ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2024 року

м. Київ

справа № 211/2161/22

провадження № 51-7010км23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

у режимі відеоконференції:

засудженого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 на вирок Дніпровського апеляційного суду від 28 вересня 2023 року ухвалений стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, зареєстрованого в тому ж АДРЕСА_1 ), жителя АДРЕСА_2 )

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 309 Кримінального кодексу України (далі - КК).

Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

За вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 липня 2023 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 309 КК, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі статті 75 КК звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік.

Згідно з вироком, ОСОБА_6 , посягаючи на встановлені та охоронювані законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, переслідуючи злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання, зберігання та перевезення психотропної речовини - метамфетамін, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з невстановленого часу, при невстановлених обставинах, у невстановлений слідством час, незаконно придбав, незаконно зберігав при собі та перевозив психотропну речовину в кількості 300 фрагментів пластикових трубочок з метамфетаміном без мети збуту, які о 10 год 15 хв 18 березня 2022 року дістав із кишень своєї жилетки в ході затримання в порядку статті 208 КПК, у присутності понятих. Загальна вага метамфетаміну, яка була вилучена у ОСОБА_6 , складає 8,9394 г, що відноситься до великих розмірів.

Вироком Дніпровського апеляційного суду від 28 вересня 2023 року вирок Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 липня 2023 року в частині призначеного покарання скасовано. Ухвалено новий вирок, яким ОСОБА_6 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

В іншій частині вирок Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 липня 2023 року залишено без змін.

Вимоги, викладені у касаційній скарзі, та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить змінити вирок Дніпровського апеляційного суду від 28 вересня 2023 року в частині призначеного покарання, на підставі статті 75 КК звільнити останнього від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік. При цьому посилається на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Зазначає, що наявність кількох обставин, які пом`якшують покарання, вчинення кримінального правопорушення вперше, відсутність матеріальної та моральної шкоди, бездоганна поведінка та позитивна характеристика засудженого, негативне ставлення до вчиненого, дають підстави для застосування до ОСОБА_6 положень статті 75 КК.

Позиції учасників судового провадження

Засуджений та захисник у судовому засіданні підтримали касаційну скаргу, просили її задовольнити з підстав, зазначених у ній.

Прокурор заперечила щодо задоволення касаційної скарги захисника. Вважає вирок Дніпровського апеляційного суду від 28 вересня 2023 року законним та обґрунтованим.

Мотиви Суду

Заслухавши доповідь судді, думку засудженого, його захисника, та прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Згідно зі статтею 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правильність правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Відповідно до приписів статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 309 КК, й правильність кваліфікації його дій у касаційній скарзі захисником не оспорюються, а тому в касаційному порядку не перевіряються.

Натомість захисник ставить питання про можливість застосування до засудженого положень статті 75 КК.

Так, відповідно до статей 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації таке покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Тобто, призначаючи покарання у кримінальному провадженні, залежно від конкретних обставин справи, особи засудженого, дій, за які його засуджено, наслідків протиправної діяльності, суд вправі призначити такий вид та розмір покарання, який у конкретному випадку буде необхідним, достатнім, справедливим, слугуватиме виправленню засудженої особи та відповідатиме кінцевій меті покарання в цілому.

Разом з тим, з огляду на дискреційні повноваження суд також вправі звільнити особу від відбування призначеного покарання з випробуванням за наявності для цього підстав.

Так, відповідно до частини 1 статті 75 КК (в редакції, яка діяла на момент вчинення кримінального правопорушення), якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Як неодноразово зазначав Верховний Суд у кримінальному праві виправлення засудженого є таким впливом покарання на свідомість особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, за допомогою якого усуваються ті її негативні риси, які призвели до вчинення кримінального правопорушення.

Виправлення виявляється у внесенні коректив у соціально-психологічні характеристики засудженого, нейтралізації негативних криміногенних настанов, вихованні законослухняності та поваги до положень закону, в тому числі і кримінального.

Як убачається з мотивувальної частини вироку суду першої інстанції, обґрунтовуючи висновок щодо виду і розміру покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, та особу обвинуваченого, який повністю визнав себе винним та щиро покаявся в скоєному, раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не знаходиться, працює. Обставиною, що пом'якшує покарання, суд першої інстанції визнав щире каяття. Обставин, які б обтяжували покарання, судом не встановлено.

Урахувавши зазначене, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі, однак вважав можливим його виправлення без ізоляції від суспільства та можливістю застосування положень статті 75 КК з покладанням обов`язків, передбачених статтею 76 КК.

Відповідно до статей 404, 407 КПК апеляційний суд переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги і за наслідками її розгляду має право скасувати вирок суду першої інстанції повністю або частково та ухвалити новий, у якому зобов`язаний навести належні й достатні мотиви та підстави прийнятого рішення з урахуванням вимог статті 409 КПК.

Вирішуючи питання про скасування або зміну вироку місцевого суду, суд апеляційної інстанції має керуватися положеннями статей 408, 420 КПК.

Зокрема, положеннями частини 2 статті 420 КПК передбачено, що вирок суду апеляційної інстанції має відповідати загальним вимогам до вироків, визначеним статтею 374 КПК.

Тобто, вимоги кримінального процесуального закону у їх взаємозв`язку передбачають, що апеляційний суд зобов`язаний перевірити всі доводи, наведені в апеляційних скаргах, врахувати позицію сторін кримінального провадження і учасників судового розгляду, дати у своєму рішенні на них вичерпну відповідь та у випадку незгоди з ними зазначити підстави їх необґрунтованості.

Скасовуючи вирок місцевого суду в частині призначеного покарання, апеляційний суд указав, що доводи апеляційної скарги прокурора в цій частині є слушними, а свої висновки обґрунтував з наведенням конкретних мотивів.

Зокрема, як убачається зі змісту мотивувальної частини вироку суду апеляційної інстанції, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та дані про особу засудженого, апеляційний суд призначив ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, яке з огляду на вимоги статей 50, 65 КК є справедливим.

Водночас, апеляційний суд зважив на те, що місцевий суд залишив поза увагою дані про особу обвинуваченого, що стосуються фактичних обставин притягнення до кримінальної відповідальності. Зокрема ту обставину, що у ОСОБА_6 перебувало 300 фрагментів пластикових трубочок, запаяних з обох боків, аналогічних між собою за зовнішніми ознаками із кристалічною речовиною в середині, яка згідно висновків експерта є метамфетаміном. Крім того, апеляційний суд зазначив, що суд першої інстанції не надав належної уваги вчиненню злочину в період воєнного стану. Також не надано належної оцінки доводам прокурора про відсутність офіційного працевлаштування обвинуваченого, а отже й законного джерела прибутку.

Також, колегія суддів апеляційної інстанції у своєму рішенні зазначила, що судом першої інстанції не було належним чином враховано ту обставину, що кримінальне правопорушення ОСОБА_6 вчинене у сфері обігу наркотичних засобів, що породжує вкрай небезпечне явище суспільства - наркоманію. Крім того, даний злочин вчинено на той час у прифронтовому місті - Кривому Розі, в якому на час вчинення кримінального правопорушення зосереджено велику кількість біженців та військовослужбовців.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Колегія суддів погоджується з такими твердженнями апеляційного суду та вважає, що з огляду на конкретні фактичні обставини та характер вчиненого злочину, апеляційний суд обґрунтовано дійшов висновку, що виправлення засудженого можливе виключно в умовах ізоляції його від суспільства.

Враховуючи вказані обставини в їх сукупності, колегія суддів уважає, що не має підстав для застосування положень статті 75 КК та звільнення ОСОБА_6 від відбування такого покарання з випробуванням, про що просить захисник у своїй касаційній скарзі.

На переконання колегії суддів, вирок суду апеляційної інстанції є законним, вмотивованим та обґрунтованим, відповідає вимогам статей 370, 374, 420 КПК, а тому відсутні підстави для його скасування чи зміни.

Оскільки кримінальний закон застосовано правильно, істотних порушень вимог процесуального законодавства не встановлено, а призначене покарання відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого, касаційну скаргу захисника необхідно залишити без задоволення, а вирок апеляційного суду - без зміни.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Суд

у х в а л и в:

Вирок Дніпровського апеляційного суду від 28 вересня 2023 року стосовно ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3