Провадження № 11-кп/824/3798/2024 Суддя-доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2024року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 18 квітня 2024 року, якою продовжено ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, до 16.06.2024 року включно, з визначенням застави 70 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 211 960 гривень,

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Шевченківського районного суду міста Києва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

Ухвалою суду від 18 квітня 2024 року, продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 на 60 днів, до 16 червня 2024 року включно, з визначенням застави в розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 211 960 гривень.

Не погоджуючись з ухвалою суду захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, зокрема особисте зобов`язання, домашній арешт чи заставу в розмірі 40 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121 120 гривень.

Зазначає, що застосований до ОСОБА_6 запобіжний захід із заставою в розмірі 70 прожиткових мінімумів для працездатних осіб є надто суровим, оскільки при вирішені питання про продовження строку тримання під вартою, судом першої інстанції залишено поза увагою обставини справи, зокрема те, що ОСОБА_6 залишив військову частину через неуставне ставлення до нього командира, а також складні життєві обставини: вагітність цивільної дружини та наявні на утриманні дитини. Також, зазначає, що матеріальна шкода завдана не була, обвинувачений раніше не судимий, є військовослужбовцем ЗСУ.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника, на підтримку вимог та доводів поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

При цьому, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р., рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 р.).

Як вважає колегія суддів, судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі докладно наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.

Під час розгляду суд врахував, що злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, санкція за яке передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, з ризики, передбачені ст. 177 КПК України, такі, як те, що обвинувачений з метою ухилення від притягнення до кримінальної відповідальності може переховуватися від суду, впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, є обгрунтованими, а тому дійшов висновку про неможливість застосування до обвинуваченого на даній стадії розгляду кримінального провадження іншого запобіжного заходу, оскільки він буде недостатнім для запобігання вищевказаних ризиків та забезпеченню виконанню обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Всупереч доводів апеляційної скарги, в ході розгляду даного клопотання суд встановив обгрунтованість висунутого обвинувачення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, міцність соціальних зв`язків, та дійшов висновку, що подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою є виправданим.

На переконання колегії суддів, судом ретельно перевірено наявність обставин, які виправдовують подальше тримання під вартою обвинуваченого та зроблено вмотивований висновок про те, що на даний час немає достатніх підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який не пов`язаний із триманням під вартою.

Доводи захисника про те, що визначений розмір застави є непомірним, колегія суддів вважає непереконливими, оскільки при вирішенні цього питання, суд врахував сукупність даних про особу обвинуваченого, обставини та тяжкість скоєного злочину, та зробив висновок, що саме застава у розмірі 70 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, буде достатньою для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_6 , обов`язків, передбачених КПК України.

Підстав для зменшення розміру застави, як того просить захисник, апеляційним судом не встановлено.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, за наслідками її розгляду, вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 177-178, 199, 331,376, 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 18 квітня 2024 року, якою продовжено ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, до 16.06.2024 року включно, з визначенням застави 70 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 211 960 гривень, - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: