ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/476/24 Справа № 699/43/24 Категорія: ст.331 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5
за участі:
прокурора захисника обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси матеріали кримінального провадження №0000361 від 05.08.2023, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 09 квітня 2024, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Ситники Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, розлученого, непрацюючого, раніше не судимого,

засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

До набрання вироком законної сили застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою, утримуючи його в ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» за адресою: м.Черкаси, вул.Благовісна, 234 на строк 60 (шістдесят) днів, які обчислювати з дати проголошення вироку, тобто з 09.04.2024, з подальшим зарахуванням цього строку в строк відбуття покарання.

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_8 , перебуваючи на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи військовозобов`язаним, у зв`язку з оголошенням загальної мобілізації на військову службу в Збройні Сили України за мобілізацією, 30.03.2023 пройшов медичний огляд. У результаті цього огляду військово-лікарська комісія, керуючись ст. 64в та ст. 23г графи II наказу Міністерства оборони України від 14.08.2008 №402 «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», визнала ОСОБА_8 придатним до військової служби.

28.07.2023 ОСОБА_8 , перебуваючи у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , категорично відмовився отримувати повістку від уповноваженого представника ІНФОРМАЦІЯ_3 про його виклик 29.07.2023 о 08 год. 00 хв. до ІНФОРМАЦІЯ_3 для проведення призову за мобілізацією та відправлення у військову частину.

29.07.2023 ОСОБА_8 , всупереч вимог ст. 65 Конституції України, ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», відповідно до положень якої під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин.

ОСОБА_8 , у порушення вимог Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» № 2105-ІХ від 03.03.2022, Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» № 2264-ІХ від 22.05.2022, Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» № 2501-IX від 15.08.2022, Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» № 2739-ІХ від 16.11.2022, Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» № 2916-ІХ від 07.02.2023, Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» № 3057-ІХ від 02.05.2023, діючи умисно, з метою ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, без поважних на те причин (з особистих міркувань), усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки і бажаючи їх настання, будучи придатним до військової служби та не маючи права на відстрочку від призову на військову службу за мобілізацією, передбачену ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», відмовився від подальшого призову за мобілізацією та не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_4 29.07.2023 на 08 год 00 хв для відправки до військової частини.

Своїми умисними діями ОСОБА_8 порушив порядок комплектування Збройних Сил України, а також вимоги абз. 2 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» відповідно до яких громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані прибути за викликом районного військового комісаріату для оформлення військово-облікових документів, приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних.

Під час судового розгляду, прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 , строк тримання під вартою. Свої вимоги обґрунтовує тим, що у провадженні Черкаського апеляційного суду перебуває апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на вирок Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 09.04.2024 у кримінальному провадженні №0000361 від 05.08.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 15.05.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 09.04.2024.

Апеляційний розгляд призначено на 12.08.2024 о 10:00 год.

До набрання вироком законної сили застосовано до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою, утримуючи його в ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» за адресою: м.Черкаси, вул.Благовісна, 234 на строк 60 (шістдесят) днів, які обчислюються з дати проголошення вироку, тобто з 09.04.2024, з подальшим зарахуванням цього строку в строк відбуття покарання. Строк тримання під вартою до 07.06.2024.

Враховуючи викладене, сторона обвинувачення вважає, що наведені в клопотанні дані об`єктивно свідчать про наявність обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_8 , у вчиненні інкримінованого злочину, та підтверджується забраними доказами.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу у даному випадку є забезпечення виконання ОСОБА_8 , покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

-переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Так імовірність можливого переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та суду обумовлюється тяжкістю вчиненого правопорушення та покарання, яке може бути до нього застосоване у випадку доведеності його вини;

- незаконно випливати на потерпілого та/або свідків, у цьому кримінальному провадженні. Враховуючи особливість вчиненого злочину та значення показань таких осіб для повноти та об`єктивності досудового розслідування має вкрай важливе значення.

Відповідно до ст.178 КПК України обставини, що необхідно врахувати при обранні запобіжного заходу являється:

-вагомість наявних доказів при вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення-в ході проведення досудового розслідування т а судового розгляду було зібрано достатньо доказів причетності ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого йому діяння;

- тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчинення якого він підозрюється, обвинувачується- злочин вчинений останнім являється не тяжким та тягне за собою покарання у вигляді позбавлення волі строком від 3 до 5 років;

-вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого- ОСОБА_8 являється особою середнього віку та в ході досудового розслідування не здобуто будь-яких даних, які б вказували на наявність в нього хвороби, яка б унеможливлювала застосування відносно нього відповідного запобіжного заходу;

- міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців ОСОБА_8 , зареєстрований: АДРЕСА_1 , в ході проведення досудового розслідування не здобуто жодної інформації про наявність в нього будь-яких утриманців;

- наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання- ОСОБА_8 , на даний час ніде офіційно не працевлаштований, тобто стабільного джерела прибутків немає.

Обґрунтування необхідності покладення на підозрюваного, обвинуваченого конкретних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України: у зв`язку з тим, що розгляд клопотання пов`язаний з триманням під вартою, необхідність у покладанні на особу обов`язків передбачених ч.5 ст.194 КПК України немає.

Ураховуючи мотиви поведінки ОСОБА_8 , беручи до уваги те, що в період воєнного стану при оголошенні загальної мобілізації обвинувачений умисно та свідомо нехтує своїм конституційним обов`язком щодо захисту Батьківщини, ставить під сумнів перебування країни в стані війни, стверджує про відсутність причин для захисту країни, прокурор вважає за необхідне продовжити ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , подав до суду заперечення на клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в якому зазначив, що вироком Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 09.04.2024 ОСОБА_8 визнано виним за чт.336 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. Цим вироком застосовано до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжено до набрання вироком законної сили, але на строк, який не перевищує 60 днів, до 07.06.2024. Прокурором апеляційна скарга на вищевказаний вирок не подавалася. Прокурор ОСОБА_6 подала клопотання до Черкаського апеляційного суду про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Клопотання мотивує тим, що після ухвалення вироку виникли два ризики визначених ст.177 КПК України, а саме:

- переховування від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки існує така ймовірність, обумовлена тяжкістю вчиненого правопорушення та покарання у вигляді позбавлення волі строком від 3 до 5 років, але яке може біти до нього застосоване у випадку доведеності його вини;

- незаконного впливати на потерпілого та/або свідків у цьому кримінальному провадженні.

Вважає дане клопотання не підлягає задоволенню, оскільки доводи прокурора є безпідставними та такими, які зводяться до аргументів. Оскільки прокурор не подав апеляційну скаргу на вищевказаний вирок з мотивів м`якості покарання, тому призначення ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк більше як 3 року в даному кримінальному провадженні-є неможливим. Отже, доводи прокурора щодо існування можливості, яка обумовлена тяжкістю призначеного покарання у вигляді позбавлення волі строком від 3 до 5 років, яка може бути застосована у випадку доведеності вини ОСОБА_8 є безпідставною, оскільки судом першої інстанції доведена винуватість ОСОБА_8 в інкримінованому йому діянні та визначена мінімальна міра покарання передбачена санкцією ст.336 КК України. Такими ж безпідставними є доводи прокурора про наявність ризику впливати на потерпілого, оскільки ст.336 КК України має формальний склад злочину, об`єктом якого є встановлений законом порядок комплектування Збройних Сил України, а тому потерпілого в даному кримінальному провадженні не може бути. Ризик незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні є таким же безпідставним, оскільки всі свідки були допитані під присягою в суді і про повторний їх допит в суді апеляційної інстанції не ставиться захисником у апеляційній скарзі. Щодо ризику переховування від суду, то прокурором не надано жодного доказу. Більш того, такі обставини не були встановлені в суді першої інстанції. Як вбачається з оскаржуваного вироку, суд при обранні запобіжного заходу до набрання вироку законної сили, керувався наявністю воєнного стану при оголошені загальної мобілізації. При цьому суд жодним чином не мотивував рішення наявністю хоча б одного із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, що є недопустимим. В той же час, обвинуваченому ОСОБА_8 до проголошення вироку запобіжний захід не обирався. Під час судових дебатів учасники судового розгляду не заявляли клопотання про обрання запобіжного заходу обвинуваченому. Прокурор поклався на розсуд суду. Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_8 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліках і лікарів: нарколога та психіатра не перебуває. На думку Черкаського районного сектору №2 філії Державної установи «Центр пробації» в Черкаській області вбачається середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення, виправлення ОСОБА_8 можливе без позбавлення волі та він не становить високої небезпеки для суспільства.

Перевіривши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку прокурора, захисника ОСОБА_7 , та обвинуваченого ОСОБА_8 , колегія суддів приходить до висновку.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч.2 цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання наявним ризикам.

Відповідно до вимог ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Положеннями ст.199 КПК України регламентовано порядок продовження строку тримання під вартою.

Відповідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Перевіркою наявних матеріалів встановлено, що у провадженні Черкаського апеляційного суду перебуває апеляційне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 .

Вироком Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 09.04.2024, обвинуваченого ОСОБА_8 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст.336 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки та обрання запобіжного заходу ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили.

24.05.2024 до Черкаського апеляційного суду надійшло клопотання прокурора Корсунь-Шевченківського відділу окружної прокуратури ОСОБА_9 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до вступу в законну силу вироку Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 09.04.2024.

Прокурор зазначив, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1,3 ч.1 ст.177 КПК України, бо є всі підстави вважати, що перебуваючи на волі, обвинувачений ОСОБА_8 , може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого та/або свідків, у цьому кримінальному провадженні.

Колегія суддів зазначає, що ризиками у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству.

Згідно із ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України, при продовженні строку тримання під вартою суд враховує наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування/судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Колегія суддів вважає, що посилання прокурора у клопотанні про існування ризику за п.3 ч.1 ст.177 КПК України, незаконного впливу на потерпілих та/або свідків, в цьому провадженні не існує з об`єктивних причин, адже процесуальні учасники, були допитані під присягою в залі суду і питання про повторний їх допит в суді апеляційної інстанції на ставиться захисником у апеляційній скарзі. Крім того, процесуальні учасники кримінального провадження, є представниками органу військового управління, що забезпечує виконання законодавства з питань військового обов`язку та військової служби, мобілізації й мобілізаційної підготовки. Таким чином, ризик впливу на свідків виключається, як і наявність ризику впливу на потерпілого, оскільки об`єкт злочину за ст.336 КК України є безпосередньо встановлений законом порядок комплектування служби цивільного захисту.

Доводи прокурора, що існування ризику за п.1 ч.1 ст.177 КПК України, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки можливість такого переховування обумовлюється тяжкістю вчиненого правопорушення та покарання, яке може бути застосовано до обвинуваченого ОСОБА_8 у випадку доведеності його вини, спростовуються, оскільки судом першої інстанції вже визнано ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Тоді як лише сама тяжкість покарання за злочин, у якому обґрунтовано обвинувачується ОСОБА_8 , та формальне посилання на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, очевидно не можуть слугувати підставами для застосування найсуворішого виду запобіжного заходу. Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_8 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліках і лікарів: нарколога та психіатра не перебуває. Згідно з інформації з досудової доповіді складеної Черкаським районним сектором №2 філії Державної установи «Центр пробації» в Черкаській області, вбачається середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення. Крім того, на думку органу пробації, виправлення ОСОБА_8 можливе без позбавлення його волі та він не становить високої небезпеки для суспільства. Також, обвинуваченого ОСОБА_8 взяли під варту в залі суду після проголошення вироку. В матеріалах справи та стороною обвинувачення не надано доказів, що обвинувачений ОСОБА_8 до винесення вироку порушував належну йому процесуальну поведінку.

При цьому колегія суддів вважає слушними доводи захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , щодо можливості зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання або на інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

На думку колегії суддів, наявні підстави для часткового задоволення клопотання захисника ОСОБА_7 , враховуючи сукупність обставин, які мають значення для прийняття правильного рішення. З цих же питань не підлягає до задоволення клопотання в частині про передачу на поруки обвинуваченого ОСОБА_8 , соціальному педагогу Корсунь-Шевченківської ЗОШ І-ІІІ ст. №1 ОСОБА_10 та депутату Корсунь-Шевченківської міської ради ОСОБА_11 , які виявили бажання виступити поручителями.

Частинами 1, 2, 6 статті 181 КПК України передбачено, що домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно правової позиції ЄСПЛ у справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування, як тримання під вартою, так і цілодобовий домашній арешт прирівнюється до позбавлення волі для цілей статті 5 Конвенції, разом з тим, цілодобовий домашній арешт є менш суворим запобіжним заходом порівняно з триманням під вартою та у сукупності з вищевказаними процесуальними обов`язками зможе забезпечити належну подальшу процесуальну поведінку обвинуваченого.

Під час апеляційного розгляду, не здобуто даних та прокурором не доведено, наявність ризиків передбачених п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; та імовірність можливого переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та суду обумовлюється тяжкістю вчиненого правопорушення та покарання, яке може бути до нього застосоване у випадку доведеності його вини.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що підстави для задоволення клопотання прокурора Корсунь-Шевченківського відділу окружної прокуратури ОСОБА_9 з мотивів, наведених у клопотання, відсутні.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.404, п.1 ч.1 ст.407, ст.418, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів судової палати,

у х в а л и л а :

В задоволенні клопотання прокурора Корсунь-Шевченківського відділу окружної прокуратури ОСОБА_9 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця уродженця с.Ситники Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого до вступу в законну силу вироку Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 09.04.2024 - відмовити.

Клопотання захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 , з утримання під вартою на особисте зобов`язання або на інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою задовольнити частково.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт строком на 60 днів, тобто до 26 липня 2024 року включно, за адресою: АДРЕСА_1 - заборонивши залишати вказане житло.

Покласти на ОСОБА_8 обов`язки передбачені ст.194 КПК України:

1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Після доставлення ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до місця відбування цілободового, домашнього арешту звільнити з під варти.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді