Дата документу 14.05.2024 Справа№ 333/3237/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №333/3237/23 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/645/24 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2024 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Новолюбимівка, Токмацького району, Запорізької області, громадянки України, яка має вищу освіту, працювала майстром виробничого навчання «Мелітопольського вищого професійного училища», зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.111-1 КК України,

за участю прокурора - ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 .

Прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 та захисник обвинуваченої ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_8 звернулися до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25 січня 2024 року, яким ОСОБА_6 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.111-1 КК України, та призначено їй покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах державної влади, місцевого самоврядування, а також займатися будь-якою діяльністю, пов`язаною з освітнім процесом строком на 10 (десять) років.

Строк відбування покарання обвинуваченій ОСОБА_6 ухвалено рахувати з моменту приведення вироку до виконання, тобто з моменту фактичного її затримання.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок суду та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 призначити покарання за ч.3 ст.111-1 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах державної влади, місцевого самоврядування, а також займатися будь-якою діяльністю, пов`язаною з освітнім процесом, строком на 15 (п`ятнадцять) років. У решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що не оспорюючи обставини справи, які суд визнав доведеними, і кваліфікацію дій обвинуваченої, вважає, що вирок суду підлягає скасуванню, внаслідок невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок м`якості.

Вважає, що при призначенні обвинуваченій покарання суд першої інстанції не в повній мірі врахував тяжкість вчиненого нею кримінального правопорушення, зокрема, вчинення кримінального правопорушення проти основ національної безпеки, в умовах воєнного стану, добровільне заняття нею посади при окупаційній адміністрації, вчинення дій, спрямованих на впровадження стандартів освіти держави-агресора у навчальному закладі, які спрямовані на викривлення історії, ідентифікації дітей як українців, знищення національної свідомості та ідентичності неповнолітніх та малолітніх, що є вкрай вразливою категорією населення.

Вказує, що тривалий час заняття посади директора при окупаційній адміністрації обвинуваченою свідчить про відсутність щирого каяття та її байдужість щодо притягнення до кримінальної відповідальності за ч.3 ст.111-1 КК України.

На думку апелянта, судом при призначенні покарання ОСОБА_6 не в повній мірі враховано ступінь її суспільної небезпеки, її поведінку під час вчинення злочину, зокрема погрози батькам про відібрання дітей, погрози учням за їх проукраїнську позицію, наслідки для України, що настануть в майбутньому у зв`язку з її незаконною діяльністю на тимчасово окупованій території, які спрямовані на знищення національної ідентичності українських дітей, викривлення фактів про агресивну війну російської федерації проти України, та історичну роль українського народу в цілому.

Прокурор вважає, що обране судом першої інстанції обвинуваченій основне та додаткове покарання за своїм розміром не відповідає тяжкості скоєного злочину та особі обвинуваченої, яка вчинила злочин проти основ національної безпеки України, в закладах освіти, шляхом здійснення впливу на нестійку свідомість учнів, що спричинило негативні наслідки для повноцінного освітнього процесу в Україні, беручи до уваги наявний у цьому провадженні суспільний інтерес, оскільки кримінальні правопорушення проти основ національної безпеки України є найбільш суспільно небезпечними серед усіх кримінально-караних діянь та не є достатнім для досягнення цілей, передбачених ст.50 КК України.

Крім того, обране судом покарання у виді позбавлення волі саме у мінімальному розмірі є невмотивованим у судовому рішенні.

Враховуючи наведене, прокурор вважає, що призначене обвинуваченій покарання не відповідає загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Крім того, таке покарання не є достатнім і необхідним для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів іншими особами, не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину і особі обвинуваченої, внаслідок м`якості.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченої просить вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що вирок суду є незаконним та необґрунтованим у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

На думку захисника, суд першої інстанції необґрунтовано кваліфікував дії обвинуваченої за ч.3 ст.111-1 КК України, як здійснення дій громадянкою України, які спрямовані на впровадження стандартів освіти держави-агресора у закладах освіти.

Вважає, що спеціальне досудове розслідування та судове провадження було здійснено без дотримання умов, визначених ст.297-4 КПК України, оскільки доказів переховування, як і доказів перебування ОСОБА_6 на тимчасово окупованій території, а саме у м. Мелітополі Запорізької області на час розгляду відповідних клопотань прокурором не надано до суду. Тому, вважає, що не доведено факт переховування її підзахисної від органів досудового розслідування та суду, з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Також, вказує, що допит обвинуваченої у судовому засіданні не здійснювався, через проведення судового розгляду в порядку спеціального судового провадження, однак такі обставини не дають підстав вважати, що обвинувачена відмовилась від свого права постати перед судом і захищати себе, або те, що вона мала намір уникнути суду.

Крім того, вважає, що докази, надані стороною обвинувачення у своїй сукупності, з точки зору достатності та взаємозв`язку, не доводять вину ОСОБА_6 за ч.3 ст.111-1 КК України.

Посилається на те, що мотив і мета вчинення злочину не встановлені, не надано доказів на підтвердження факту добровільності зайняття обвинуваченою посади, не з`ясовано питання щодо застосування до неї погроз або примусу. Через відсутність обвинуваченої, суд позбавлений можливості встановити наявність психічного впливу або фізичного примусу, та чи були її дії необхідними для усунення небезпеки, що безпосередньо загрожувала їй чи іншим особам.

Зазначає, що під час судового розгляду були допитані свідки сторони обвинувачення, які повідомили, що інформація їм відома з чужих слів та з мережі Інтернет, тому такі показання не могли бути прийняті судом, оскільки не відповідають вимогам ст.97 КПК України.

Стосовно інформації з телеграм-каналів, захисник вважає, що її неможливо визнати допустимим доказом, оскільки публікувати її може будь-хто із будь-якою невстановленою метою, створювати діпфейки та ін. Телеграм канали не є офіційним джерелом інформації.

Разом з тим, зазначає, що через неможливість встановити контакт з обвинуваченою її захист здійснюється без з`ясування її правової позиції щодо пред`явленого обвинувачення та дослідження доказів сторони захисту, які можливо є в її розпорядженні та могли бути надані суду для всебічного, повного і об`єктивного розгляду кримінального провадження. Також, неможливо надати до суду характеризуючи матеріали з боку захисту.

В той же час, захисник вказує, що зібрані стороною обвинувачення матеріали, що характеризують обвинувачену, свідчать, що остання характеризується з позитивної сторони: раніше не судима, має вищу освіту, постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, на обліку у лікарів не перебуває.

Згідно з вироком суду, згідно з Конституцією України, Україна є суверенною та незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною та недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаагськими конвенціями 1907 року, IV Женевськими конвенціями 1949 року, а також усупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї, Договору про дружбу, співробітництво та партнерство між Україною та російською федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Діючи в порушення норм міжнародного гуманітарного права, президент російської федерації (далі - рф) володимир путін, а також інші невстановлені на даний час досудовим розслідуванням представники влади рф, всупереч вимогам п.п.1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05 грудня1994 року, принципів Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01 серпня 1975 року та вимог ч.4 ст.2 Статуту ООН та Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09 грудня 1981 року №36/103, від 16 грудня 1970 року №2734 (ХХV) від 21 грудня 1965 року №2131 (ХХ), від 14 грудня 1974 року №3314 (ХХІХ), підготували та розв`язали агресивну війну та військовий конфлікт підрозділів ЗС рф на території України.

24 лютого 2022 року на виконання вищевказаного злочинного наказу військовослужбовці Збройних Сил рф, шляхом збройної агресії, із загрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглися на територію України через державні кордони України в Автономній Республіці Крим, Харківській, Донецькій, Луганській, Херсонській, Запорізькій, Миколаївській, інших областях та вчинили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, що мають важливе народногосподарське або оборонне значення, та вчинили окупацію частин зазначеної території, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України з порушенням порядку, встановленого Конституцією України, яка триває до теперішнього часу та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

У зв`язку з цим, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Законом України від 24 лютого 2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» затверджено зазначений Указ.

Воєнний стан неодноразово продовжувався указами Президента України, а останній раз Указом Президента України від «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 06 лютого 2023 року №58/2023 строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

Законом України від 07 лютого 2023 року №2915-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено зазначений Указ.

Законом України від 22 травня 2022 року №2265-IX «Про заборону пропаганди російського нацистського тоталітарного режиму, збройної агресії російської федерації як держави-терориста проти України, символіки воєнного вторгнення російського тоталітарного режиму в Україну» російська федерація визнана державою - терористом (державою - агресором).

З початку військової агресії російської федерації, на територіях, які опинилися в окупації, серед яких було і АДРЕСА_2 , представники держави-агресора, створили незаконні органи влади, які розпочали впроваджувати політичні та освітні стандарти російської федерації.

Надалі, у невстановлений досудовим слідством час, представниками окупаційної адміністрації держави-агресора створено заклад освіти під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » г.Мелитополь», розташований за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул.Інтеркультурна, № 400а, на основі приміщень та матеріальних цінностей державного навчального закладу «Мелітопольська гімназія № 7 Мелітопольської міської ради Запорізької області».

У період тимчасової окупації м.Мелітополя Запорізької області окупаційною адміністрацією російської федерації всупереч законам України прийнято рішення про впровадження стандартів освіти російської федерації.

11 квітня 2022 року ОСОБА_10 , займаючи при окупаційній владі посаду керівника Мелітопольського відділу освіти, призначила ОСОБА_6 виконуючою обов`язки директора «Государственное казенное учреждение общеобразовательная организация Запорожской области «Средняя общеобразовательная школа №7» г. Мелитополь», яка усвідомлюючи, що в Україні введено воєнний стан, керуючись ідеологічними та корисливими мотивами, маючи злочинний умисел, спрямований на здійснення дій, спрямованих на впровадження стандартів освіти держави-агресора, реалізуючи який, усвідомлюючи злочинний характер та суспільну небезпечність своїх дій, діючи з прямим умислом ОСОБА_6 надала свою згоду представникам окупаційної адміністрації на те, що вона обійме посаду, пов`язану з організацією освітнього процесу, а саме: директора так званого «Государственного казенного учреждения общеобразовательной организации Запорожской области «Средней общеобразовательной школы №7» г.Мелитополь».

Добровільно погоджуючись на зайняття вказаної посади, ОСОБА_6 , усвідомлювала, що її подальші дії будуть спрямовані на шкоду державі України та на впровадження стандартів освіти держави-агресора у даному закладі освіти.

Використовуючи отримані повноваження ОСОБА_6 , спланувала та організувала освітній процес, у так званому «Государственном казенном учреждение общеобразовательной организации Запорожской области «Средней общеобразовательной школы №7» г. Мелитополь» у відповідності до вимог федерального закону «Об образовании в российской федерации», за освітніми стандартами та навчальними планами російської федерації, із повним виключенням з освітнього процесу вимог до обов`язкових результатів навчання, визначених державними стандартами повної загальної середньої освіти України, який повністю протирічить меті як початкової, так і базової середньої освіти в Україні та який формуватиме знання, інші компетентності та світогляд здобувачів освіти спрямовані на возвеличення російської федерації, її історичної ролі та, відповідно, заперечення існування культурних цінностей українського народу, його історико-культурних надбань і традицій, української мови, що має своєю кінцевою метою збуджувати агресію та ненависть до України, тим самим вчинила дії, направлені на впровадження стандартів освіти держави-агресора у закладі освіти, та підтвердила своє добровільне зайняття вказаної посади у вищезгаданому закладі освіти на тимчасово окупованій території м. Мелітополя Запорізької області.

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_6 у вищезазначеному навчальному закладі запровадила російську програму навчання, учням видано підручники російською мовою за російськими стандартами освіти. Крім того, ОСОБА_6 , з метою впровадження стандартів освіти держави-агресора закликала інших вчителів «Мелітопольської гімназії № 7 Мелітопольської міської ради Запорізької області» до співпраці з державою-агресором.

Відповідно до ч.2 ст.14 «Федерального закона «Об образовании в российской федерации» від 29 грудня 2012 року №273-ФЗ (далі - закон №273-ФЗ) в освітніх організаціях освітня діяльність здійснюється на державній мові російської федерації, якщо цією статтею не встановлено інше. Викладання та вивчення державної мови російської федерації в рамках освітніх програм, що мають державну акредитацію, здійснюються відповідно до федеральних державних освітніх стандартів та освітніх стандартів.

Відповідно до п.6 ст.2 закону №273-ФЗ федеральний державний освітній стандарт - сукупність обов`язкових вимог до освіти певного рівня та (або) до професії, спеціальності та напряму підготовки, затверджених залежно від рівня освіти федеральним органом виконавчої влади, що здійснює функції з вироблення та реалізації державної політики та нормативно-правового регулювання у сфері загальної освіти, або федеральним органом виконавчої влади, що здійснює функції з вироблення та реалізації державної політики та нормативно-правового регулювання у сфері вищої освіти.

Відповідно до ч.5 ст.11 закону №273-ФЗ федеральні державні освітні стандарти загальної освіти розробляються за рівнями освіти.

Стандарти основної загальної освіти (5-9 класи) у системі освіти російської федерації затверджено наказом міністерства освіти та науки російської федерації від 31 травня 2021 року №287 «Об утверждении федерального государственного образовательного стандарта основного общего образования» (зареєстрований в міністерстві юстиції рф 05 липня 2021 року №64101) (далі - ФГОС №287). Згідно з п.32.1 цього стандарту, до навчального плану входять наступні обов`язкові для вивчення учбові предмети: російська мова, Література, Рідна мова та (або) державна мова республіки російської федерації, Рідна література, Іноземна мова, Друга іноземна мова, Математика, Інформатика, Історія, Суспільствознавство, Географія, Фізика, Хімія, Біологія, Образотворче мистецтво, Музика, Технологія, Фізична культура, Основи безпеки життєдіяльності. Навчальний предмет «Математика» предметної галузі «Математика та інформатика» включає навчальні курси «Алгебра», «Геометрія», «Вірогідність і статистика».

Відповідно до п.15 цього стандарту програма основної загальної освіти, у тому числі адаптована, реалізується державною мовою російської федерації.

Стандарти середньої освіти (10-11 класи) у системі освіти російської федерації затверджено наказом міністерства освіти та науки російської федерації від 17 травня 2012 року №413 «Об утверждении федерального государственного образовательного стандарта среднего общего образования» (зареєстрований в міністерстві юстиції російської федерації 06 липня 2012 року №24480) (далі - ФГОС №413). Згідно з п.18.3.1 цього стандарту, учбовий план середнього середньої загальної освіти передбачає обов`язкове вивчення наступних учбових предметів на базовому та поглибленому рівні: російська мова, Література, Рідна мова та (або) державна мова республіки російської федерації, Рідна література, Іноземна мова, Друга іноземна мова, Математика, Інформатика, Історія, Суспільствознавство, Географія, Фізика, Хімія, Біологія, Фізична культура, Основи безпеки життєдіяльності.

Враховуючи вищевикладені норми освітнього законодавства держави агресора та керуючись ними, ОСОБА_6 , діючи умисно, повністю виключила з освітнього процесу вимоги до обов`язкових результатів навчання, визначених державними стандартами та освітніми програмами загальної освіти України, запровадила російські стандарти навчання, організувала процес навчання в закладі за підручниками, визначеними державними стандартами російської федерації, російською мовою тощо.

Суд вважає вказане обвинувачення доведеним та кваліфікує дії ОСОБА_6 за ч.3 ст.111-1 КК України, як дії громадянки України, спрямовані на впровадження стандартів освіти держави-агресора у закладах освіти.

Заслухавши доповідь судді; захисника обвинуваченої, на підтримання апеляційної скарги; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого та підтримала апеляційну скаргу процесуального прокурора; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 розглядалось у суді першої інстанції у порядку, передбаченому главою 24-1 Особливості спеціального досудового розслідування кримінальних правопорушень КПК України.

Відповідно до вимог ч.3 ст.323 КПК України, судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у частині другій статті 297-1 цього Кодексу, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та/або оголошений в міжнародний розшук.

За наявності таких обставин за клопотанням прокурора, до якого додаються матеріали про те, що обвинувачений знав або повинен був знати про розпочате кримінальне провадження, суд постановляє ухвалу про здійснення спеціального судового провадження стосовно такого обвинуваченого.

Процедури "in absentia" припускають деякий відступ від загальних правил кримінального процесу. Особливе значення при цьому надається питанню про забезпечення прав відсутнього в залі судового засідання підсудного. У прецедентній практиці Європейського Суду з прав людини були вироблені критерії, яким має відповідати таке провадження. При цьому Суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував на необхідності забезпечення процесуальних прав і гарантій осіб, що беруть участь у кримінальному процесі. До таких прав, що підлягають безумовному дотриманню, насамперед, відносяться: право бути присутнім під час розгляду справи, право на захисника, право бути вислуханим, право оскаржити заочний вирок.

Так, у рішенні "Медєніца проти Швейцарії" Європейський Суд з прав людини зазначив, що існування процедури заочного кримінального провадження не викликає заперечень лише за умови, що при цьому дотримуються гарантії, що забезпечують права людини, закріплені Конвенцією.

Ключове значення в цьому випадку відіграє повідомлення особи про порушене проти неї кримінальне провадження, яке мало бути здійснено відповідно до процесуальних і матеріальних вимог, що гарантують ефективне здійснення її прав, при тому, що неясна і неофіційна інформація є недостатньою (справа "Сейдовіч проти Італії"). Повідомлення має бути зроблене офіційно, а твердження про наявність повідомлення з листів родичів або від співробітників засобів масової інформації (справа "Шомоді проти Італії"), є необґрунтованими.

Відповідно до вимог статті 297-5 КПК України, повістки про виклик підозрюваного у разі здійснення спеціального досудового розслідування надсилаються за останнім відомим місцем його проживання чи перебування та обов`язково публікуються в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора. З моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора підозрюваний вважається належним чином ознайомленим з її змістом.

У цьому провадженні вказаних вимог було дотримано як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду, а також апеляційного провадження, що стороною захисту не спростовано.

Зокрема, повістка про виклик обвинуваченої ОСОБА_6 у ЗМІ загальнодержавної сфери розповсюдження - «Урядовий кур`єр» випуск №94 від 08 травня 2024 року; повідомлення про дату, час та місце розгляду провадження також розміщено на офіційному веб-сайті Судової влади.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання колегії суддів, оскаржуваний вирок суду вказаним вимогам закону в цілому відповідає.

Суд першої інстанції під час розгляду даного кримінального провадження ретельно дослідив зібрані по справі докази в їх сукупності, надав цим доказам належну юридичну оцінку, правильно встановив фактичні обставини справи та обґрунтовано визнав ОСОБА_6 винуватою у вчиненні інкримінованого їй злочину, передбаченого ч.3 ст.111-1 КК України.

Як зазначено вище, судовий розгляд зазначеного провадження здійснювався за відсутністю обвинуваченої ОСОБА_6 у спеціальному судовому провадженні, рішення про проведення якого було прийняте з урахуванням тих обставин, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 111-1 КК України, знає про розпочате щодо неї кримінальне провадження та переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України (м.Мелітополь), з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження), що підтверджується інформацією, що міститься в матеріалах провадження.

У зв`язку з цим обвинувачена ОСОБА_6 не була допитана судом в якості обвинуваченої по суті висунутого їй обвинувачення.

Разом з тим, судом при проведенні спеціального судового провадження були виконані вимоги, передбачені статтею 297-5 КПК України.

Захист обвинуваченої за призначенням здійснювала фахівець в галузі права - адвокат ОСОБА_8 .

В судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснила, що працює директором Мелітопольської гімназії №7, останній раз була в навчальному закладі 31 березня 2022 року. Після початку повномасштабного вторгнення російської федерації, освітній процес припинився, дітей та вчителів відправили на вимушені канікули на підставі розпорядження начальника управління освіти Мелітопольської міської ради та розпорядження Запорізької обласної держаної адміністрації. 31 березня 2022 року окупаційна адміністрація в особі ОСОБА_10 зібрала всіх директорів, які надали їй заяви про звільнення з посад та відмови від співпраці з країною - агресором. Після чого ОСОБА_10 вмовляла директорів запустити освітній процес, а після їх відмови, почала погрожувати. 25 квітня 2022 року свідок виїхала з тимчасово окупованої території. На інших зборах окупаційної адміністрації свідка не було. Від колег вона дізналась, що директором навчального закладу стала ОСОБА_6 , яка до цього працювала майстром виробничого навчання в ВПУ АДРЕСА_3 . Також свідку відомо, що онук ОСОБА_6 навчався в 1 класі Мелітопольської гімназії №7. Свідок спілкується також з учнями, які знаходяться на тимчасово окупованій території. Вчителі, що пішли на співпрацю з окупаційною адміністрацією, розсилали батькам запрошення дітям до школи та погрожували, що хто не приведе дітей до школи, то діти будуть вилучені з сімей. Мова навчання зараз у школі російська, навчання відбувається за російськими освітніми стандартами, російські підручники ОСОБА_6 особисто демонструвала на відео в окупаційних телеграм-каналах. Ще є відеоматеріали виховних заходів з триколором, портретами ОСОБА_12 , де дітям нав`язують не тільки російські освітні стандарти, а й виховують їх в російських цінностях. До свідка звертались батьки, учні, вчителі, які підтверджували, що ОСОБА_6 є директором гімназії і що вона чинить на них тиск. ОСОБА_6 має безпосередній стосунок до організації курсів підвищення кваліфікації, оскільки саме директор школи організовує курси підвищення кваліфікації вчителів.

Свідок ОСОБА_13 повідомила, що виїхала з тимчасово окупованої території 19 серпня 2022 року, працює на посаді заступника директора з навчально-виховної роботи в Мелітопольській гімназії №7. Особисто з ОСОБА_6 вона не знайома, однак знає, що онук останньої навчається в ІНФОРМАЦІЯ_3 , в 3 класі. Мелітопольська гімназія №7 була однією з перших шкіл Мелітополя, в якій окупаційна влада запустила навчальний процес. 24 лютого 2022 року з управління освіти Запорізької обласної державної адміністрації вчителям надійшла вказівка про те, що навчальний процес припиняється, дітей необхідно відпустити на канікули. 07 квітня 2022 року о 08.00 окупаційна влада зібрала нараду вчителів навчального закладу, на якій була присутня свідок, нараду проводила начальник окупаційного Департаменту освіти Запорізької області ОСОБА_10 , яка повідомила про те, що чинний директор навчального закладу покинула колектив та написала заяву про звільнення і вчителям необхідно поновлювати навчальний процес. На зборах, коли представляли ОСОБА_6 , свідок присутня не була, однак від вчителів, які там були, їй відомо, що ОСОБА_6 була представлена як директор школи. Свідок спілкується з дітьми, батьками та деякими вчителями, які залишились в окупації. Свідкові відомо від мами учня, який навчається в 7 школі, що ОСОБА_6 запитувала у дітей, які ходять на навчання в окупаційну школу, про вчителів, які викладають дистанційно в українській школі та про дітей, що виходять на дистанційне навчання за українськими програмами. Система в окупаційному навчальному закладі оцінювання 5-ти бальна, що не передбачено українськими освітніми програмами. Мова навчання російська, підручники російського зразка. Свідок надала для огляду в судовому засіданні фото нових російських підручників, які видані дітям у вересні, та фото особової справи дитини, які надали свідкові батьки, що недавно виїхали за кордон, з печаткою та підписом ОСОБА_6 як директора школи №7. Раніше ОСОБА_6 у школі не працювала. В школі відзначають російські свята - День прапора росії, 9 травня тощо. Скріншоти, які свідок долучала під час досудового розслідування, отримані нею від батьків, які залишились в Мелітополі та діти яких навчаються в окупаційній школі.

Свідок ОСОБА_14 повідомив, що він виїхав з тимчасово окупованої території 23 серпня 2022 року, до початку повномасштабного вторгнення в період часу з 2019 до 2023 року навчався в Мелітопольському вищому професійному училищі за спеціальністю повар-бармен, майстром в його групі була ОСОБА_6 , тому він її добре знає. Приблизно в квітні 2022 року від одногрупників він дізнався, що ОСОБА_6 звільнилась з училища та пішла працювати директором в школу №7. А вже в травні 2022 року він випадково зустрівся з ОСОБА_6 у парку, де вона йому особисто підтвердила, що вона звільнилась з училища та зараз обіймає посаду директора школи №7. Сказала вона це весело, хизуючись, ознак примусу її до заняття вказаної посади свідок не помітив. Під час навчання в училищі свідок з ОСОБА_6 спілкувався дуже добре, причини оговорювати її у нього відсутні.

У судовому засіданні прокурором пред`явлено свідку особову картку Державної міграційної служби України на ОСОБА_6 , на фото з якої він впізнав ОСОБА_6 .

Довідкою, виданою ОСОБА_14 головою комісії з припинення ДНЗ «Мелітопольське вище професійне училище», підтверджується, що він дійсно навчався в ДНЗ «Мелітопольське вище професійне училище» з 01 вересня 2019 року по 18 січня 2023 року.

Свідок ОСОБА_15 , повідомила, що працює на посаді вчителя української мови та літератури Мелітопольської гімназії №7. Виїхала з тимчасово окупованої території 18 березня 2022 року. Після повномасштабного вторгнення російської федерації, 24 лютого 2022 року до відома вчителів керівництвом доведено розпорядження про зупинення навчання та оголошення канікул. З ОСОБА_6 свідок особисто не знайома. Свідок є вчителем української мови, їй неодноразово дзвонили колеги та пропонували вийти працювати, однак зазначали, що вчителі української мови їм не потрібні, але є змога поїхати до АР Крим, пройти курси перекваліфікації та працювати вчителем російської мови. Свідок спілкується з учнями, які залишились на тимчасово окупованій території, бачила їх щоденники, діти фотографували та скидали свідку їх, в минулому клас української мови зараз «обвішаний» символікою російської федерації, прапорами тощо. По всій школі також розвішані російські прапори та символіка. Навчання відбувається за 5-ти бальною системою, предмет «Українська мова» не викладається. По розкладу він є, однак діти займаються своїми справами на ньому. Свідкові відомо, що в окупаційній школі влаштовують російські свята, одягають дітей в форму радянського союзу, співають пісні російською мовою тощо. Від матері одного з учнів з її класу свідок дізналась, що вказана особа знає ОСОБА_6 , оскільки раніше з нею працювала. Вона повідомила ОСОБА_15 , що ОСОБА_6 погодилась обіймати посаду директора при окупаційній адміністрації добровільно та з радістю.

Свідок ОСОБА_16 повідомила, що також працює вчителем початкових класів у Мелітопольській гімназії №7. Вона була присутня 07 квітня 2022 року на зборах, які проводила голова окупаційного департаменту освіти Запорізької області ОСОБА_10 , яка повідомила, що директор навчального закладу звільнився та необхідно відновлювати навчальний процес, просила вчителів вийти на роботу та завершити навчальний рік за українською програмою, а новий навчальний рік вже буде по російським освітнім стандартам. Також, ОСОБА_10 зазначила, що влітку буде перекваліфікація вчителів історії, потім всіх інших, та запропонувала обрати директора школи з вчителів, але всі відмовились, тоді вона повідомила, що 11 квітня вона представить нового директора. На зборах 11 квітня 2022 року свідок присутня не була, але дізналась від колеги ОСОБА_17 , яка була на зборах, що колективу представили ОСОБА_6 як директора школи. Сама свідок особисто ходила до школи 12 квітня, де її секретар познайомила з ОСОБА_6 , яка особисто представилась свідку як директор школи, ОСОБА_6 зазначила, що вона є бабусею учня цієї школи та дуже рада, що відновлюється навчальний процес, до війни вона працювала в училищі №37 та коли їй запропонували посаду директора - вона погодилась. ОСОБА_6 була активною, агітувала працювати вчителів, ознак примусу, пригніченого стану обвинуваченої свідок не помітила. 15 квітня 2022 року ОСОБА_6 проводила збори вчителів, де просила обрати заступників директора, наголошувала на необхідності написати заяву вчителям на прийом на роботу тощо. ОСОБА_6 сказала, що оскільки підручників за російськими програмами ще не має, то вчителі можуть вести навчання зручним для себе способом. Свідкові відомо зі слів батьків, що навчання дітей відбувається за російськими підручниками, а українська мова викладається як факультатив.

У судовому засіданні прокурором пред`явлено свідку особову картку Державної міграційної служби України на ОСОБА_6 та протоколи огляду окупаційних телеграм-каналів, на яких свідок впізнала ОСОБА_6 .

Свідок ОСОБА_18 , повідомила, що в середині квітня 2022 року від колег вона дізналась, що посаду директора обійняла ОСОБА_6 . Особисто зі свідком вона не спілкувалась, на зборах окупаційної влади присутня не була. Свідок знайома з ОСОБА_6 , оскільки вона є бабусею учня, якого навчала ОСОБА_18 в 1 класі. Декілька разів до війни зустрічалась з ОСОБА_6 , коли вона забирала онука зі школи. Від дітей свідкові відомо, що двох дітей з її класу, які навчалися в минулому році дистанційно за українськими програмами, в цьому році змусили виходити до школи. Діти навчаються у 3 класі виключно на російській мові, з цього навчального року немає взагалі годин української мови. Свідкові відомо від колеги ОСОБА_19 , яка декілька тижнів пропрацювала в навчальному закладі і потім звільнилась, що вчителі їздили на курси перекваліфікації до Москви та АР Крим. Система оцінювання в навчальному закладі п`ятибальна з 2 класу, що суперечить українському освітньому законодавству. Окрім того, свідок бачила ОСОБА_6 на відеозаписах з окупаційних телеграм-каналів та впізнала її. У вказаних роликах ОСОБА_6 особисто виступала та надавала недостовірну інформацію, що вона ніби-то отримала школу в жахливому стані, однак це не відповідає дійсності, оскільки клас, в якому викладала ОСОБА_18 та навчався онук ОСОБА_6 , був обладнаний всім необхідним для розвитку дітей. Свідкові не здається, що ОСОБА_6 знаходилась в пригніченому стані тощо.

Свідок ОСОБА_20 , повідомила, що працює вчителем початкових класів в Мелітопольській гімназії №7. В перших числах серпня 2022 року прийшла до школи в якості мами своєї доньки, яка є ученицею 8 класу ІНФОРМАЦІЯ_4 , щоб забрати особову справу своєї дитини. В кабінеті директора знаходилась ОСОБА_6 , яка повідомила свідку, що вона є директором школи і сказала, що необхідно написати заяву на видачу особової справи дитини на її ім`я і потім віддала особову справу. Зараз свідок спілкується з учнями, які залишились на тимчасово окупованій території, всі вони відвідують навчальний заклад, оскільки їх змушують це робити. Батьки присилали свідкові розклад на цей навчальний рік, є фото обкладинок підручників на російській мові («Светская этика», «Природоведение») за якими діти навчаються, яких немає в українській освітній програмі. Система оцінювання в школі 5-ти бальна. Навчальний тиждень починається з уроку «Разговоры о важном». В судовому засіданні свідку прокурором було пред`явлено особову картку Державної міграційної служби України на ОСОБА_6 , і свідок вказала, що це є саме та особа, яка спілкувалась з нею в якості директора гімназії.

Крім того, в судовому засіданні дослідженні такі документи:

- протокол огляду від 06 березня 2023 року сторінки Інтернет мережі з назвою (мовою оригіналу) « ІНФОРМАЦІЯ_5 », на якій розміщено « ІНФОРМАЦІЯ_6 від 06 березня 2023 року, яка містить дані про юридичну особу під назвою (мовою оригіналу) « ІНФОРМАЦІЯ_2 » г.Мелитополь», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Дані внесені до вказаного реєстру 26 січня 2023 року, керівником юридичної особи вказано ОСОБА_6 ;

- протокол пред`явлення для впізнання за фотознімками від 07 березня 2023 року, згідно з яким свідок ОСОБА_13 впізнала на фотознімку ОСОБА_6 , яка обіймає посаду директора при окупаційній владі в гімназії №7;

- протокол огляду від 16 березня 2023 року, наданих свідком ОСОБА_13 фотографій, що надіслані їй учнями з тимчасово окупованої території, що навчаються в Мелітопольській школі № 7. Фотографії містять зображення підручників « ОСОБА_21 », « ОСОБА_22 », «Окружающий мир» видавництва «Школа россии», що входять до переліку навчальної програми відповідно до російського законодавства та фотокартки зображення сторінок щоденника за березень, розклад в яких записаний російською мовою, є такі предмети як: «русский язык», «Моя история», «Окружающий мир», «Технология», «Краеведенье», виставлені оцінки за 5-ти бальною системою. Вказані навчальні дисципліни затверджені п.32.1 «Приказа Министерства просвещения российской федерации от 31 мая 2021 года №286 «Об утверждении федерального государственного образовательного стандарта начального общего образования»;

- протокол огляду від 07 березня 2023 року свідком ОСОБА_13 та спеціалістом ОСОБА_23 окупаційного Телеграм-канал під назвою « ОСОБА_24 », а саме, публікації від 12 грудня 2022 року, в якій ОСОБА_25 розмістила відеозапис, на якому ОСОБА_6 дає інтерв`ю, і зазначає, що допомогу школі для навчального процесу, зокрема, комп`ютерну техніку, меблі, книги, навчальні посібники тощо привезли у зв`язку з тим, що вони приймають участь у проекті флагманська школа. На вказаному відеозаписі свідок ОСОБА_13 впізнала ОСОБА_6 як директора школи №7, призначеного окупаційною владою, яка під час інтерв`ю сиділа в кабінеті директора гімназії;

- протокол огляду від 07 березня 2023 року, за участю свідка ОСОБА_13 та спеціаліста ОСОБА_23 , під час якого оглянуто окупаційний Телеграм-канал під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_7 », а саме: публікацію від 22 травня 2022 року, на якій міститься фотозображення окупаційного директора департаменту освіти Запорізької області ОСОБА_10 та текстове повідомлення, що в наступному навчальному році знання школярів на звільнених територіях будуть оцінюватись по 5-ти бальній системі. Для всіх шкіл міста вже замовлені підручники, навчання буде проходити на російській мові; публікацію від 23 червня 2022 року, яка містить фотознімок, на якому присутня громадянка України ОСОБА_6 , яку впізнала свідок ОСОБА_13 , та текстове повідомлення під фотознімком наступного змісту: (мовою оригіналу) «Сегодня учителя и директора мелитопольских школ отправились на курсы повышения квалификации в российскую федерацию. Обучение педагогов проходит в Москве и Республике Крым»; публікацію від 06 липня 2022 року з відеозаписом, на якому виступає окупаційний начальник Департаменту освіти Запорізької області ОСОБА_10 з текстовим повідомленням, згідно з яким школи міста з 01 вересня 2022 року будуть працювати в очному форматі і тільки за російськими програмами і стандартами освіти. Також, в інтерв`ю ОСОБА_10 зазначає, що мова освіти - російська, вчителі наразі проходять курси підвищення кваліфікації у м. Євпаторія по предметам, які вони будуть викладати з 01 вересня 2022 року; публікацію від 10 липня 2022 року, в якій міститься відеозапис, згідно з яким проводиться нарада за участю Міністра просвіти російської федерації, на якій присутня ОСОБА_6 , що підтверджує свідок ОСОБА_13 , також свідок зазначає, що вказана нарада проходить у приміщенні кабінету №8 Мелітопольської гімназії №7; публікацію від 22 серпня 2022 року, на якій також міститься відеозапис з текстовим повідомленням, згідно з яким школи регіону готові приступити до нового навчального року на якісно новому рівні. Для навчання дітей в росії надруковано 850000 підручників і методичних рекомендацій згідно з федеральними державними освітніми стандартами. Вчителі перед початком навчального року пройшли підготовку в «Школі сучасного вчителя» на базі Міністерства просвіти тощо. Окрім того, оглянуто публікацію від 27 серпня 2022 року з відео файлом та заголовком: «В Мелітополь приїхали підручники, по яким діти будуть навчатися в новому навчальному році. Більше 66 тисяч книг найближчим часом будуть передані школам міста і району». На відеозаписі свідок впізнала ОСОБА_6 . Окрім того, підручники з вказаного відеозапису надруковані на російській мові, видані російськими видавництвами тощо;

- протокол огляду від 09 березня 2023 року окупаційного Телеграм-каналу « ІНФОРМАЦІЯ_8 », а саме публікації від 30 серпня 2022 року за участю свідка ОСОБА_13 та спеціаліста ОСОБА_23 з відеозаписом за участю ОСОБА_6 , яку свідок впізнала як директора окупаційної школи №7, що «нові підручники чекають учнів ІНФОРМАЦІЯ_9 ». Всі 45 вчителів школи пройшли курси підвищення кваліфікації на території російської федерації. Педагогів познайомили з новою навчальною літературою та оновленими програмами». Відеозапис здійснювався в приміщеннях Мелітопольської гімназії №7;

- протокол огляду від 09 березня 2023 року окупаційного Телеграм-каналу «Вежливые и заботливые» за участю спеціаліста ОСОБА_23 , а саме публікації від 15 травня 2022 року з відеозаписом, на якому ОСОБА_26 самостійно представляється як директор гімназії АДРЕСА_3 , розповідає про заходи, що пройшли в навчальному закладі до свята 9 травня, зокрема, що в школі створено музей, присвячений Великій вітчизняній війні тощо. На відеозаписі свідок ОСОБА_13 впізнала ОСОБА_6 як директора окупаційної школи № 7;

- протокол огляду від 09 березня 2023 року окупаційного Телеграм-каналу «Образование Запорожской области» за участю свідка ОСОБА_13 та спеціаліста ОСОБА_23 , а саме публікації від 14 листопада 2022 року, до якої додані фотознімки, на яких свідок ОСОБА_13 впізнала ОСОБА_6 з текстовим повідомленням, згідно з яким 11 листопада 2022 року в місті Маріуполі відбулась розширена педагогічна рада територій, що увійшли до складу російської федерації після референдуму. В їх складі були представники міста Мелітополя. На вказаному заході розглядалась комплексна програма по розвитку системи освіти в ДНР, ЛНР, Запорізькій та Херсонській областях тощо. Окрім того, оглянуто публікацію від 17 лютого 2022 року, в якій міститься документ, мовою оригіналу «Федеральный закон «Об особенностях правового регулирования отношений в сферах образования и науки в связи с принятием в российскую федерацию ДНР, ЛНР, Запорожской области и Херсонской области и образованием в составе российской федерации новых субьектов - ДНР, ЛНР, Запорожской области, Херсонской области и о внесении изменений в отдельные законодательные акты российской федерации»;

- протокол огляду від 09 березня 2023 року за участю свідка ОСОБА_13 та спеціаліста ОСОБА_23 , окупаційного Телеграм-каналу «Образование Запорожской области», а саме публікації від 06 лютого 2022 року, в якій розміщені фотознімки малолітніх дітей, які тримають портрети вчених з текстовим повідомленням під ними, згідно з яким 06 лютого в середній загальноосвітній школі №7 пройшла лінійка, присвячена Дню російських наук: математики, фізики, хімії, біології, географії, літератури, історії тощо. На вказаних фотознімках свідок ОСОБА_13 впізнала приміщення Мелітопольської гімназії №7;

- протокол огляду від 09 березня 2023 року за участю свідка ОСОБА_13 та ОСОБА_23 , публікації, розміщеної у окупаційному телеграм каналі «ЗаТV. Новости Запорожской области» від 13 грудня 2022 року, де розміщено відеозапис з інтерв`ю ОСОБА_6 , згідно з яким остання зазначає, що школа № 7 відкрилась одна з перших і попала під флагманську програму. Вже прийшло 5 фур обладнання, велика подяка Міністерству просвіти російської федерації, адміністрації м. Мелітополь за надання цього подарунка. За 30 років існування школи тут не було ніяких змін, які були ще при радянському союзі. Школа була в занедбаному стані. ОСОБА_6 говорить про те, що прийшла працювати в школу в квітні 2022 року і вона була у плачевному стані. Зараз навчальний заклад перетворюється, з привозом цього флагманського вантажу, все буде добре! На вказаному відео свідок впізнала ОСОБА_6 та кабінети Мелітопольської гімназії №7.

Отже, сукупністю досліджених доказів поза розумним сумнівом підтверджується те, що ОСОБА_6 , будучи громадянкою України, добровільно зайняла посаду директора так званого «Государственного казенного учреждения общеобразовательной организации Запорожской области «Средней общеобразовательной школы №7» г.Мелитополь», та на виконання наданих їй владних повноважень спланувала та організувала освітній процес, за освітніми стандартами та навчальними планами російської федерації, із повним виключенням з освітнього процесу вимог до обов`язкових результатів навчання, визначених державними стандартами повної загальної середньої освіти України, який повністю суперечить меті як початкової, так і базової середньої освіти в Україні, та який формуватиме знання, інші компетентності та світогляд здобувачів освіти, спрямовані на возвеличення російської федерації, її історичної ролі та, відповідно, заперечення існування культурних цінностей українського народу, його історико-культурних надбань і традицій, української мови, що має своєю кінцевою метою збуджувати агресію та ненависть до України, тим самим вчинила дії, направлені на впровадження стандартів освіти держави-агресора у закладі освіти та підтвердила своє добровільне зайняття вказаної посади у вищезгаданому закладі освіти на тимчасово окупованій території м. Мелітополя Запорізької області.

Вказаний факт підтверджується показаннями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , ОСОБА_20 , які узгоджуються з письмовими доказами, зокрема з відомостями, що містяться в протоколах огляду телеграм-каналів, сторінок Інтернет мережі.

Вищевказані свідки підтвердили під час судового розгляду, що вони особисто знайомі з ОСОБА_6 , вказували на добровільність співпраці останньої з окупаційною владою, те, що остання добровільно обійняла запропоновану їй посаду та запровадила в навчальному закладі російську програму навчання російською мовою за російськими стандартами освіти. Крім того, ОСОБА_6 з метою впровадження стандартів освіти держави-агресора закликала інших вчителів середнього загальноосвітнього навчального закладу «Мелітопольська гімназія №7 Мелітопольської міської ради Запорізької області» до співпраці з державою-агресором.

Крім того, добровільність зайняття ОСОБА_6 посади директора так званого «Государственного казенного учреждения общеобразовательной организации Запорожской области «Средней общеобразовательной школы №7» г.Мелитополь» підтверджується також відомостями з протоколу огляду від 06 березня 2023 року сторінки Інтернет мережі з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_5 », на якій розміщено « ІНФОРМАЦІЯ_6 від 06.03.2023, яка містить дані про юридичну особу під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » г.Мелитополь», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Дані внесені до вказаного реєстру 26 січня 2023 року, керівником юридичної особи вказано ОСОБА_6 .

Окрім того, протоколами огляду від 09 березня 2023 року публікації, розміщеної у окупаційному телеграм каналі «ЗаТV. Новости Запорожской области» від 13 грудня 2022 року та окупаційного Телеграм-каналу « ІНФОРМАЦІЯ_10 », а саме публікації від 15 травня 2022 року з відеозаписом, убачається, що ОСОБА_6 самостійно представляється як директор гімназії АДРЕСА_3 , зазначає, що школа № 7 відкрилась одна з перших і попала під флагманську програму, також розповідає про заходи, що пройшли в навчальному закладі до свята 9 травня, зокрема, що в школі створено музей, присвячений великій вітчизняній війні тощо.

Згідно відомостей з протоколу огляду від 07 березня 2023 року окупаційного Телеграм-канал під назвою « ОСОБА_24 », а саме, публікації від 12 грудня 2022 року, в якій ОСОБА_25 розмістила відеозапис, на якому ОСОБА_6 дає інтерв`ю, і зазначає, що допомогу школі для навчального процесу, зокрема, комп`ютерну техніку, меблі, книги, навчальні посібники тощо привезли у зв`язку з тим, що вони приймають участь у проєкті флагманська школа.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 111-1 КК України.

Свої висновки суд належним чином вмотивував в оскаржуваному вироку та з цими висновками повністю погоджується колегія суддів.

Всі доводи сторони захисту, які є аналогічними тим, що викладені в апеляційній скарзі захисника, були перевірені судом першої інстанції та на ці доводи надана аргументована та змістовна відповідь у вироку.

Наведені докази свідчать про невимушеність поведінки обвинуваченої, відсутності будь-якого примусу щодо неї, а відтак, і цілковитої добровільності її дій.

Доводи захисника стосовно того, що стороною обвинувачення не доведено, що її підзахисна зайняла вищезазначену посаду добровільно, є безпідставними та спростовуються наданими стороною обвинувачення доказами, вказаними вище.

З показань свідків не убачається, що ОСОБА_6 діяла не добровільно, а навпаки, підтверджується протилежне.

В матеріалах кримінального провадження відсутні об`єктивні відомості, які б давали обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_6 , вчиняючи дії, вказані у обвинувальному акті та у вироку суду, діяла не добровільно.

Прокурор при апеляційному розгляді зазначив, і викладене ніким не спростовано, що відповідних повідомлень як від ОСОБА_6 так і від наближених до неї осіб до компетентних органів з цього приводу не надходило.

Таким чином, розглянувши кримінальне провадження з дотриманням положень ч.1 ст.337 КПК України, в межах висунутого обвинувачення, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ, наданий стороною обвинувачення, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, обґрунтовано вважав зазначені докази належними, допустимими, достовірними та в сукупності - достатніми для прийняття рішення про винуватість обвинуваченої ОСОБА_6 у вчиненні, інкримінованого їй кримінального правопорушення.

Разом з цим, доводи прокурора в апеляційній скарзі з приводу м`якості призначеного обвинуваченій ОСОБА_6 покарання колегія суддів вважає слушними, з огляду на конкретні обставини провадження та ступень суспільної небезпеки вчиненого злочину.

На думку колегії суддів, призначаючи обвинуваченій мінімальне покарання, передбачене законом за вчинене кримінальне правопорушення, суд не в повній мірі дотримався вимог ст.65 КК України.

Згідно з положенням п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року №7, де зазначено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як зазначено у вироку, суд взяв до уваги ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину, який відповідно до ст.12 КК України є нетяжким злочином, суспільну небезпечність та характер скоєного злочину, особу обвинуваченої, яка раніше не судима, за місцем роботи характеризується позитивно, має постійне місце мешкання, її вік та здоров`я, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченої, суд не встановив.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що покарання ОСОБА_6 у виді позбавлення волі строком на 1 рік, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах державної влади, місцевого самоврядування, а також займатися будь-якою діяльністю, пов`язаною з освітнім процесом строком на 10 років, буде справедливим та необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нового злочину.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення обвинуваченій покарання в межах санкції статті обвинувачення - у виді позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади.

Проте, визначаючи мінімальний строк призначеного покарання, як основного так і додаткового, суд першої інстанції не в повній мірі врахував фактичні обставини та суспільну небезпеку вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, зокрема, вчинення останньою дій, спрямованих проти основ національної безпеки, в умовах воєнного стану, добровільне заняття нею посади при окупаційній адміністрації, вчинення дій, спрямованих на впровадження стандартів освіти держави-агресора у навчальному закладі, які спрямовані на викривлення історії, ідентифікації дітей як українців, знищення національної свідомості та ідентичності неповнолітніх та малолітніх, що є вкрай вразливою категорією населення, наслідки для України, що настануть в майбутньому у зв`язку з її незаконною діяльністю на тимчасово окупованій території, які спрямовані на знищення національної ідентичності українських дітей, викривлення фактів про агресивну війну російської федерації проти України, та історичну роль українського народу в цілому.

Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами прокурора про те, що призначене ОСОБА_6 покарання, з огляду на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення за ч.3 ст.111-1 КК України, фактичні обставини кримінального провадження, та з урахуванням відомостей про її особу, є надто м`яким.

З врахуванням викладеного, вирок суду в частині призначеного покарання не може бути визнаний законним та обґрунтованим, тому в зазначеній частині підлягає скасуванню на підставі ст.ст.409, 414, 420 КК України, з ухваленням нового вироку - в межах вимог апеляційної скарги прокурора.

Тобто, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_6 необхідно призначити покарання за ч.3 ст.111-1 КК України - у виді позбавлення волі на строк 3 роки, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах державної влади, місцевого самоврядування, а також займатися будь-якою діяльністю, пов`язаною з освітнім процесом строком на 15 (п`ятнадцять) років.

Таке покарання, на думку колегії суддів, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_6 та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, та буде сприяти досягненню мети, визначеної у ст.50 КК України.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 414, 420 КПК України, колегія суддів

ЗАСУДИЛА:

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити.

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25 січня 2024 року, стосовно ОСОБА_6 за ч.3 ст.111-1 КК України, в частині призначеного покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_6 покарання за ч.3 ст.111-1 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах державної влади, місцевого самоврядування, а також займатися будь-якою діяльністю, пов`язаною з освітнім процесом строком на 15 (п`ятнадцять) років.

У решті вирок залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4