Справа № 752/5952/24
Провадження № 1-кс/752/2432/24
У Х В А Л А

Іменем України

27 березня 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Києва клопотання прокурора Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000584, відомості щодо якого 01.03.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України, про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В:

У провадження слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва надійшло клопотання про арешт майна.

Мотивуючи означене клопотання прокурор вказує наступне.

У провадженні слідчого відділу Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження, відомості щодо якого 01.03.2024 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000584, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 14.02.2002 власниками квартир будинку за адресою АДРЕСА_1 було створено Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЛИПКИ+».

Житловий комплекс та прибудинкова територія будинку за адресою: АДРЕСА_1 обліковувалась на балансі Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЛИПКИ+».

Співвласники підвального приміщення будинку за адресою

АДРЕСА_1 не проводили жодного голосування стосовно відчуження допоміжного підвального приміщення 0-го поверху, площею 251 м.кв. в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а також не передавали нікому право на таке відчуження.

Враховуючи викладене, такий захід забезпечення кримінального провадження, як накладення арешту, а саме на нежилі приміщення групи приміщень АДРЕСА_2 , право власності які зареєстровані за ОСОБА_4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000), яке є предметом кримінального правопорушення є обгрунтованим та єдиним методом з метою збереження речових доказів та запобігання незаконного відчуження нерухомого майна.

З метою забезпечення повного, об`єктивного та всебічного розслідування даного кримінального провадження, оскільки вказані нежитлові приміщення мають

значення речового доказу у кримінальному провадженні, з метою забезпечення кримінального провадження, слідство вважає, що є необхідність у накладанні арешту на зазначене вище вказане майно.

Метою арешту майна прокурор зазначає забезпечення збереження речових доказів, що відповідає положенням п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

У судове засідання прокурор не з`явився. До суду прокурор подала заяву про розгляд клопотання за її відсутності.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження за клопотанням, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, є передбачені кримінальним процесуальним законом підстави для накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

Слідчий суддя, враховуючи вище викладені обставини, приходить до висновку про задоволення клопотання, оскільки застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна є співрозмірним завданням кримінального провадження, спрямоване на досягнення цілей розслідуваного кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309, 372, 392 КПК України, -

УХВАЛИВ:

1. Клопотання задовольнити.

2. Накласти арешт на нежилі приміщення групи приміщень АДРЕСА_2 , право власності які зареєстровані за ОСОБА_4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000), у вигляді заборони розпорядження (відчуження) об`єктом.

3. Ухвала виконується негайно слідчим, прокурором у кримінальному провадженні.

4. На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1