ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1277/24 Справа № 227/1899/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді-доповідача: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю

секретаря судового засідання: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6 (в режимі відео конференції)

захисника: ОСОБА_7 (в режимі відео конференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду у м.Кривий Ріг апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 28.02.2024 р. про продовження ОСОБА_6 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення за 2 ст. 286 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 27 квітня 2024 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 28.02.2024 р. продовжено ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 27 квітня 2024 року (включно) з утриманням його на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_1 , з місцем дислокації м. Павлоград.

На вказане рішення захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій вказує про свою не згоду з оскаржуваним рішенням. Вважає, що заявлені раніше ризики зменшились, а нових ризиків не виникло, які б виправдовували подальше тримання особи під вартою. Обвинувачений ОСОБА_8 перебуває під вартою, більше ніж 6 місяців. Вважає, що всі перелічені стороною обвинувачення та судом ризики не обґрунтовані відповідними доказами, а існують як припущення, щодо можливих дій обвинуваченого ОСОБА_6 . Вказує, що на час ухвалення оскаржуваного рішення суду, у справі допитані потерпілі, допитані свідки, та ризики, щодо впливу на свідків або потерпілих з боку обвинуваченого зникли, та не можуть бути підставою, для подальшого продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та подальший розгляд справи по суті, може бути забезпечений більш м`яким запобіжним заходом, а саме домашнім арештом обвинуваченого. Зазначає, що обвинувачений свою вину у скоєнні кримінального правопорушення визнає, та за час судового розгляду, за рахунок близьких родичів неодноразово, шляхом поштових переказів, відшкодовував моральну шкоду потерпілим, тому як матеріальна шкода їм вже відшкодована страховою компанією обвинуваченого. Вказує, щодо ризику уникнення від покарання, то обвинувачений не має на меті уникати кримінальної відповідальності, тому як не заперечує обставин ДТП та причетності до вказаного наїзду на неповнолітніх пішоходів, він тільки зазначає, що його автомобіль рухався у некерованому стані, під час заносу та він не побачив моменту наїзду, тому як автомобіль рухався з одного боку в іншій бік, під відповідним кутом та задньою частиною в напрямку заносу до моменту наїзду на дерево. Також вважає, що немає підстав вважати, що він продовжуватиме злочинну діяльність, так як злочинна діяльність передбачає наявність умислу на таку діяльність, а скоєна дорожньо-транспортна пригода є правопорушенням, з необережної форми вини, без прямого на то умислу. Вказує, що обвинувачений є особою, що раніше не судима, гарно характеризується за місцем проживання в АДРЕСА_1 , має стійкі соціальні зв`язки, проживає разом з дружиною та неповнолітньою донькою. Вважає, що не знайшли свого підтвердження доказами, намагання обвинуваченим ОСОБА_8 скриватись від слідства і суду, на прикладі, його начебто ухилянням від повернення на службу до ЗСУ. Також вважає, що судом, не врахований стан здоров`я обвинуваченого під час обрання відносно нього суворого запобіжного заходу. Просить скасувати ухвалу про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та ухвалити нову, за якою обрати до обвинуваченого ОСОБА_6 , більш м`який запобіжний захід.

Учасники судового розгляду про час та місце розгляджу апеляційної скарги повідомлені належним чином, що підтверджується наявними матеріалами справи.

Заслухавши суддю доповідача, думку учасників судового розгляду, перевіривши матеріали, що надійшли на запит апеляційного суду в порядку ст. 422-1 КПК України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_6 було затримано 15.05.2023 року та він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України який є тяжким злочином, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 відбувається судовий розгляд у суді першої інстанції, та рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого прийнято під час судового розгляду справи.

Обвинувачений ОСОБА_8 міцних соціальних зв`язків не має, вчинив злочин під час воєнного стану відносно неповнолітніх.

На даний час продовжує існувати ризик впливу обвинуваченого ОСОБА_6 на свідків та/або потерпілого в рамках даного кримінального провадження, враховуючи, що останні не допитані судом. Вказані обставини можуть зневолювати встановлення істини в даному провадженні.

Так, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, факультативним об`єктом якого є життя та здоров`я людини, тобто у вчиненні умисного протиправного діяння проти найвищої соціальної цінності, визнаної в Конституції Україні, а саме життя і здоров`я людини, яке охороняється державою.

У клопотанні прокурора про продовження дії запобіжного заходу, належним чином обґрунтована наявність кожного ризику передбаченого п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Вирішуючи питання доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , суд першої інстанції врахував характер скоєного кримінального правопорушення згідно пред`явленого обвинувачення, вік та стан здоров`я обвинуваченого.

Суд, першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання та продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновків про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ризики, які існували на момент обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшились та доказів на спростування наявних ризиків не надано.

Колегією суддів, при перевірці законності та доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу надано оцінку в сукупності всім обставинам інкримінованого кримінального правопорушення, також надано оцінку особі обвинуваченого.

Доводи сторони захисту, що на час ухвалення оскаржуваного рішення суду, у справі допитані потерпілі, допитані свідки, та ризики, щодо впливу на свідків або потерпілих з боку обвинуваченого зникли, є безпідставними, оскільки згідно наявних матеріалів справи, ще не всіх свідків допитано та розгляд справи був відкладений для їх виклику до суду.

Також слід звернути увагу, що у апеляційній скарзі, як на підставу зміни запобіжного заходу з тримання під варти на більш м`який запобіжний захід апелянт посилаються на те, що ОСОБА_8 раніше не судимий, гарно характеризується за місцем проживання в АДРЕСА_1 , має стійкі соціальні зв`язки, проживає разом з дружиною та неповнолітньою донькою, проте слід зазначити, що до апеляційного суду стороною захисту не надано доказів на підтвердження своїх доказів, а також ці не підтверджені стороною захисту обставини у апеляційному суді, теоретично існували і на момент вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, а тому за їх наявністю не здатні вберегти від ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які на даний час дають беззаперечні підстави для продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою та неможливості обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Доводи апелянта, про відсутність доказами, намагання обвинуваченим ОСОБА_6 скриватись від слідства і суду, є безпідставними, оскільки згідно клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу, згідно обвинувачення ОСОБА_8 після інкримінованого йому ДТП втік з місця події, після чого був затриманий в порядку ст.207,208 КПК України. Відсутність подальшого намагання обвинуваченим ОСОБА_6 скриватись від суду, жодним чином не свідчить про неможливість вчинення ним дій зазначених у ст. 177 КПК України в подальшому. Фактично, його належна процесуальна поведінка після затримання та відсутність спроб передбачених у ст. 177 КПК України зумовлені не його високими моральними якостями, а дієвістю обраного запобіжного заходу.

Щодо доводів сторони захисту, щодо не врахування стану здоров`я обвинуваченого під час обрання відносно нього суворого запобіжного заходу, є безпідставними, оскільки стороною захисту під час апеляційного розгляду не надано документально підтверджених та переконливих доказів, що унеможливлюють перебування ОСОБА_6 під вартою та наявність загрози здоров`ю та життю обвинуваченого та те, що ОСОБА_8 позбавлений необхідної медичної допомоги та неможливістю лікування в умовах тримання під вартою.

Розглядаючи можливість застосування до обвинуваченого будь-якого альтернативного запобіжного заходу, колегія суддів зазначає, що наразі достатніми та належними підставами тримання ОСОБА_6 під вартою є не лише очікування завершення судового розгляду справи, а і дотримання балансу між можливими наслідками його звільнення та безпекою суспільства, що вимагає ізоляції осіб, які з встановленою високою вірогідністю здатні завдати істотної шкоди правам та свободам інших осіб, що в даному випадку повністю виправдовує подальше утримання обвинуваченого під вартою.

Отже, на даний час продовжують існувати обставини, які були підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 у цьому кримінальному провадженні, наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що виправданість подальшого тримання під вартою ОСОБА_6 , підтверджується наявністю ризиків, які передбачені п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КК України та той факт, що жоден із вказаних ризиків за час проведення судового розгляду не зменшився, що свідчить про неможливість обрання стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , більш м`якого запобіжного заходу, оскільки він не забезпечить належної процесуальної поведінки останнього під час розгляду кримінального провадження.

Колегія суддів не вбачає на даний час, надмірної тривалості тримання обвинуваченого під вартою, оскільки приймає до уваги тяжкість пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення з сукупністю ризиків встановленими судом першої інстанції.

На даний час, таке обмеження права ОСОБА_6 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Підстав для скасування оскаржуваної ухвали та відмови у задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою колегія суддів не вбачає та вважає рішення суду законним та обґрунтованим.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи слідчим суддею, які були б підставою для скасування ухваленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 194, 376, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 28.02.2024 р. про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення за 2 ст. 286 КК України - без змін.

Ухвала є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді