Справа № 308/7246/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого слідчого відділу Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні № 0002470, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 грудня 2023 року за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_7 , про застосування до підозрюваного

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Ужгород, Закарпатської області, не одруженого, українця за національністю, громадянина України, з середньою освітою, працюючого на ФГ « ОСОБА_8 » на посаді охоронця, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,-

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий слідчого відділу Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітан поліції ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотання м у кримінальному провадженні № 0002470, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 грудня 2023 року за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Клопотання мотивовано тим, що як встановлено досудовим розслідуванням Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилини 24 лютого 2022 року строком на 30 діб який неодноразово продовжувався, та діє по теперішній час.

09.12.2023 близько 01:52 год. ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 перебував за адресою АДРЕСА_2 у якому розташована майстерня мобільних телефонів «Olds Mobile». В той момент у нього виник протиправний корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, на виконання якого останній, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою особистої наживи та збагачення за рахунок викраденого чужого майна, ОСОБА_4 шляхом пошкодження вхідного замка проник до приміщення майстерні «Olds Mobile», яка розташована за адресою АДРЕСА_2 звідки викрав п`ять мобільних телефонів, а саме мобільний телефон марки «iPhone Хr 64gb» вартістю 5 833 грн. ІМЕІ НОМЕР_1 , мобільний телефон марки «iPhone Хr 64gb» вартістю 5 833 грн. ІМЕІ НОМЕР_2 , мобільний телефон марки «iPhone Х 64gb» вартістю 5 500 грн. ІМЕІ НОМЕР_3 , мобільний телефон марки «iPhone Х 64gb» ІМЕІ НОМЕР_4 вартістю 5 500 грн., а також мобільний телефон марки «Samsung S10 Lite (G770)» ІМЕІ НОМЕР_5 вартістю 5 941 грн.

Після цього близько 01:53 год. ОСОБА_4 покинув місце події, з викраденим товаром, розпорядившись останнім на власний розсуд.

У клопотанні вказано на те, що таким чином ОСОБА_4 , своїми умисними діями спричинив потерпілому, матеріального збитку на загальну суму 28 607 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка) поєднана з проникненням до іншого приміщення вчинена в умовах воєнного стану.

Також у ході досудового розслідування встановлено, що 15.01.2024 близько 01:19 год. більш точного часу в ході досудового розслідування не вдалося можливим ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 перебував за адресою АДРЕСА_3 у якому розташований магазин «IGARDEN». В той момент у нього виник протиправний корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, на виконання якого останній, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою особистої наживи та збагачення за рахунок викраденого чужого майна, діючи повторно, шляхом пошкодження вхідного замка проник до приміщення магазину «IGARDEN» який розташований за адресою АДРЕСА_3 , звідки викрав п`ять мобільних телефонів, а саме мобільний телефон марки «iPhone 14» ІМЕІ НОМЕР_6 вартістю 23 100 грн., мобільний телефон марки «iPhone 14» ІМЕІ НОМЕР_7 вартістю 23 100 грн., мобільний телефон марки «iPhone 14 Pro Max» ІМЕІ НОМЕР_8 вартістю 39 266 грн, мобільний телефон марки «iPhone 15» ІМЕІ НОМЕР_9 вартістю 28 433 грн, та мобільний телефон марки «iPhone 15 Pro Natural» ІМЕІ НОМЕР_10 вартість якого становить 47 000 грн.

Після цього близько 01:20 год. ОСОБА_4 покинув місце події, з викраденим товаром, розпорядившись останнім на власний розсуд.

Таким чином ОСОБА_4 , своїми умисними діями спричинив потерпілому, матеріального збитку на загальну суму 160 899 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням до іншого приміщення, вчинена повторно та в умовах воєнного стану.

Як вказано у клопотанні, 25 березня 2024 року слідчим слідчого відділу Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області лейтенантом поліції ОСОБА_9 , за погодженням прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_10 , відповідно до ст. ст. 40, 42, 276, 277, 278, 298 КПК України, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України.

Підозрюваним у кримінальному провадженні є ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Ужгород, Закарпатської області, не одружений, українець за національністю, громадянин України, з середньою освітою, працюючий на ФГ « ОСОБА_8 » на посаді охоронця, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий.

Слідчий зазначає, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 09.12.2023; протоколом огляду місця події від 09.12.2023; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 від 13.12.2023; протоколом огляду відеозапису від 14.12.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 28.12.2023; протоколом пред`явлення особи для впізнання від 28.12.2023; протоколом огляду відеозапису від 17.01.2024; протоколом огляду відеозапису від 17.01.2024; протоколом огляду відеозапису від 17.01.2024; протокол додаткового допиту потерпілого ОСОБА_11 від 22.12.2023; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.12.2023; протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 15.01.2024; протоколом огляду місця події від 15.01.2024; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_13 від 18.01.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 24.01.2024; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.01.2024; протокол допиту свідка ОСОБА_15 від 24.01.2024; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.01.2024; протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_14 від 26.01.2024; протоколом огляду місця події від 26.01.2024; протоколом огляду місця події від 26.01.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від. 30.01.2024; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.01.2024; протокол допиту свідка ОСОБА_17 від 30.01.2024;протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.01.2024; протоколом огляду відеозапису від 30.01.2024; протоколом огляду місця події від 16.02.2024; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.01.2024; повідомленням про підозру від 25.03.2024.

При обґрунтуванні клопотання слідчий покликається на положення ч. 1 ст. 177, ч. 2 ст. 178, п. 4 ч. 2 ст. 183, ч. 1 ст. 183 , п. 5 ч. 2 ст. 183, п. 3 ч. 4 ст. 183 КПК України.

Як вказано у клопотанні, 23 квітня 2024 року досудове розслідування кримінального провадження № 0002470 було зупинене та оголошено розшук підозрюваного ОСОБА_18 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В даному випадку підозрюваний ОСОБА_4 злісно ухиляється від явки до органу досудового розслідування, переховується від органу досудового розслідування. Неявка підозрюваного до органу досудового розслідування перешкоджає закінченню вказаного кримінального провадження та скеруванню його до суду.

В даному випадку, підозрюваний ОСОБА_4 : у кримінальному провадженні підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого, санкція за вчинення якого, згідно ч. 4 ст. 185 КК України, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

На підставі вище викладеного є необхідність в обранні ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою забезпечення виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання його спробам переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілого, чи свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

У клопотанні в казано на те, що необхідність обрання підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлена тим, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, зазначеним у статті 177 КПК України, а саме переховуватися від органів досудового розслідування, вчинити спроби незаконно впливати на потерпілого, чи свідків перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчий зазначає, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого, санкція за вчинення якого, згідно ч. 4 ст. 185 КК України, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, тому існують ризики, що він не буде виконувати покладені на нього обов`язки та зможе переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання винним.

При цьому у клопотанні зазначено, що органом досудового розслідування зібрано достатньо доказів, які підтверджують існування окремих ризиків, передбачених статтею ст. 177 КПК України, зокрема того, що підозрюваний ОСОБА_4 з метою ухилення від кримінальної відповідальності зможе переховуватися від органів досудового розслідування або суду, знаючи та намагаючись уникнути відповідальності за вчинене ним діяння, усвідомлюючи наслідки в разі доведення останньому вини у вчинені вище вказаного злочину, незаконно впливати на потерпілу, в даному кримінальному провадженні, з метою уникнення від покарання шляхом залякування, підкупу, чи шантажу, перешкоджати повному та всебічному досудовому розслідуванню даного кримінального провадження іншим чином, або вчинення ним іншого кримінального правопорушення чи продовжити дане кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, переховуватись від органів досудового розслідування або суду.

У клопотанні вказано на те, що відповідно до вимог КПК України, під час досудового розслідування встановлено наявність декількох ризиків, передбачених у п.1, п.3 та п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_4 може:переховуватися від органу досудового слідства, слідства, зокрема це підтверджується тим, що він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням до іншого приміщення, вчинена повторно та в умовах воєнного стану а тому з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого, та/або свідків у цьому ж кримінальному провадженні з метою зміни їх показань на свою користь. Це підтверджується тим, що досудове розслідування по даному кримінальному провадженні триває, а тому підозрюваний ОСОБА_4 має реальну можливість спілкуватися з потерпілим, та/або свідками зокрема перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування, вчиняти погрози, умовляння до потерпілого, та/або свідків даного кримінального провадження; може, вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто продовжить вчинювати умисні корисливі злочини, існує ризик його протиправної поведінки.

На переконання слідчого особисте зобов`язання, особиста порука підозрюваного, домашній арешт та застава будуть недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із взяттям під варту, оскільки застосування таких запобіжних заходу, як: особисте зобов`язання не може забезпечити належне виконання покладених на особу обов`язків, оскільки підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування, впливати на учасників кримінального провадження, вчинити інше кримінальне правопорушення, чи будь-яким чином перешкоджати органам досудового розслідування встановити всі обставини події; особиста порука також не може бути застосована, як запобіжний захід, оскільки підозрюваний, може переховуватись від органів досудового розслідування, впливати на учасників кримінального провадження, вчинити інше кримінальне правопорушення, чи будь-яким чином перешкоджати органам досудового розслідування встановити всі обставини події; домашній арешт також не зможе забезпечити належне виконання покладених на особу обов`язків, оскільки підозрюваний ОСОБА_4 вже переховувався від органів досудового розслідування, а тому він маж реальну можливість продовжити переховуватися перебуваючи на волі; застава також не може забезпечити належне виконання покладених на особу обов`язків, оскільки існує ризик того, що перебуваючи на волі ОСОБА_4 усвідомлюючи, що санкція статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років може переховуватись від органів досудового розслідування, впливати на учасників кримінального провадження, вчинити інше кримінальне правопорушення, чи будь-яким чином перешкоджати органам досудового розслідування встановити всі обставини події.

У клопотанні зазначено, що інший запобіжний захід, окрім тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_4 оскільки альтернативні запобіжні заходи не забезпечують належний рівень гарантії доброчесної поведінки підозрюваного, тому наявна необхідність в обранні такої міри запобіжного заходу.

З урахуванням характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується підозрюваному, обставини вчинення правопорушення, тяжкості покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, сторона обвинувачення вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає меті, з якою він застосовується. Даний запобіжний захід позбавляє можливості підозрюваного перешкодити кримінальному провадженню, ухилитися від органів досудового розслідування та суду, а також мати можливість незаконно впливати на учасників провадження як на стадії досудового розслідування так і під час судового розгляду.

Таким чином, з урахуванням характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується підозрюваному, обставини вчинення правопорушення, тяжкості покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, сторона обвинувачення вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає меті, з якою він застосовується. Даний запобіжний захід позбавляє можливості підозрюваного перешкодити кримінальному провадженню, ухилитися від органів досудового розслідування та суду, а також мати можливість незаконно впливати на учасників провадження як на стадії досудового розслідування так і під час судового розгляду.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами статей 40, 131, 132, 176 178, 181, 184, 194 КПК України,слідчий просить: застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Ужгород, Закарпатської області, не одруженого, українця за національністю, громадянина України, з середньою освітою, працюючого на ФГ « ОСОБА_8 » на посаді охоронця, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят діб.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримала та просила задовольнити.

Захисник підозрюваного просив застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, відмовити в задоволенні поданого клопотання. Врахувати його стан здоров`я.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши подане клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.6 ст. 193 КПК України, слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст. 178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.1, п.4 ч.2 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Слідчим суддею встановлено, що у слідчими слідчого відділу Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002470, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 грудня 2023 року за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України.

Підозрюваним у кримінальному провадженні є ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Ужгород, Закарпатської області, не одружений, українець за національністю, громадянин України, з середньою освітою, працюючий на ФГ «Коник» на посаді охоронця, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий.

Так, 25 березня 2024 року слідчим слідчого відділу Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області лейтенантом поліції ОСОБА_9 , за погодженням прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_10 , відповідно до ст. ст. 40, 42, 276, 277, 278, 298 КПК України, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 квітня 2024 року задоволено клопотання слідчого слідчого відділу Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області лейтенант поліції ОСОБА_9 , у кримінальному провадженні №0002470, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 грудня 2023 року за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, та надано дозвіл на затримання з метою приводу до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області підозрюваного ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Ужгород, Закарпатської області, не одруженого, українця за національністю, громадянина України, з середньою освітою, працюючого на ФГ « ОСОБА_8 » на посаді охоронця, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Зі змісту вказаної ухвали вбачається, що 23.04.2024 постановою слідчого досудове розслідування у вказаному кримінальному проваджені зупинено, оголошено у розшук підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно наявної в матеріалах справи постанови слідчого від 13 травня 2024 у даному кримінальному провадження відновлено досудове розслідування.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 09.12.2023; протоколом огляду місця події від 09.12.2023; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 від 13.12.2023; протоколом огляду відеозапису від 14.12.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 28.12.2023; протоколом пред`явлення особи для впізнання від 28.12.2023; протоколом огляду відеозапису від 17.01.2024; протоколом огляду відеозапису від 17.01.2024; протоколом огляду відеозапису від 17.01.2024; протокол додаткового допиту потерпілого ОСОБА_11 від 22.12.2023; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.12.2023; протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 15.01.2024; протоколом огляду місця події від 15.01.2024; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_13 від 18.01.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 24.01.2024; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.01.2024; протокол допиту свідка ОСОБА_15 від 24.01.2024; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.01.2024; протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_14 від 26.01.2024; протоколом огляду місця події від 26.01.2024; протоколом огляду місця події від 26.01.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від. 30.01.2024; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.01.2024; протокол допиту свідка ОСОБА_17 від 30.01.2024;протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.01.2024; протоколом огляду відеозапису від 30.01.2024; протоколом огляду місця події від 16.02.2024; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.01.2024; повідомленням про підозру від 25.03.2024.

Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, яка за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, § 219, 21.04.2011р.).

Слідчим суддею враховуються вимоги пункту 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якого термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182), а також пункту 1 частини 1 статті 178 Кримінального процесуального кодексу України, згідно з яким слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний оцінити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого є тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою «Феррарі-Браво проти Італії».

Сукупність фактичних даних, які містяться в наведених доказах, є достатньою для висновку про можливу причетність підозрюваного до вищевказаного кримінального правопорушення.

При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Окрім того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» Європейський Суд з прав людини зазначив, що поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Слідчий суддя констатує, що питання про належність, допустимість, достовірність та достатність доказів, для підтвердження винуватості підозрюваної у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, вирішується судом безпосередньо під час розгляду кримінального провадження. Оцінка доказів винуватості, їх належність та допустимість, на даній стадії досудового розслідування слідчим суддею суду першої інстанції перевірці не підлягають.

Перевіряючи достатність доказів для такого висновку, слідчий суддя, наряду з положеннями КПК України, враховує практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення «Чеботарі проти Молдови» від 13.11.2007р., п. 48), у відповідності до якої слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що конкретна особа, можливо вчинила злочин. Натомість, не будучи наділеним повноваженнями щодо оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення на даній стадії кримінального судочинства, слідчий суддя позбавлений можливості надати перевагу одним доказам перед іншими шляхом їх оцінки та аналізу в сукупності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу. Питання щодо доведеності вини особи та правильності кваліфікації її дій у відповідності до закону про кримінальну відповідальність підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження по суті.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Санкція частини 4 статті 185 КК України, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Так відповідно до ст. 12 КК України, вказане кримінальне правопорушення належить тяжкого злочину.

Слідчий суддя вважає, що наявні достатні підстав вважати, що існують ризики передбачені статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, у клопотанні, зокрема на переконання слідчого судді стороною обвинувачення наведено достатньо підстав вважати що існує ризик того, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду. Злочин, який інкримінуються ОСОБА_4 , є тяжкими і передбачає призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Так, у ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Слідчий суддя вважає, що на цей час, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання останнього винуватим у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, а саме до восьми років позбавлення волі, останній перебуваючи під загрозою застосування вказаного покарання, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, тобто існує ризик, передбачений п. 1) ч. 1 ст. 177 КПК України, а відповідно до рішення Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування».

Згідно із позицією Європейського суду з прав людини, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Слідчий суддя погоджується, що тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного переховуватися від суду. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Наведені вище обставини дають достатні підстави вважати про наявність ризику втечі з метою ухилення від кримінальної відповідальності та переховування від органів досудового розслідування та суду підозрюваного.

Таким чином, є підстави вважати, що перебуваючи на волі, підозрюваний з метою ухилення від кримінальної відповідальності зможе переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знаючи та намагаючись уникнути відповідальності за вчинене діяння, усвідомлюючи наслідки в разі доведення останньому вини у вчинені вище вказаного злочину, може в подальшому перешкоджати повному та всебічному досудовому розслідуванню даного кримінального провадження іншим чином, та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності такої поведінки підозрюваного.

Окрім того, слідчий вважає, що слідчим обґрунтовано вказується про наявність ризику незаконного впливати підозрюваного на потерпілого, та/або свідків у цьому ж кримінальному провадженні з метою зміни їх показань на свою користь, оскільки досудове розслідування по даному кримінальному провадженні триває, а тому підозрюваний ОСОБА_4 має реальну можливість перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування, вчиняти погрози, умовляння до потерпілого, та/або свідків даного кримінального провадження.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від свідків під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч.4 ст. 95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Слідчий суддя вважає, що слідчим та прокурором доведено наявність ризику того, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто продовжить вчинювати умисні корисливі злочини та існує ризик його протиправної поведінки, враховуючи кількість епізодів які інкримінуються ОСОБА_4 в яких йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст. 185 КК України.

Відповідно до статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 є тяжким, санкцією даної частини статті передбачено позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.

Відповідно до Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого ЗУ від 24.02.2022 року «2102-ІХ», воєнний стан запроваджується із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, та діє на даний час. Таке рішення ухвалено у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану».

Законом № 2117-IX «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за злочини проти основ національної безпеки України в умовах дії режиму воєнного стану» посилено покарання не тільки за привласнення на полі бою майна поранених та вбитих (мародерство), а ще й за використання трагічних обставин, бойових дій для власної наживи, адже зміни до Кримінального кодексу торкнулися й складу злочинів, передбачених у статтях 185 (крадіжка), 186 (грабіж), 187 (розбій), 189 (вимагання), 191 (заволодіння майном шляхом зловживання службовим становищем). Ці злочини доповнилися кваліфікуючою ознакою - скоєння в умовах воєнного стану.

Слідчий суддя звертає увагу на мотив та спосіб вчинення кримінального правопорушення, такий вчинено під час дії по всій території України воєнного стану, наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості, а також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Тому, враховуючи наведене і зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», слідчий суддя, вважає обґрунтованим висновок про необхідність застосування до підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення вищевказаних ризиків.

Підозрюваний має молодий вік, зі слів працевлаштований, не одружений, відомості щодо перебування на його утриманні інших осіб матеріали клопотання не містять.

Слідчий суддя вважає доведеним, що відсутні підстави для можливості застосування особистого зобов`язання, домашнього арешту, або іншого запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі, оскільки обрання такого запобіжного заходу не забезпечить в повній мірі дотримання належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Крім цього слідчий суддя враховує, що ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 23 квітня 2024 року надано дозвіл на затримання з метою приводу до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області підозрюваного ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Ужгород, Закарпатської області, не одруженого, українця за національністю, громадянина України, з середньою освітою, працюючого на ФГ « ОСОБА_8 » на посаді охоронця, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Останній був затриманий 13.05.2024 року.

Зі змісту вказаної ухвали слідчого судді вбачається, що зі змісту повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення його отримала матір підозрюваного ОСОБА_19 , про що свідчить її підпис, за місцем спільного проживання. У своїх письмових поясненнях вона зазначила, що її син ОСОБА_4 з 22.03.2024 виїхав за межі Закарпатської області , а саме він перебуває у Львівській області, точне місце його перебування їй не відоме. Окрім того, матеріали клопотання містять корінці повісток про виклик ОСОБА_4 , до слідчого Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області на 28.03.2024, 29.03.2024 та 31.03.2024, які під розписку отримана ОСОБА_19 , однак на вказані дати підозрюваний до органу досудового розслідування не з`явився.

23.04.2024 постановою слідчого досудове розслідування у вказаному кримінальному проваджені зупинено, та було оголошено у розшук підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В подальшому 13.05.2024 року повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення вручено ОСОБА_19 особисто.

Тому є обґрунтованими доводи слідчого, та прокурора про те, що перебуваючи на свободі ОСОБА_19 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, впливати на свідків чи вчинити спроб знищити, сховати або спотворити речі і документи, що мають істотне значення для встановлення всіх обставин вчинених кримінальних правопорушень.

Слідчий суддя враховує, що підозрюваний має розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів. Разом з тим, слідчому судді не надано в судовому засіданні доказів, що вказані захворювання на даний час не дають підстав вважати, що підозрювана особа не може утримуватися під вартою.

Крім того, твердження захисника, що підозрюваний хворіє на гепатит «С» є недоведеним, враховуючи, що стороною захисту жодних доказів в судовому засіданні на підтвердження наведеному не надано.

При цьому, підозрюваний та його захисник не позбавлені права звернутися до медичної частини СІЗО з відповідним клопотанням про надання консультації вузьких спеціалістів, щодо обстеження та визначення тактики лікування особи, в рамках відомчого Наказу МВС України, МЮ України, МОЗ України №239/5/104 від 10.02.2012р. «Про порядок взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту», зареєстрованого в МЮ України 10.02.2012р. за №212/20525.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, передбачає, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених названим Кодексом. Застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків; розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Для того, щоб розмір застави можна було вважати таким, що здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного слідчий суддя з урахуванням положень ст. ст. 177, 178 КПК України, повинен раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю злочину у вчиненні якого він підозрюється. При цьому, необхідно мати на увазі, що розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб у особи, щодо якої застосовано заставу, не виникло бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

У п.2 ч.5 статті 182 КПК України визначено, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При визначенні розміру застави слідчий суддя бере до уваги обставини вчинення кримінального правопорушення та спричинену ними шкоду, встановлені ризики, в сукупності з майновим станом підозрюваного, особистими даними, про які уже зазначалось у цій ухвалі.

Виходячи зі змісту ч.4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається судом і повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим, покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

У відповідності до вимог ч.ч. 4, 5 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

У цьому контексті суд звертає увагу , що у рішенні у справі «Ноймайстер проти Австрії» ЄСПЛ відзначив, що як сума гарантії, передбачена пунктом 3 статті 5 Конвенції, повинна бути оцінена переважно щодо обвинуваченого і його активів, а не можливих розмірів збитків. Так, спроби прив`язати суму гарантії від затриманого винятково до суми збитку, приписуваного йому, не відповідає статті 5 Конвенції. Гарантії, передбачені цією статтею, призначені не для відшкодування збитків, а швидше, для забезпечення присутності обвинуваченого на слуханні. Тому її сума має бути встановлена в основному шляхом посилання на нього, його активи і його відносини з особами, які мають надати заставу, тобто, перспектива втрати застави або дій проти гарантів у разі його неявки в суд виступатиме як достатній стримуючий фактор, щоб присікти будь-яке бажання з його боку ховатися від правосуддя.

Поряд з цим, суд враховує, що із структури статті 5 Конвенції, в цілому, та її 3 пункту, зокрема, випливає, що застава може вимагатись лише до тих пір, поки існують причини, що виправдовують затримання (пункт 42 рішення ЄСПЛ у справі Musuc v. Moldova від 06.11.2007, заява №. 42440/06, та пункт 139 рішення ЄСПЛ у справі Олександр Макаров проти Росії від 12.04.2009, заява № 15217/07). Влада повинна бути уважною у встановленні відповідної застави. Більше того, сума застави повинна бути належним чином обґрунтована в рішенні суду, а також повинно бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого (пункт 79 рішення ЄСПЛ у справі Mangouras v. Spain).

Таким чином, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б обвинуваченого від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

Отже, положення КПК та практика ЄСПЛ орієнтують Суд на такі критерії, які слід врахувати при визначені розміру застави: (1) обставини кримінального правопорушення; (2) особливий характер справи; (3) майновий стан підозрюваного; (4) його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб; (5) масштаб його фінансових операцій; (6) даних про особу підозрюваного; (7) встановлені ризики, передбачених статтею 177 КПК; (8) «професійне середовище» підозрюваного; (9) помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також за певних обставин (10) шкода, завдана кримінальним правопорушенням.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Гафа проти Мальти», було встановлено що гарантія, передбачена статтею 5 §3 Конвенції покликана забезпечити явку обвинуваченого у судовому засіданні. Тому розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підозрюваного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі. Оскільки питання, яке розглядається, є основним правом на свободу, гарантованим статтею 5, органи влади повинні докладати максимум зусиль як для встановлення належного розміру застави, так під час вирішення питання про необхідність продовження тримання під вартою. Крім того, розмір застави, має бути належним чином обґрунтовано у рішенні про визначення застави і повинна враховувати майновий стан обвинуваченого. Нездатність національних судів оцінити здатність заявника сплатити необхідну суму може викликати виявлення Судом порушення. Проте обвинувачений, якого судові органи готові звільнити під заставу, повинні вірно подати достатню інформацію, яку можливо перевірити, якщо це буде необхідно, щодо суми застави, яку необхідно встановити.

У своєму рішенні від 13 січня 2022 року у справі «Істоміна проти України» (Istomina V. Ukraine, заява № 23312/15) ЄСПЛ зазначив, що застава має на меті не забезпечення відшкодування шкоди, завданої у справі, а передусім забезпечення явки особи на судове засідання. Тому розмір застави повинен оцінюватись залежно від особи, про яку йде мова, із урахуванням його/її матеріального стану та інших релевантних критеріїв, що свідчать на користь чи проти явки особи до суду. Сума шкоди у справі може бути одним із факторів, що виправдовує вищу суму застави, але лише у поєднанні з іншими критеріями серйозністю вчиненого злочину, ризику втечі тощо.

З огляду на викладене, враховуючи майновий та сімейний стан підозрюваного, слідчий суддя переконаний, що розмір застави у сорока п`ять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 136260 гривень є помірним та здатний забезпечити виконання ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків.

Відповідно до ч.7 ст.182 КПК України підозрюваний або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. У разі внесення застави на підозрюваного відповідно до ч.5 ст.194 КПК України, слід покласти обов`язки.

Крім цього, слідчий суддя зауважує, що згідно з ст. 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 186, 193, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого слідчого відділу Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні № 0002470, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 грудня 2023 року за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_7 , про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,- задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Ужгород, Закарпатської області, не одруженого, українця за національністю, громадянина України, з середньою освітою, працюючого на ФГ « ОСОБА_8 » на посаді охоронця, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до шістдесяти днів, а саме до 21.06.2024, включно.

Визначити заставу, достатню для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 , покладених на нього обов`язків передбачених КПК України, а саме сорок п`ять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 136 260 (сто тридцять шість тисяч двісті шістдесят) гривень.

Роз`яснити, що підозрюваний ОСОБА_4 або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави у вказаному розмірі покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , наступні обов`язки: - прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу; - повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування із свідками та особами, які мають причетність до даного кримінального провадження; - здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Роз`яснити, ОСОБА_4 що в разі невиконання вище перерахованих обов`язків до нього, може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1