Справа № 138/946/24
Провадження №11-сс/801/287/2024
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю:

при секретаря ОСОБА_4

прокурора в режимі відеоконференції ОСОБА_5

підозрюваної в режимі відеоконференції ОСОБА_6

захисника підозрюваної адвоката

в режимі відеоконференції ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Могилів-Подільської окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 30 березня 2024 року про застосування заходу забезпечення кримінального провадження запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Біляни Чернівецького району Вінницької області, зареєстрованої по АДРЕСА_1 , проживаючої по АДРЕСА_2 , громадянки України, має на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,-

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою слідчого судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 30 березня 2024 року частково задоволено клопотання слідчого Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_8 про застосування заходу забезпечення кримінального провадження № 0000059, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.02.2024 року за ознаками ч. 2 ст. 307 КК України запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 .

Застосовано до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якій 29.03.2024 оголошено підозру за ч. 2 ст. 307 КК України, запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком на 60 (шістдесят) днів у межах строку досудового розслідування до 26 травня 2024 року.

Одночасно на ОСОБА_6 відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покладено обов`язки: прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора чи суду; не залишати місце проживання цілодобово; здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт для виїзду за кордон та інші документи, які дають право на виїзд з України.

Приймаючи рішення про часткове задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя вказав, що прокурором під час розгляду клопотання доведено обґрунтованість підозри, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, проте не доведено неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, а з урахуванням особи підозрюваної (соціальних зв`язків, наявність утриманців, відсутність попередніх притягнень до кримінальної відповідальності), необхідним і достатнім запобіжним заходом може бути цілодобовий домашній арешт.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.

В апеляційній скарзі прокурора ставиться питання про скасування ухвали слідчого судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 30.03.2024 через істотні порушення кримінального процесуального закону та невідповідність висновків фактичним обставинам провадження. Просить застосувати до ОСОБА_6 винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою з одночасним визначенням застави в розмірі 80 (вісімдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а в разі внесення застави також покласти обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Апеляційна скарга мотивована тим, що під час розгляду клопотання слідчим суддею не виконано вимоги ст. 187 КПК України щодо оцінки в сукупності всіх обставин кримінального правопорушення, того факту, що підозрювана може впливати на свідка, з якою проживає в одному приміщенні, факт проживання підозрюваної в прикордонній зоні, що свідчить про можливість виїзду за межі України з метою переховування від слідства та суду.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор ОСОБА_5 підтримала доводи апеляційної скарги з підстав викладених в ній та просила задовольнити її в повному об`ємі.

Підозрювана ОСОБА_6 та її захисник адвокат ОСОБА_7 заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора вважаючи ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Як убачається з ухвали, слідчим суддею зазначені вимоги закону дотримано та висновки про застосування менш суворого запобіжного заходу належним чином умотивовано.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів слідства та суду, знищення чи спотворення речей чи документів, незаконного впливу на інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню інших правопорушень. Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.

В жодному випадку запобіжний захід не може розцінюватись, як покарання за вчинене діяння.

Оскільки ухвала слідчого судді в частині обґрунтованості підозри стороною захисту не оспорюється, тому висновки слідчого судді в цій частині апеляційним судом не перевіряються.

Стосовно наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважав доведеними ризики переховування від органів досудового розслідування та суду, а також вчинення іншого кримінального правопорушення.

Проте суд апеляційної інстанції наголошує, що можливе призначення в майбутньому кримінального покарання, навіть у виді позбавлення волі, яке належить відбувати реально в місцях несвободи, не може бути об`єктивною підставою вважати доведеним, що підозрюваним буть вчинятись спроби ухилятись від органів досудового розслідування чи суду. Таким чином суд вважає недоведеним ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Стосовно ризику вчинення іншого кримінального правопорушення суд зазначає про те, що зважаючи на тривалість та неодноразовий збут наркотичних засобів, існують вагомі підстави вважати доведеним ризик продовження вчинення нових злочинів, пов`язаних із незаконним збутом наркотичних засобів, а саме ризик, визначений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Однак за приписами ст. 187 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого.

Як убачається з оскаржуваної ухвали, слідчим суддею установлено, що ОСОБА_6 раніше не судима, має постійне місце проживання, на її утриманні перебуває неповнолітня дитина, на даний час є вагітною, позитивно характеризується. Зазначені обставини свідчать про позитивну репутацію та міцність соціальних зв`язків.

Метою застосування будь-якого запобіжного заходу, як уже зазначалось вище, є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання ризикам, визначеним с. 177 КПК України.

Необхідно також врахувати положення ч. 4 ст. 194 КПК України, за змістом якої якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення також існування хоча б одного із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, але не доведе недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, слідчий суддя, суд мають право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

На переконання суду стороною обвинувачення не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.

У даному провадженні з урахуванням обставин вчинення кримінального правопорушення, за яким особі оголошено підозру, наявності ризиків, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також даних про особу підозрюваної, на переконання апеляційного суду відсутні підстави для застосування виняткового запобіжного заходу, яким є тримання під вартою, натомість належним і достатнім запобіжним заходом, який забезпечить виконання нею покладених обов`язків, може бути цілодобовий домашній арешт.

Так, застосування домашнього арешту передбачає відчутне втручання у приватне життя особи шляхом покладання на неї за рішенням слідчого судді (суду) заборон та обмежень. Із цих підстав за оцінками Європейського суду із прав людини домашній арешт розглядається в тій самій площині, що й тримання особи під вартою, оскільки він пов`язаний із позбавленням свободи, виходячи з розуміння положень Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Виходячи з переліку запобіжних заходів, закріплених у ст. 176 КПК України, домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі. Такий запобіжний захід застосовується у тих випадках, коли застава є занадто м`яким запобіжним заходом, а тримання під вартою - занадто суворим. Отже, за ступенем суворості такий захід межує з позбавленням волі у значенні ст. 5 Конвеції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у справі "Вітторіо і Луіджи Манчині проти Італії" ЄСПЛ зазначив, що і тримання під вартою у в`язниці, і домашній арешт були для заявників позбавленням свободи, виходячи із розуміння пп. "с" п. 1 ст. 5 КЗПЛ.

Домашній арешт за своєю сутністю є комплексом призначених за рішенням суду заборон і обмежень, які накладаються на підозрюваного (обвинуваченого) у зв`язку з його повною чи частковою ізоляцією у певному приміщенні, спрямовані на досягнення мети цього запобіжного заходу, реалізуються й контролюються правоохоронними органами у взаємодії з органом досудового розслідування, у чиєму провадженні знаходиться справа.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Могилів-Подільської окружної прокуратури ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 30 березня 2024 року про застосування заходу забезпечення кримінального провадження № 0000059, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.02.2024 року за ознаками ч. 2 ст. 307 КК України запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту строком на 60 (шістдесят) днів відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Судді: