Справа № 592/6932/24
Провадження № 1-кп/592/443/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2024 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянув у підготовчому судовому засіданні в дистанційному судовому провадженні в режимі відеоконференції в залі судових засідань в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми кримінальне провадження № 000178, відомості за яким 17.04.2024 року були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Миколаївка, Казанківського р-ну, Миколаївської обл. , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 (підвальне приміщення) , який ніде не працює та офіційно ніде не працевлаштований, який має професійно-технічну освіту, неодруженого, громадянина України, українця, засудженого 01.12.2020 року Печерським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років, невійськовозобов`язаного, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_4 ,

захисниці обвинуваченого: адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого: ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :

За час відбуття покарання в державній установі "Сумська виправна колонія (№ 116) " з 28.01.2024 року до теперішнього часу засуджений ОСОБА_3 зарекомендував себе виключно з негативного боку. За систематичні порушення встановленого порядку відбування покарання він має 22 дисциплінарних стягнення, у тому числі, поміщався до дисциплінарного ізолятора (ДІЗО) 4 разів та 1 раз до приміщення камерного типу (ПКТ) відповідно до ухвали Ковпаківського районного суду м. Суми від 16.02.2024 року строком на 15 (п`ятнадцять) днів. Так, 13.02.2024 року о 10 годині 30 хвилин до кабінету молодшого інспектора ДІЗО було викликано засудженого ОСОБА_3 , де начальником відділення СПС ОСОБА_6 в присутності оперуповноваженого ОВ лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_7 та виконуючого обов`язки заступника начальника відділу СВ та ПР підполковника внутрішньої служби ОСОБА_8 , які являються представниками адміністрації установи виконання покарань, було запропоновано згідно графіку 2-х годинного відпрацювання на лютий 2024 року, затвердженому начальником установи, відпрацювати 2-х годинне чергування, а саме: підмести сходи з 1 поверху ДІЗО до прогулянкового дворика 2 поверху. Засуджений ОСОБА_3 був забезпечений робочою формою одягу згідно сезону та інвентарем для прибирання в повному обсязі, але виконувати законні вимоги адміністрації, тобто приступити до прибирання, засуджений відмовився та пояснив про те, що запропонована робота є неприйнятною, і приступати до вказаної роботи він не буде. Згідно медичній довідці засуджений ОСОБА_3 до 2-х годинного відпрацювання може залучатися. Після чого засудженому ОСОБА_3 було доведено та було роз`яснено вимоги ст. 118 КВК України, його було попереджено про правові наслідки в разі невиконання запропонованої роботи. На що засуджений ОСОБА_3 сказав, що приступати до вказаної роботи він не буде, бо це йому неприйнятно. Своїми діями засуджений ОСОБА_3 порушив вимоги режиму тримання передбачені абз. абз. 2, 5, 6 п. 3 розд. 2 "Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань" , ст. 9, ч. 3 ст. 107, ч. 5 ст. 118 КВК України. Таким чином, за порушення вимог абз. абз. 2, 5, 6 п. 3 розд. 2 ПВР було вирішено питання щодо переведення засудженого ОСОБА_3 до приміщення камерного типу строком на 15 (п`ятнадцять) днів відповідно до ухвали Ковпаківського районного суду м. Суми від 16.02.2024 року строком на 1 (один) місяць. Згідно ухвали Ковпаківського районного суду м. Суми від 16.02.2024 року на засудженого ОСОБА_3 було накладено стягнення у виді переведення до приміщення камерного типу строком на 15 (п`ятнадцять) днів. 01.03.2024 року засудженого ОСОБА_3 було переведено до приміщення камерного типу строком на 15 (п`ятнадцять) днів. Проте, після відбуття стягнення в приміщенні камерного типу (ПКТ) , засуджений ОСОБА_3 належних висновків не зробив та продовжив порушувати встановлений порядок відбуття покарання. Зокрема, 21.03.2024 року о 13 годині 30 хвилин заступником начальника відділу із СВ та ПР підполковником внутрішньої служби ОСОБА_8 , який являється представником адміністрації установи виконання покарань, було викликано до службового кабінету засудженого відділення СПС № 4 ОСОБА_3 та було запропоновано, відповідно до графіку 2-х годинного відпрацювання засуджених відділення СПС № 4 на березень 2024 року, затвердженому начальником установи, засудженому ОСОБА_3 , згідно з вимогами ч. 5 ст. 118 КВК України, було оголошено вимогу приступити до робіт з благоустрою місць позбавлення волі, а саме: підмести загальний коридор першого поверху та сходинки першого поверху. Засуджений ОСОБА_3 був забезпечений робочою формою одягу згідно сезону та інвентарем для прибирання в повному обсязі. Засуджений від вказаної роботи відмовився в категоричній формі. Згідно медичній довідці з медичної частини установи, гострої терапевтичної патології у ОСОБА_3 не виявлено. Даному засудженому було запропоновано надати письмове пояснення за фактом відмови від виконання ним законних вимог персоналу, а саме: відмови виконувати 2-х годинне відпрацювання, яке він надав та вказав, що робота є неприйнятною та приступати до вказаної роботи він не буде. Таким чином, засуджений ОСОБА_3 своїми умисними діями порушив вимоги п. 3 розд. 2 ПВР, а також ст. 9, ч. 3 ст. 107, ч. 5 ст. 118 КВК України, якими передбачено, що засуджені до позбавлення волі зобов`язані виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу установи, можуть залучатися без оплати праці до робіт з благоустрою колонії та прилеглих до них територій, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених або до допоміжних робіт із забезпечення колоній продовольством. Враховуючи те, що до засудженого неодноразово застосовувалися різноманітні стягнення, на які він не реагував, продовжуючи порушувати встановлений порядок відбування покарання, рішенням дисциплінарної комісії (протокол № 30 від 26.03.2024 року) установи ОСОБА_3 було оголошено дисциплінарне стягнення у виді догани. 28.03.2024 року близько 11 години 40 хвилин начальником відділення СПС № 4 державної установи "Сумська виправна колонія (№ 116) " лейтенантом внутрішньої служби ОСОБА_9 , який являється представником адміністрації установи виконання покарань, було викликано до кабінету начальника відділення СПС № 4 засудженого ОСОБА_3 та було запропоновано, відповідно до графіку 2-х годинного відпрацювання на березень 2024, засудженому ОСОБА_3 , згідно з вимогами ч. 5 ст. 118 КВК України, оголошено вимогу приступити до робіт з благоустрою місць позбавлення волі, а саме: підмести сходинковий маршрут з першого по другий поверх. ОСОБА_3 було роз`яснено вимоги ст. 107 КВК України, ч. 5 ст. 118 КВК України та було запропоновано приступити до роботи по благоустрою місця позбавлення волі, але останній відмовився, нічим не мотивуючи свою відмову від виконання даних робіт. Згідно медичній довідці з медичної частини установи, гострої терапевтичної патології у ОСОБА_3 не виявлено. Інвентарем та одягом для прибирання ОСОБА_3 був забезпечений в повному обсязі. Даному засудженому було запропоновано надати письмове пояснення за фактом відмови від виконання ним законних вимог персоналу, а саме: відмови виконувати 2-х годинне відпрацювання, яке він власноруч надав та вказав, що не хоче цього робити, бо це йому неприйнятно. Таким чином, засуджений ОСОБА_3 своїми умисними діями порушив вимоги п. 3 розд. 2 ПВР, а також ст. 9, ч. 3 ст. 107, ч. 5 ст. 118 КВК України, якими передбачено, що засуджені до позбавлення волі зобов`язані виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу установи, можуть залучатися без оплати праці до робіт з благоустрою колонії і прилеглих до них територій, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених або до допоміжних робіт із забезпечення колоній продовольством. Враховуючи те, що до засудженого неодноразово застосовувалися різноманітні стягнення, на які він не реагував, продовжуючи порушувати встановлений порядок відбування покарання, рішенням дисциплінарної комісії установи (протокол № 36 від 02.04.2024 року) ОСОБА_3 було оголошено дисциплінарне стягнення у виді суворої догани. Крім того, 05.04.2024 року близько 11 години 00 хвилин начальником відділення СПС № 4 державної установи "Сумська виправна колонія (№ 116) " старшим лейтенантом внутрішньої служби ОСОБА_10 , який являється представником адміністрації установи виконання покарань, було викликано до кабінету начальника відділення СПС № 4 засудженого ОСОБА_3 та було запропоновано, відповідно до графіку 2-х годинного відпрацювання на квітень 2024 року, засудженому ОСОБА_3 , згідно з вимогами ч. 5 ст. 118 КВК України було оголошено вимогу приступити до робіт з благоустрою місць позбавлення волі, а саме: підмести загальний сходинковий маршрут з першого по другий поверх, де він проживає. Засуджений ОСОБА_3 був забезпечений робочою формою одягу згідно сезону та інвентарем для прибирання в повному обсязі, але виконувати законні вимоги адміністрації, тобто приступити до прибирання, засуджений відмовився та пояснив, що не буде, бо це йому робити неприйнятно. Відповідно до медичної довідки, виданої з медичної частини установи, у засудженого ОСОБА_3 на момент огляду гострої терапевтичної патології не виявлено, видимих тілесних ушкоджень не виявлено. Даному засудженому було запропоновано приступити до виконання робіт, а також було доведено та було роз`яснено вимоги ч. 5 ст. 118 КВК України та попереджено про негативні правові наслідки в разі невиконання запропонованої роботи. На що засуджений ОСОБА_3 відмовився виконувати 2-х годинне відпрацювання. Даному засудженому було запропоновано надати письмове пояснення за фактом відмови від виконання ним законних вимог персоналу, а саме: відмови виконувати 2-х годинне відпрацювання, яке він власноруч надав та вказав, що не хоче цього робити бо це йому неприйнятно. Рішенням дисциплінарної комісії (протокол № 37 від 09.04.2024 року) засудженому ОСОБА_3 було оголошено дисциплінарне стягнення у виді "ДІЗО 8 діб" . 12.04.2024 року близько 11 години 30 хвилин начальником відділення СПС державної установи "Сумська виправна колонія (№ 116) " старшим лейтенантом внутрішньої служби ОСОБА_6 , який являється представником адміністрації установи виконання покарань, до службового кабінету ДІЗО було викликано засудженого ОСОБА_3 , якому було запропоновано, згідно графіку 2-х годинного відпрацювання на квітень 2024 року, затвердженому начальником установи, відпрацювати 2-х годинне чергування, а саме: було запропоновано підмести сходи з першого поверху ДІЗО до прогулянкового двору другого поверху. Засуджений ОСОБА_3 був забезпечений робочою формою одягу згідно сезону та інвентарем для прибирання в повному обсязі, але виконувати законні вимоги адміністрації, тобто приступати до прибирання, засуджений відмовився, бо це йому неприйнятно. Відповідно до довідки з медичної частини установи, в засудженого ОСОБА_3 гострої терапевтичної патології та тілесних ушкоджень не виявлено. Даному засудженому було неодноразово запропоновано приступити до виконання робіт, а також було доведено та було роз`яснено вимоги ч. 5 ст. 118 КВК України та було попереджено про негативні правові наслідки в разі невиконання запропонованої роботи. На що засуджений ОСОБА_3 сказав, що від вказаної роботи він відмовляється, і про наслідки невиконання запропонованої роботи йому відомо, але все одно він прибирати не буде. Рішенням дисциплінарної комісії (протокол № 39 від 16.04.2024) було вирішено направити матеріали до Сумського РУП ГУНП в Сумській області для розгляду по суті та внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань матеріали, зібрані у відношенні засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України. Засудженому ОСОБА_3 було запропоновано ознайомитись під підпис з вимогами ст. 107, ч. 5 ст. 118, ст. 132 КВК України, а також з вимогами ст. 391 КК України, засуджений ОСОБА_3 ознайомився та поставив свій підпис. Крім цього, засуджений ОСОБА_3 відповідно до наказу № 254/АГ-24 від 05.04.2024 року перебуває на профілактичному обліку в установі як особа, що злісно порушує встановлений порядок відбуття покарання або схильний до різного виду правопорушень. Таким чином, діючи умисно, у порушення встановленого порядку відбування покарання, ОСОБА_3 злісно не виконував вимоги п. п. 2, 3 розд. 2 "Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань" , затверджених наказом Міністерства юстиції України № 2823/5 від 28.08.2018 року, а також ч. 1 ст. 9, ч. 3 ст. 107, ч. 5 ст. 118 КВК України, якими передбачено, що засуджені до позбавлення волі зобов`язані виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу установи, можуть залучатися без оплати праці до робіт з благоустрою колонії і прилеглих до них територій, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених. Своїми умисними діями, які виразились у злісній непокорі законним вимогам представників адміністрації державної установи "Сумська виправна колонія (№ 116) ", будучи особою, яка за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 391 КК України, тобто злісна непокора вимогам адміністрації установи виконання покарань (а. п. 1-6) .

30.04.2024 року прокурор Окружної прокуратури міста Суми ОСОБА_4 , підозрюваний ОСОБА_3 та його захисниця адвокат ОСОБА_5 уклали угоду про визнання винуватості. Беручи до уваги те, що злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , відноситься до нетяжких злочинів, обвинувачений беззастережно та в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ст. 391 КК України, сторони погодились на призначенні покарання ОСОБА_3 за ст. 391 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік, а на підставі ст. 71 КК України частково приєднати до призначеного покарання невідбуту частину за вироком Печерського районного суду м. Києва від 01.12.2020 року та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 4 місяці. Із запропонованими видом та мірою покарання обвинувачений та його захисниця згодні. Прокурору, захисниці, обвинуваченому було роз`яснено про те, що в результаті укладення та затвердження угоди про визнання винуватості вони позбавляються права на оскарження вироку суду в апеляційному або касаційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Встановивши особу обвинуваченого ОСОБА_3 , суд роз`яснив йому суть обвинувачення, з`ясував, що воно йому зрозуміле, що він визнає себе винним. Після роз`яснення суті обвинувачення ОСОБА_3 не заперечував проти затвердження угоди про визнання винуватості.

Перед прийняттям рішення про затвердження угоди про визнання винуватості під час підготовчого судового засідання суд з`ясував у обвинуваченого ОСОБА_3 , що той цілком розуміє: 1) що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо злочину, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на її користь; 2) наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України; 3) характер обвинувачення; 4) вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. Крім того, перед прийняттям рішення про затвердження угоди про визнання винуватості суд під час підготовчого судового засідання з`ясував у обвинуваченого, захисника обвинуваченого, що вони цілком розуміють наслідки затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України.

Суд з`ясував, що обвинувачений ОСОБА_3 правильно розуміє зміст наданих йому прав та правові наслідки відмови від таких, що виходить також і з вимог п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розд. ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського суду з прав людини щодо їх застосування, ст. ст. 468-475 КПК України, які передбачають, що суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного та скороченого розгляду.

Щодо гарантій права на справедливий суд у такій категорії справ, то Європейський суд з прав людини у справі "Бортник проти України" від 27.01.2011 року зазначив про те, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не перешкоджає особі добровільно відмовитись - відкрито чи опосередковано - від свого права на деякі гарантії справедливого суду (рішення Європейського суду з прав людини щодо прийнятності у справі "Квятковська проти Італії" ("Kwiatkowska v. Italy" ) , № 52868/99 від 30.11.2000 року, та рішення Європейського суду з прав людини у справі "Піщальніков проти Росії" ("Pishchalnikov v. Russia" ) , № 7025/04 від 24.09.2009 року, п. 77) . Проте, для того, щоб відмова від права була дійсною для цілей Конвенції, вона має бути встановлена у недвозначній формі та супроводжуватись мінімальними гарантіями, співмірними з її важливістю (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Пуатрімоль проти Франції" ("Poitrimol v. France" ) від 23.11.1993 року, п. 31, Series A № 277-A) . Такою мінімальною гарантією є забезпечення права на захист. Ст. 53 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод також заборонено тлумачення її положень у такий спосіб, який обмежував би будь-які права людини, які визнані на підставі законів держави чи будь-якою іншою угодою, стороною якої вона є. Основні критерії законності вироків на підставі угод і роль національних судів по контрою за їх дотриманням, які в однаковій мірі відносяться до процедур, передбачених ст. 349 КПК України, як і у наведеній справі, оскільки вирішуються за скороченою судовою процедурою, Європейський суд з прав людини дав у справі "Нацвлішвілі та Тогонідзе проти Грузії" ("Natsvlishvili тa Togonidze проти Грузії" ) , № 9043/05 від 29.04.2014 року, п. 66) . У цьому рішенні Європейський суд з прав людини зазначив про те, що угоди, що призводять до засудження, "без винятку є предметом перегляду компетентним судом і у цьому сенсі суди зобов`язані перевіряти, чи були досягнуті угоди відповідно до чинних процесуальних і матеріальних норм, чи уклав підсудний угоду добровільно і свідомо, чи існують докази, які підтверджують визнання підсудним вини в угоді, і чи є умови угоди відповідними" .

Суд переконався в підготовчому судовому засіданні шляхом проведення опитування сторін, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Суд з`ясував у обвинуваченого ОСОБА_3 , що він реально зможе виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання, зокрема вчинити дії, перелік яких в ній зазначено.

Суд перевірив угоду на відповідність вимогам КПК України. При цьому: 1) умови угоди не суперечать вимогам КПК України, під час досудового розслідування не була допущена неправильна правова кваліфікація злочину, який не є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) обґрунтованих підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися, не існує; 5) можливість виконання обвинуваченим ОСОБА_3 взятих на себе за угодою зобов`язань очевидна.

Суд перевірив угоду на відповідність вимогам закону України про кримінальну відповідальність, зокрема, щодо узгоджених виду та міри покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно ст. 66 КК України, суд вважає: - щире каяття (а. п. 6) ; - активне сприяння розкриттю злочину (а. п. 6) ; - повне визнання своєї вини у вчиненні злочину; - молодий вік (а. п. 32, 33) .

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно ст. 67 КК України, суд вважає рецидив кримінальних правопорушень (а. п. 36-43) .

Заслухавши думку прокурора щодо наведеного, думку захисниці обвинуваченого, думку обвинуваченого щодо можливості затвердження угоди, що розглядається, які не заперечували проти затвердження угоди про визнання винуватості, суд переконався в тому, що угода може бути затверджена, що можливо ухвалити вирок, яким затвердити угоду, та призначити узгоджену сторонами міру покарання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не доцільно обирати.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 слід обчислювати з дати ухвалення вироку.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України (а. п. 8, 31) .

Документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта відсутні (а. п. 6) .

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 62, 63 Конституції України; ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України; ст. ст. 11, 12, 50-53, 66, 67, 391 КК України, -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 30.04.2024 року між прокурором Сумської окружної прокуратури ОСОБА_4 , підозрюваним ОСОБА_3 та його захисницею адвокатом ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_3 винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України.

Призначити ОСОБА_3 за ст. 391 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 71 КК України, із застосуванням ст. 72 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднавши невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі за попереднім вироком Печерського районного суду м. Києва від 01.12.2020 року, який набрав законної сили 05.04.2021 року, до покарання, призначеного за новим вироком, визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 4 місяці.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирати.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з дати ухвалення вироку, тобто з 03.05.2024 року.

Речові докази, а саме: - DVD-R 4,7 Gb/120 min MEDIA з відеозаписом від 21.03.2024 року з державної установи "Сумська виправна колонія (№ 116) " за фактом відмови засудженим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від робіт з благоустрою місць позбавлення волі за графіком; - DVD-R 4,7 Gb/120 min MEDIA з відеозаписом від 28.03.2024 року з державної установи "Сумська виправна колонія (№ 116) " за фактом відмови засудженим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від робіт з благоустрою місць позбавлення волі за графіком; - DVD-R 4,7 Gb/120 min MEDIA з відеозаписом від 05.04.2024 року з державної установи "Сумська виправна колонія (№ 116) " за фактом відмови засудженим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від робіт з благоустрою місць позбавлення волі за графіком; - DVD-R 4,7 Gb/120 min MEDIA з відеозаписом від 12.04.2024 року з державної установи "Сумська виправна колонія (№ 116) " за фактом відмови засудженим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від робіт з благоустрою місць позбавлення волі за графіком, - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений виключно з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Ковпаківський районний суд м. Суми, який ухвалив вирок.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_1