмові ОСОБА_7 казав йому про свого зятя і жестикулював, що хоче фізично розправитися з ним. При цьому говорив, що зять такої ж статури як і він ОСОБА_4 . ОСОБА_7 бистро піднявся і почав тягнути його до себе а ОСОБА_4 намагався вирватися і вони впали на землю . ОСОБА_7 виявився в положенні зверху на ОСОБА_4 і тягнув його ОСОБА_4 руками за волосся та душив за шию. Він вирвався з під ОСОБА_7 і вони лежали поруч на траві. Він хотів заблокувати руки і ОСОБА_7 вдарив його в щелепу. Він навмисно не наносив удари ОСОБА_7 , а захищався від нього який намагався його побити. У нього боліла шия і щелепа. Він на ОСОБА_7 не сидів зверху і чув слова ОСОБА_6 досить.

Вина ОСОБА_4 у вчиненні злочину підтверджується слідуючими доказами.

Показами потерпілого ОСОБА_7 в судовому засіданні підтверджується, що 28.05.2022 обвинувачений з ОСОБА_6 приїхали до ставу, який знаходиться в с. Іванівка Обухівського району Київської області та перебуває в його користуванні, з метою порибалити. Вони накрили на стіл. Він підійшов до них. Він спочатку розповів історію родичу ОСОБА_6 , що мав справу із своїм зятем який більший за обвинуваченого. Потім розповів цю історію ОСОБА_4 коли у зв`язку з необхідністю телефонної розмови ОСОБА_6 відійшов від столу і він залишився за столом з ОСОБА_7 . Обвинувачений схватив його за боки і він сприйняв це з метою боротися. Але вони впали на землю і ОСОБА_4 бив йому долонею в область вуха більше 5 разів і тому з вуха пішла кров і це бачив родич. Він ОСОБА_4 не бив.

Показами свідка ОСОБА_6 в судовому засіданні підтверджується, що 28.05.2022 обвинувачений та він приїхали до ставу, який знаходиться в с. Іванівка Обухівського району Київської області та перебуває в користуванні його троюрідного брата ОСОБА_7 з метою порибалити. Раніш він вже приїжджав з ОСОБА_4 рибалити на цей став. Вони накрили на стіл. ОСОБА_7 підійшов до них. У зв`язку з необхідністю телефонної розмови він відійшов від столу на незначну відстань. Коли повернувся в напрямку обвинуваченого і потерпілого то побачив, що вони качались в траві і обвинувачений, знаходячись в положенні зверху на лежачому потерпілому, руками наніс декілька ударів потерпілому. ОСОБА_7 в цей час кричав досить . Бачив кров у ОСОБА_7 яка текла з вуха. Пізніше після вказаних подій на його питання обвинувачений казав йому, що після розповіді потерпілого , що може фізично заламати свого зятя також віку як і обвинувачений останній запитав чи може і його заламати на що потерпілий відповів може та вони почали мірятися силою.

Згідно заяви ОСОБА_7 від 2.06.2022 року до начальника ВП №1 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_4 28.05.2022 року біля ставу, який знаходиться поблизу домогосподарств АДРЕСА_3 та перебуває в його користуванні безпричинно наніс удари кулаками в різні частини голови та в область вуха і було розірвано барабанну перепонку , що підтверджується довідкою медичної установи - інституту отоларингології та аудіограмою копії яких він додає.

Заявою ОСОБА_7 від 21.06.2022 року до начальника ВП №1 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області про надання оригіналів документів до вказаної заяви від 2.06.2022 року - довідки №1385 від 31.05.2022 медичної установи - інституту отоларингології та аудіограмою копії яких він додавав.

Згідно висновку експерта № 88 від 30.07.2022 року у ОСОБА_7 за даними наданої медичної документації були виявлені: синці в ділянці лівої вушної раковини; розрив центрального відділу барабанної перетинки лівого вуха. Наявний у потерпілого розрив центрального відділу барабанної перетинки лівого вуха відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, так як не становив небезпеки для життя потерпілого і призвів до тривалого розладу здоров`я на строк понад 21 день. Окремо взяті синці відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Протоколом огляду місця події від 18.03.2023 року , ілюстрованою таблицей до нього підтверджується , що місце вчинення злочину розташоване біля ставу, який знаходиться поблизу домогосподарств АДРЕСА_3 та перебуває в користуванні ОСОБА_7 .

Протоколом проведення слідчого експерименту від 28.12.2022 року та відеоматеріалами слідчого експерименту з протоколом огляду та перезапису відео від 28.12.2022 року підтверджується, що потерпілий ОСОБА_7 на місці вчинення злочину показав і пояснив, що 28.05.2022 року близько 18 год. 45 хв., між ОСОБА_4 та ним в ході спілкування раптово виник конфлікт який відразу ж переріс в спільну боротьбу та штовханину протягом 1-2 хвилин в ході якої останні впали на землю. Після чого, ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою заподіяння шкоди здоров`ю останнього, знаходячись в положенні сидячи зверху та прижимаючи лівою рукою руки ОСОБА_7 до його тулуба, внутрішньою частиною відкритої долоні правої руки наніс близько 5-6 ударів в область його лівого вуха з якого після ударів потекла кров. До них підбіг ОСОБА_6 і відтягнув з нього ОСОБА_4 .

Згідно висновку експерта № 01 від 03.01.2023 року наявні у ОСОБА_7 тілесні ушкодження могли утворитися при обставинах, показаних останнім під час проведення слідчого експерименту від 28.12.2022 року.

Згідно висновку експерта № 08 від 1.02.2023 року випадкове заподіяння наявних у ОСОБА_7 тілесних ушкоджень у вигляді розриву центрального відділу барабанної перетинки лівого вуха при обставинах зазначених ОСОБА_4 14.01.2023 року в наданих поясненнях і які вказані слідчим у вихідних даних постанови від 25.01.2023 року про проведення експертизи, а саме в результаті самостійного нанесення ударів в область лівого вуха ОСОБА_7 під час нанесення ударів ОСОБА_4 в ході спільної боротьби, зокрема і при тому, що ОСОБА_4 знаходився в положенні схиленим над ОСОБА_7 утворитися не могли. Умови виникнення наявних тілесних ушкоджень могли скластися лише в разі цілеспрямованого наміру потерпілого ОСОБА_7 власноручно заподіяти самому собі тілесне ушкодження . Механізм утворення розриву центрального відділу барабанної перетинки передбачає виникнення в цей момент різкого зростання тиску повітря в зовнішньому слуховому проході, що зокрема не виключає вірогідність нанесення удару в діляку вуха долонею.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 25.03.2023 року та відеоматеріалів слідчого експерименту з протоколом огляду та перезапису відео від 25.03.2023 року підтверджується, що ОСОБА_4 в якості підозрюваного на місці вчинення злочину показав і дав покази такі ж як і в судовому засіданні.

Згідно висновку експерта № 49 від 31.03.2023 року наявні у ОСОБА_7 тілесні ушкодження не могли утворитися при обставинах, показаних ОСОБА_4 під час проведення слідчого експерименту від 25.03.2023 року, так як ОСОБА_8 взагалі заперечував як нанесення ним самим будь- яких ударів ОСОБА_7 так і нанесення власне ОСОБА_7 самому собі ударів власноруч.

Постановою дізнавача від 11.07.2022 року кримінальне провадження № 0000051 від 21.06.2022 року закрито у звязку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.125 ч.1 КК України.

Постановою прокурора Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури від 15.11.2022 року скасовано вказано постанову дізнавача з обгрунтуванням, що рішення прийняте необгрунтовано без долучення висновку призначеної судово- медичної експертизи.

Постановою дізнавача від 22.11.2022 року змінено попередню кваліфікацію кримінального правопорушення з ст.125 ч.1 КК України на ст.122 ч.1 КК України. Постановою слідчого від 30.12.2022 року кримінальне провадження № 0000051 від 21.06.2022 року закрито у звязку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.122 ч.1 КК України в діях будь - яких осіб.

Постановою прокурора Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури від 3.01.2023 року скасовано вказано постанову слідчого з обгрунтуванням, що рішення прийняте необгрунтовано без долучення висновку призначеної судово- медичної експертизи та не встановлено і не допитано можливих свідків вчинення злочину.

Захистом надано інформацію на адвокатський запит ДУ « Інститут отоларингології ім. проф. О.С. Коломійченка НАМН України» про те, що пошкодження ( розрив) центрального відділу барабанної перетинки вуха людини виникає внаслідок прямої ( безпосередньої ) травми барабанної перетинки та внаслідок запальних захворювань середнього вуха. Потенційними причинами пошкодження ( розрив) центрального відділу барабанної перетинки вуха людини можуть бути наступні : внаслідок падіння на землю з висоти власного зросту, внаслідок отримання отримання травм голови під час ДТП, внаслідок ударів в області вуха, від прямої травми барабанної перетинки, внаслідок акустичної травми, баротравми. Вказана інформація не суперечить висновку експерта №88 від 30.07.2022 року в якому зазначено, що виявлені у ОСОБА_7 тілесні ушкодження внаслідок падіння з положення стоячи на плоску, випуклу чи іншу тверду площину ( як з прискоренням тіла так і без нього) утворитися не могли так як вказана інформація не містить конкретних обставин за яких внаслідок падіння на землю з висоти власного росту можливий розрив центрального відділу барабанної перетинки вуха людини.

Відповідно до ст.36 ч.1,4 КК України передбачено :

1. Необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

4. Особа не підлягає кримінальній відповідальності, якщо через сильне душевне хвилювання, викликане суспільно небезпечним посяганням, вона не могла оцінити відповідність заподіяної нею шкоди небезпечності посягання чи обстановці захисту.

Відповідно до ст.39 ч.1 КК України передбачено :

1. Не є кримінальним правопорушенням заподіяння шкоди правоохоронюваним інтересам у стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, що безпосередньо загрожує особі чи охоронюваним законом правам цієї людини або інших осіб, а також суспільним інтересам чи інтересам держави, якщо цю небезпеку в даній обстановці не можна було усунути іншими засобами і якщо при цьому не було допущено перевищення меж крайньої необхідності.

Посилання обвинуваченого, що він діяв в стані необхідної оборони не відповідають положенням ст.36 ч.1 КК України та встановленим обставинам справи про те, що не було суспільно небезпечного діяння відносно обвинуваченого від потерпілого. Посилання захисника , що обвинувачений перебував в стані сильного душевного хвилювання не відповідають положенням ст.36 ч.4 КК України та встановленим обставинам справи про те, що не було суспільно небезпечного діяння відносно обвинуваченого від потерпілого, Посилання захисника , що обвинувачений діяв в стані крайньої необхідності не відповідають положенням ст.39 ч.1 КК України та встановленим обставинам справи про те, що не було небезпеки, що безпосередньо загрожує особі обвинуваченого чи охоронюваним законом правам цієї людини або інших осіб.

Показами свідка ОСОБА_6 підтверджуються покази потерпілого , що обвинувачений був ініціатором помірятися силою , а не потерпілий і потерпілий погодився боротися з ОСОБА_4 який безпідставно спричинив умисно тілесні ушкодження потерпілому у вигляді розриву центрального відділу барабанної перетинки лівого вуха шляхом нанесення ударів долонею своєї правої руки. Невизнання обвинуваченим вини під час досудового слідства і в судовому засіданні як і твердження про те, що ОСОБА_7 вдарив його в щелепу є способ захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності. ОСОБА_4 не посилається, що ОСОБА_7 спричинив йому тілесні ушкодження і свідок ОСОБА_6 не памятає інших обставин які повідомляв йому друг ОСОБА_4 , в тому числі і обставини, що ОСОБА_7 вдарив ОСОБА_4 в щелепу.

Відповідно до ст.86 КПК України зазначено:

1. Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

2. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.87 КПК України зазначено:

1. Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

2. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння:

1) здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов;

2) отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження;

3) порушення права особи на захист;

4) отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права;

5) порушення права на перехресний допит;

3. Недопустимими є також докази, що були отримані:

1) з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні;

2) після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень;

3) під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи у зв`язку з недопущенням адвоката до цієї слідчої (розшукової) дії. Факт недопущення до участі в обшуку адвокат зобов`язаний довести в суді під час судового провадження;

4) під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи, якщо така ухвала винесена слідчим суддею без проведення повної технічної фіксації засідання.

4. Докази, передбачені цією статтею, повинні визнаватися судом недопустимими під час будь-якого судового розгляду, крім розгляду, якщо вирішується питання про відповідальність за вчинення зазначеного істотного порушення прав та свобод людини, внаслідок якого такі відомості були отримані.

Відповідно до ст.93 КПК України зазначено;

1. Збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

2. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до постанови Великої палати ВС від 31.08.2022 у справі №756/10060/17 головне питання полягало в тому, чи може бути визнано допустимими докази, якщо було порушено певні правила під час їх отримання.

ВП дійшла висновку: «У випадку призначення експертизи слідчим, який не входить до складу визначеної у кримінальному провадженні слідчої групи суд, вирішуючи питання про допустимість даних висновку експерта як доказів, повинен у межах доводів сторін перевірити, чи призвів спосіб призначення експертизи до порушення тих чи інших прав і свобод людини, передбачених Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та/або Конституцією. У разі визнання доказів недопустимими суд має вмотивувати свої висновки про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, зазначивши, які саме й чиї права і свободи було порушено і в чому це виражалося. Оцінюючи докази на предмет допустимості відповідно до критеріїв, встановлених кримінальним процесуальним законом, суд виходить з обставин конкретної справи і також повинен вмотивувати своє рішення».

В даній справі суд не вбачає істотних порушень прав ОСОБА_4 та відсутні підстави для визнання доказів недопустимими.

Захисник клопотав про визнання недопустимими слідуючих доказів з посиланням на ст.87 ч.1 КПК України без зазначення які саме права і свободи ОСОБА_4 було порушено та посиланням на ст.86 КПК України :

- висновку експерта № 88 від 30.07.2022 року з посиланням на ст.101 ч.1 КПК України та Інструкції про проведення судово- медичної експертизи , затвердженої наказом МОЗ України від 17.01.1996 року №6 та використання експертом документів які не зазначались у постанові про призначення експертизи чи супровідному листі , без медичного обстеження потерпілого, без попередження експерта про кримінальну відповідальність, проведення експертизи у період з 18.07.2022 року по 30.07.2022 року коли кримінальне провадження було зупинено. Це клопотання не підлягає задоволенню з слідуючих міркувань. В постанові дізнавача про проведення експертизи від 22.06.2022 року зазначено про направлення на експертизу потерпілого та надання експерту відповідну медичну документацію . В супровідній від 22.06.2022 року вказано про направлення судово - медичному експерту довідки №1385 від 31.05.2022 року ДУ « Інститут отоларингології ім. проф. О.С. Коломійченка НАМН України» і аудіограми від 31.05.2022 року на імя ОСОБА_7 яка видана Центром слуху « ЗВУКИ ЖИТТЯ», м. Київ, бульвар Дружби Народів,32. Вказані документи використані експертом і довідка містила діагноз гострий лівобічний перфоративний середній отит, що є розривом барабанної перетинки лівого вуха.Відповідно до ст.101 ч.3 КПК України експерт має право давати висновок на підставі відомостей які стали відомі експерту під час дослідження вказаних матеріалів без медичного обслідування потерпілого. Також експерт використав іншу медичну документацію яку експерту надав потерпілий і яка містила такий же діагноз. Експертизу проведено у період з 18.07.2022 року по 30.07.2022 року і в цей час кримінальне провадження не було було зупинено так як постановою дізнавача від 11.07.2022 року було закрите з зазначенням права оскарження протягом 10 днів з дня отримання її копії та вказана постанова була скасована постановою прокурор від 15.11.2023 з підстав не долучення висновку експерта з яких відповідно до ст.93 КПК України вбачається, що не вчинялись дії по збиранню - отриманню вказаного висновку експерта по 15.11.2023 року. Відповідно до ст.56 ч.1 п.3 КПК України потерпілий мав право скористатись правом подати докази дізнавачу, слідчому без ухвали слідчого судді про доступ до медичних документів - довідки №1385 від 31.05.2022 медичної установи - інституту отоларингології та аудіограми.

- висновку експерта № 01 від 03.01.2023 року з посиланням, що постанова про проведення експертизи надана слідчим експерту і експертиза проведена під час закриття кримінального провадження , експерту не надавався попередній висновок експерта . Це клопотання не підлягає задоволенню з слідуючих міркувань. В постанові слідчого про проведення додаткової судово - медичної експертизи від 28.12.2022 року при обгрунтуванні зазначено про висновок експерта № 88 від 30.07.2022 року який також давав експерт ОСОБА_9 якому надавались відповідні документи які він досліджував, що він також зазначив у висновку експерта № 01 від 03.01.2023 року. Постановою слідчого від 30.12.2022 року закрите кримінальне провадження з зазначенням права оскарження протягом 10 днів з дня отримання її копії і поставновою прокурора від 3.01.2023 року вказана постанова скасована. З вказаних постанов та показів експерта ОСОБА_10 вбачається, що слідчий надав експерту постанову про проведення додаткової судово - медичної експертизи під час незаконно закритого кримінального провадження і під час строку на оскарження постанови про закриття кримінального провадження а висновок експерта отримано слідчим під час досудового слідства.

- висновку експерта № 08 від 1.02.2023 року року з посиланням, що експерту не надавався попередній висновок експерта . Це клопотання не підлягає задоволенню з слідуючих міркувань. В постанові слідчого про проведення додаткової судово - медичної експертизи від 25.01.2023 року при обгрунтуванні зазначено про висновок експерта № 88 від 30.07.2022 року і № 01 від 03.01.2023 року які також давав експерт ОСОБА_9 якому надавались відповідні документи які він досліджував, що він також зазначив у висновку експерта №08 від 1.02.2023 року.

- висновку експерта № 49 від 31.03.2023 року з посиланням, що експерту не надавався попередній висновок експерта . Це клопотання не підлягає задоволенню з слідуючих міркувань. В постанові слідчого про проведення додаткової судово - медичної експертизи від 28.03.2023 року при обгрунтуванні зазначено про висновок експерта № 88 від 30.07.2022 року який також давав експерт ОСОБА_9 якому надавались відповідні документи які він досліджував, що він також зазначив у висновку експерта № 49 від 31.03.2023 року та зазначив висновки які він також давав № 01 від 03.01.2023 року і № 08 від 1.02.2023 року.

Відповідно до ст.102 ч.2 КПК України у висновках експерта ОСОБА_10 зазначено, що його попереджено про відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків і вказані висновки підтримані експертом в судовому засіданні.

Відповідно до ст.91 ч.1 п.1 КПК України та дизпозиції ст.122 ч.1 КК України не є обовязковим інкримінувати мотив і мету злочину а форма вини в обвинувальному висновку зазначена.

Суд, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає доведеним, що ОСОБА_4 заподіяв потерпілому умисно середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я і кваліфікує вказані дії по ст.122 ч.1 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину. Враховує особу обвинуваченого який позитивно характеризується по місцю проживання, працює, вперше притягується до кримінальної відповідальності. Обставин які пом`якшують його покарання судом не встановлено . Обставин які обтяжують покарання не встановлено. Враховує досудову доповідь з висновком , що обвинувачений не становить високої небезпеки для суспільства .

На підставі викладено суд дійшов висновку про необхідність призначення покарання обвинуваченому у виді обмеження волі .

Також на підставі викладено суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання у виді обмеження волі і приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням на визначений судом іспитовий строк відповідно до ст.75 КК України.

Також на засудженого слід покласти обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України і додатково покласти обов`язок , передбачений пунктом 4 ч.3 ст.76 КК України, що є необхідними і достатніми для виправлення особи з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного.

Заявлений цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про стягнення 195700 грн. у відшкодування моральної шкоди який не визнав ОСОБА_4 слід задоволити частково. Судом встановлено, що ОСОБА_7 зазнав моральної щкоди у вигляді душевних страждань і фізичного болю у зв`язку з протиправним заподіянням йому тілесних ушкоджень у вигляді розриву центрального відділу барабанної перетинки лівого вуха. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом в розмірі 50000 грн. з урахуванням характеру правопорушення, глибини фізичних і душевних страждань, погіршення можливості чути, вини відповідача який завдав моральної шкоди, вимоги розумності і спраедливості. А тому на підставі ст.1167 ч.1 , 23 ч.1 п.1 ЦК України стягнути з відповідача на користь позивача 50000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,-

засудив:

ОСОБА_4 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні по ст.122 ч.1 КК України та призначити йому покарання у виді 1 року обмеження волі .

На підставі ст.ст.75 КК України звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, визначивши іспитовий строк 1 рік .

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 слідуючі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

3) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Речові докази: Речові докази: диск DVD-R -4,7 ГВ 120 хв. з відеозаписом проведення слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_7 від 28.12.2022 року; диск DVD-R -4,7 ГВ 120 хв. з відеозаписом проведення слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_4 від 25.03.2023 року - зберігати при матеріалах справи.

Цивільний позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса прож. АДРЕСА_4 50000 грн. у відшкодування моральної шкоди . В решті позову відмовити.

На вирок може бути подана апеляція до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення вироку.

Суддя ОСОБА_1