Провадження № 1-кс/686/4157/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2024 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , власника майна ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Хмельницької окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001567 від 08.05.2024 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Хмельницької окружної прокуратури ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт на:

- мотоцикл «Lifan LF150» д.н.з НОМЕР_1 ,

- сідловий тягач «Volvo FH4X2T» д.н.з. НОМЕР_2 , напівпричіп «Schmitz SPR 24L» д.н.з НОМЕР_3 , з позбавленням права відчуження та розпорядження власниками.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що 07 травня 2024 року близько 20 год 10 хв на 192 км. автодороги Н-03 сполученням «Житомир - Чернівці» неподалік с. Ружичанка Хмельницького району, водій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи вантажним сідловим тягачем марки «Volvo FH4X2T», д.н.з. НОМЕР_2 із напівпричіпом марки «Schmitz SPR 24L», д.н.з НОМЕР_3 здійснюючи виїзд на проїзну частину з кільцевим рухом зі сторони Східно окружної, не надав перевагу в русі мотоциклу марки «Lifan LF150», д.н.з НОМЕР_1 , який під керуванням неповнолітнього водія ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 рухався по проїзній частині з кільцевим рухом.

Внаслідок ДТП водій мотоцикла марки «Lifan LF150», д.н.з НОМЕР_1 ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, струсу головного мозку, відкритого перелому нігтьової фаланги 3-го пальця правої кисті.

08.05.2024 відомості про кримінальне правопорушення зареєстровані в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під №0001567 з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч. 1 ст.286 КК України.

07.05.2024 після огляду місця події, автопоїзд у складі сідлового тягача «Volvo FH4X2T» д.н.з. НОМЕР_2 із напівпричіпом «Schmitz SPR 24L» д.н.з НОМЕР_3 та мотоцикл «Lifan LF150» д.н.з НОМЕР_1 , на підставі ч. 5 та 7 ст. 237 КПК України, вилучено та поміщено на майданчик тимчасового утримування транспортних засобів, що по АДРЕСА_1 .

08.05.2024 винесена постанова на підставі ст. ст. 98, 100 КПК України про визнання автопоїзда у складі сідлового тягача «Volvo FH4X2T» д.н.з. НОМЕР_2 із напівпричіпом «Schmitz SPR 24L» д.н.з НОМЕР_3 та мотоцикла «Lifan LF150» д.н.з НОМЕР_1 речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні, так як вони являються матеріальними об`єктами, знаряддям вчинення кримінального правопорушення.

Прокурор в судове засідання не з`явився про розгляд справи за його відсутності, просить його задовповідомлена телефонограмою.

Користувачем сідлового тягача «Volvo FH4X2T» д.н.з. НОМЕР_2 , напівпричіп «Schmitz SPR 24L» д.н.з АТ 7010 ХХ ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про розгляд клопотання повідомлений телефонограмою

Власник мотоцикла марки «Lifan LF150», д.н.з НОМЕР_1 ОСОБА_3 в судовому засіданні щодо збереження його транспортного засобу на час проведення експертизи не заперечив.

Дослідивши надані матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що воно підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 170 КК України арештом майна є тимчасове до скасування установленому КПК України порядку позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду право на відчуженням розпорядження та користування майном щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання, можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема збереження речових доказів.

Зі змісту ч. 3 ст. 170 КПК України вбачається, що арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Ціллю статей 170, 171 КПК є забезпечення прав власника чи законного володільця майна від втручання сторонніх осіб у здійснення ними повноважень власника чи володільця такого майна. Тобто вони покликані захистити інтереси власника чи законного володільця.

Застосовувати ці положення КПК всупереч інтересам законного власника чи володільця майна, які не вважають свої права порушеними, вочевидь не можна.

Указаного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 25 січня 2022 року за результатом розгляду справи №127/14139/16-к (провадження № 51-4343км21).

Згідно з ч.1 ст.100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

У силу ч.2 ст.100 КПК України речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 1 ст. 171 КПК України визначено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Слідчий суддя приходить до висновку про те, що майно, на арешті якого наполягає сторона обвинувачення, відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні, а відтак наявні підстави з якими законодавець пов`язує застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вказаного майна.

Як вбачається із матеріалів клопотання, мотоцикл «Lifan LF150» д.н.з НОМЕР_1 надежить ОСОБА_3 , якого сторона обвинувачення уважає потерпілим від кримінального правопорушенн.

В судовому засіданні ОСОБА_3 не заперечив проти збереження його мооцикла у розпорядженні стоони обвинувачення для проведення експертизи.

Отже, вказане майно має відношення до кримінального провадження, і, таким чином може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Разом з цим, прокурор просить застосувати до іншого транспортного засобу, який був учасником дорожнеьо-трансопорної пригоди - сідлового тягача «Volvo FH4X2T» д.н.з. НОМЕР_2 , напівпричіпа «Schmitz SPR 24L» д.н.з АТ 7010 ХХ заборони розпорядження і відчуження, надавши можливість користуватися ним.

З огляду на відсутність доведення ризику знищення мотоцикла чи його пошкодження його власником , який підтвердив добровільність згоди на перебування у розпорядженні сторони обвинувачення мотоцикла для провелення експертизи, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність його арешту шляхом встановлення заборони його відчуження і розпорядження.

Отже, відомостей про ненадання цього майна для проведення будь-яких подальших слідчих дій, у матеріалах клопотання відсутні.

Разом із цим, слідчий суддя зазначає, що арешт майна є тимчасовим заходом. У разі встановлення обставин, за яких в подальшому застосуванні цього заходу буде відсутня потреба, він може бути скасований повністю або частково слідчим суддею, зокрема за клопотанням власника майна.

За таких обставин, клопотання підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.172, 173 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт у кримінальному провадженні №0001567 від 08.05.2024 з тимчасовим позбавленням права на відчуження, розпорядження на:

- мотоцикл «Lifan LF150» д.н.з НОМЕР_1 , власником/користувачем якого є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2

- сідловий тягач «Volvo FH4X2T» д.н.з. НОМЕР_2 , напівпричіп «Schmitz SPR 24L» д.н.з НОМЕР_3 , з позбавленням права відчуження та розпорядження власником яких є ТЗОВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 », місце реєстрації АДРЕСА_2 .

В іншій частині вимог клопотання відмовити.

Виконання ухвали покласти на слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту ХРУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_6 .

Ухвала про арешт виконується негайно.

Ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її оголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Якщо ухвала постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні під час розгляду питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя