Справа № 346/6142/23
Провадження № 1-кп/346/316/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2024 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному в єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000870 від 05 вересня 2023 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ленінське Хабаровського краю, російська федерація, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, непрацюючого, несудимого, громадянина Ураїни,

- у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 126-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

обвинувачений вчинив домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного та психологічного насильства щодо своєї дружини, потерпілої ОСОБА_5 , що призвело до її психологічних та фізичних страждань і погіршення якості життя.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

Так обвинувачений діючи умисно усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи настання таких наслідків, систематично вчиняв фізичне та психологічне насильство щодо своєї дружини - ОСОБА_6 , що призводило до фізичних та психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої.

Зокрема, 22 серпня 2022 року, 23 травня 2023 року обвинуваченого визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173-2 ч. 1 та 173-2 ч. 2 КУпАП та накладено адміністративні стягнення. Проте правильних висновків із допущених правопорушень обвинувачений не зробив і 28 серпня 2023 року, перебуваючи за місцем проживання в АДРЕСА_1 , вчинив відносно дружини ОСОБА_6 чергове насильство в сім`ї, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в її сторону нецензурною лайкою, образах та погрозах фізичною розправою, що призвело до психологічних страждань потерпілої.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю та підтвердив обставини вчиненого ним злочину, вказані в обвинувальному акті. У вчиненому щиро розкаюється, просить суворо не карати оскільки він змінив свою поведінку та виправився.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.

Суд вважає, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ст. 126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я, або погіршення якості життя потерпілої особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 50, ст. 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення осіб, які вчинили злочин, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Згідно п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо конкретного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимоги ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчиненню нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчинених ними кримінальних правопорушень та дані про його особу.

Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до вимог ст. 67 КК України судом не встановлено.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому суд вважає - перше притягнення до кримінальної відповідальності, щире каяття, позитивну характеристику за місцем прождивання, а тому вважає за можливе застосувати до нього покарання визначене санкцією статті за якою обвинувачується у виді громадських робіт, що на думку суду буде направлено на виправлення винуватої особи та попередження вчиненню нею нових кримінальних правопорушень.

Речові докази та судові витрати по справі відсутні.

На підставі наведеного та, керуючись ст.ст. 370, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим за ст. 126-1 КК України, та призначити покарання - сто п`ятдесят годин громадських робіт, із застосуванням обмежувального заходу передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, у виді направлення для проходження програми для кривдників на строк три місяці.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним в порядку статті 349 КПК України, оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляційних скарг до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом тридцяти днів, обвинуваченим з часу отримання копії вироку, іншими учасниками з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1