Справа № 127/1267/24
Провадження № 1-кп/127/25/24

В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2024 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

та сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці кримінальне провадження № 0001610 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дентівка, Конотопського району Сумської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, одруженого, пенсіонера за віком, раніше несудимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 25.10.2023 приблизно о 18:40 год, не маючи полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, керуючи технічно-справним автомобілем марки «Lancia Musa», д. н. з. НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Зодчих в м. Вінниці, в напрямку вулиці Професора Шульги, поблизу універсаму «Вінниця», при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу не переконався, що на останньому немає пішоходів, хоча перед передньою частиною невстановленого автомобіля, який зупинився у лівій смузі руху зустрічного напрямку, перед розміткою зазначеного пішохідного переходу, зліва-направо, проїзну частину перетинала пішохід ОСОБА_6 , внаслідок чого, з необережності, допустив наїзд на останню.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, відповідно до висновку судово-медичної експертизи №978 від 07.12.2023, ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді: «закрита черепно-мозкова травма, травматичний субарахноїдальний крововилив над мозочком та в проекції чотиригорбикової пластинки, закритий перелом середньої третини лівої ключиці без зміщення», які належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, оскільки не являються небезпечними для життя в момент заподіяння, та не супроводжувались загрозливими для життя явищами, але потягли за собою тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я.

Висновком судової автотехнічної експертизи №СЕ-19/102-22/21745-ІТ від 21.12.2023, встановлено, що в ситуації, яка склалася, в діях водія автомобіля «Lancia Musa», д. н. з. НОМЕР_1 , ОСОБА_8 вбачається невідповідність вимогам п. 18.4 Правил дорожнього руху України, яка, з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди».

Таким чином, водій ОСОБА_9 порушив вимоги п.п. 2.1(ґ), 18.4 ПДР України, згідно з якими:

- п. 18.4 - «Якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах повинні зменшити швидкість, а у разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека».

- п.2.1 (ґ) - «Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Порушення вимог п. 18.4 ПДР України водієм ОСОБА_4 знаходяться в причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав частково. Вважає, що у ситуації, яка склалась, є також вина пішохода ОСОБА_6 , оскільки остання, перетинаючи проїжджу частину дороги, відповідно до ПДР України мала б переконатися, чи немає для цього перешкод.

Також обвинувачений повідомив, що 25.10.2023 приблизно о 18:40 год, керуючи автомобілем марки «Lancia Musa», д. н. з. НОМЕР_1 , рухався по вулиці Зодчих в м. Вінниці. Навпроти магазину «АТБ» була тягучка, тому в потоці автомобілів повернув праворуч. Їхав у лівій смузі, а праворуч були інші транспортні засоби. Доїхавши до нерегульованого пішохідного переходу, відчув удар зліва навпроти дверей, після чого увімкнув «аварійку» та вийшов з автомобіля. При цьому зауважив, що в той момент не бачив як рухались автомобілі по зустрічній смузі. Біля свого автомобіля побачив жінку, допоміг їй піднятися. Інші люди, які в той час підійшли до них, теж допомагали. На лобовому склі свого автомобіля виявив невелику тріщинку. На місце події викликали швидку медичну допомогу та патрульну поліцію. Крім того, ОСОБА_4 акцентував увагу суду на тому, що після ДТП потерпіла відразу хотіла їхати додому, казала, що їй потрібно додому. Зауважив, що в подальшому працівники патрульної поліції вилучили його автомобіль на арешт майданчик, а він пройшов освідування.

Окрім того, обвинувачений звертав увагу суду на те, що на наступний день після ДТП хотів зустрітися з потерпілою, телефонував їй, однак вона відмовила, повідомила, що йде в лікарню. Далі спілкувався з чоловіком потерпілої, який через деякий час підтвердив, що його дружина дійсно знаходиться на лікуванні в лікарні. Також обвинувачений зауважив, що приблизно через п`ять днів зустрівся з чоловіком потерпілої, який надав відповідні чеки на підтвердження лікування дружини. Зазначив, що в рахунок витрачених на лікування коштів повернув чоловіку потерпілої кошти в сумі 3500 грн, відповідно до наданих останнім чеків. Окрім того, обвинувачений акцентував увагу суду на тому, що хотів особисто зустрітись з потерпілою, однак йому такої можливості не давали, тому він особисто пішов до потерпілої в палату, вона не хотіла його бачити і вигнала з палати. ОСОБА_4 також звертав увагу суду на те, що особисто пропонував потерпілій компенсувати витрати на лікування, однак остання відмовлялась брати від нього будь-які кошти. Тому 21.12.2023 він додатково, через свого захисника, передав представнику потерпілої ОСОБА_7 для потерпілої грошові кошти в сумі 40 000 грн.

ОСОБА_4 також зазначив, що заявлений потерпілою до нього цивільний позов визнає на суму 80 000 грн. Зауважив, що наразі виставив на продаж свій гараж, тому отримані від його продажу кошти планує передати потерпілій.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 суду повідомила, що 25.10.2023 після 18:00 год поверталася з роботи. На перехресті по вул. Зодчих, навпроти універсаму «Вінниця», почала переходити дорогу по нерегульованому пішохідному переходу. Була одягнена в пальто без капюшону та по телефону в той момент не розмовляла. Зауважила, що погано пам`ятає сам момент ДТП. Пам`ятає, що було темно, йшов невеликий дощ. В одній руці тримала сумку, в іншій посилку. Йшла від магазину в сторону житлових будинків. Пам`ятає, що до моменту ДТП перейшла половину пішохідного переходу та наче перетнула роздільну суцільну смугу для руху транспортних засобів, залишалось перейти невеликий відрізок цього пішохідного переходу. Вже в лікарні під час обстеження у неї виявили перелом та інші травми. Наклали пов`язки, після чого вона поїхала додому. Вдома її стан значно погіршився, тому вона викликала швидку, після чого її госпіталізували в нейрохірургічне відділення, де лікувалась протягом двох тижнів.

Крім того, потерпіла повідомила, що обвинувачений дійсно приходив до неї в лікарню, однак вона його «виставила за двері», оскільки не хотіла бачити. Також повідомила, що через знайомих ОСОБА_4 передав їй грошові кошти в сумі 3 500 грн. В подальшому через адвоката ОСОБА_7 захисником обвинуваченого їй додатково було передано ще 40 000 грн.

Окрім того, потерпіла повідомила, що заявлений до обвинуваченого цивільний позов про стягнення з останнього моральної шкоди, оціненої нею в розмірі 200000 (двісті тисяч) грн підтримує в повному обсязі. Обґрунтовує розмір заявленої шкоди тим, що до ДТП вона працювала медичною сестрою в онкодиспансері, наразі виконувати свої професійні обов`язки за станом здоров`я не може, через те, що вже тривалий час знаходиться на лікарняному внаслідок отриманих під час ДТП травм. Крім того, не може в повному обсязі виконувати роботу по дому, навіть себе обслужити, оскільки у неї погано працює ліва рука та значно погіршився зір.

В ході судового розгляду судом всебічно та ретельно досліджено надані сторонами кримінального провадження письмові докази.

Зокрема, судом було досліджено витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, відповідно до якого відомості про вчене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення були внесені до ЄРДР за № 0001610 від 26.10.2023.

Протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 25.10.2023, з додатками до нього, а саме: Схемою місця ДТП та ілюстративною таблицею, в яких зафіксовано, зокрема, час та місце цієї ДТП, розташування автомобіля марки «Lancia Musa», д. н. з. НОМЕР_1 , на момент ДТП, персональні дані її учасників тощо.

Відповідно до постанови слідчого від 26.10.2023, автомобіль марки «Lancia Musa», д. н. з. НОМЕР_1 , визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні та поміщено на зберігання на спеціальний майданчик ГУНП у Вінницькій області, розташований за адресою: вул. Ботанічна, 30/32, Генерала Арабея, 17.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 30.10.2023 по справі №127/33194/23 було накладено арешт на вищевказаний автомобіль.

Також судом досліджено протокол огляду відеозапису від 02.11.2023 з ілюстративною таблицею до нього, предметом якого був відповідний DVD-R диск, на якому міститься відеозапис за 25.10.2023 з камери під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », проведений зі сторони вул. Пирогова по вул. Зодчих, в напрямку вул. Професора Шульги. Так, на відеозаписі зафіксовано, що о 18:46:51 в кадрі, зі сторони вул. Пирогова в напрямку вул. Професора Шульги, в лівій смузі руху рухається автомобіль марки «Lancua Muza», д. н. з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 . О 18:47:01 в кадрі, на розмітці нерегульованого пішохідного переходу, з ліва на право походу руху автомобіля, з`являється пішохід ОСОБА_6 . В цей час, перед розміткою нерегульованого пішохідного переходу, в лівій смузі руху зі сторони вул. проф. Шульги, зупиняється автомобіль марки «Jee» білого кольору д. н. з. встановити не вдалося, який надає перевагу руху на нерегульованому пішохідному переході ОСОБА_6 . Після того, коли пішохід ОСОБА_6 пройшла передній габарит автомобіля марки «Jeep», останній розпочав руху та проїхав розмітку нерегульованого пішохідного переходу. О 18:47:03 автомобіль марки «Lancua Muza», д. н. з. НОМЕР_1 , заїжджає на розмітку нерегульованого пішохідного переходу, де рухається ОСОБА_6 . О 18:47:04 відбувається наїзд автомобіля «Lancua Muza», д. н. з. НОМЕР_1 , на пішохода ОСОБА_6 , внаслідок якого остання впала на проїзну частину. Також на відео видно, що проїзна частина освітлюється вуличним освітленням жовтого кольору. На скріншоті № 1 з дослідженого відеозапису зафіксовано автомобіль марки «Lancua Muza», д. н. з. НОМЕР_1 , на скріншоті № НОМЕР_2 пішохід ОСОБА_6 , яка рухається зліва-направо по ходу руху автомобіля марки «Lancua Muza» по розмітці нерегульованого пішохідного переходу, на скріншоті № 3 автомобіль марки «Lancua Muza», який заїхав на розмітку нерегульованого пішохідного переходу, де рухається пішохід ОСОБА_6 , а на скріншоті № 4 момент наїзду на пішохода, внаслідок якого остання впала на проїзну частину.

Постановою слідчого від 02.11.2023 DVD-R диск, на який скопійовано відеозапис даної ДТП, визнано речовим доказом та приєднано до матеріалів кримінального провадження.

Також судом досліджено висновок КНП «ЦТЗ «СОЦІОТЕРАПІЯ» ВОР» № 1276 від 25.10.2023, яким встановлено, що станом на момент проходження освідування 25.10.2023 о 21 год 00 хв ОСОБА_4 був тверезий.

Окрім того, судом були досліджені: копія посвідчення водія серія НОМЕР_3 , виданого на ім`я ОСОБА_4 ; копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_4 на легковий автомобіль марки «Lancua Muza», д. н. з. НОМЕР_1 та витяг про відсутність полісу на ТЗ д. н. з. НОМЕР_1 .

Висновком експерта ВНДЕКЦ МВС України № СЕ-19/102-23/18892-ІТ від 08.11.2023, наданим за результатами судової експертизи технічного стану транспортного засобу, встановлено, що на момент експертного огляду: рульове керування, гальмівна система автомобіля марки «Lancia musa», д. н. з. НОМЕР_1 , знаходились у працездатному стані; у деталях та вузлах рульового керування, гальмівної системи даного автомобіля експлуатаційних несправностей, які б виникнули до ДТП та могли впливати на можливий некерований рух чи керованість даного автомобіля до початку розвитку події ДТП не виявлено.

Висновком експерта ВОБ СМЕ № 978 від 07.12.2023 проведеним на підставі даних «Медичної карти стаціонарного хворого» №15872/1611 КНП «Вінницька міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги», рентгенівських знімків: кісток черепа в двох проекціях (2) та лівого плечового суглобу (1) від 25.10.2023 на ім?я ОСОБА_6 , 1980 р. н., встановлено, що у ОСОБА_6 було виявлено тілесні ушкодження: «Закрита черепно-мозкова травми травматичний субарахноїдальний крововилив над мозочком та в проекції чотиригорбикової пластинки. Закритий перелом середньої третини лівої ключиці без зміщення». Вказані ушкодження належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, оскільки перелом лівої ключиці за своїм характером спричинив тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я (п. 2.2.1 «в» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», 1995р.), виникли від травматичної дії тупого твердого предмету (предметів), за давністю утворення відповідають терміну, вказаному в постанові про призначення експертизи 25.10.2023.

Висновком експерта ВНДЕКЦ МВС України № СЕ-19/102-23/21745-ІТ від 21.12.2023 встановлено наступне: в даній дорожній обстановці, дії водія автомобіля Lancia Musa, д. н. з. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , з технічної точки зору регламентувались вимогами п. 18.4 Правил дорожнього руху. Допустима безпечна швидкість руху зазначеного автомобіля за умов видимості дороги 150 м, визначається рівною не більше 107.9?149.6 км/год. В ситуації, яка склалася, при вказаних в постанові про призначення експертизи комплексі технічних величин, з технічної точки зору, можливість попередження наїзду на пішохода ОСОБА_6 у водія автомобіля Lancia Musa, д. н. з. НОМЕР_1 , ОСОБА_8 забезпечувалась виконанням ним вимог п. 18.4 Правил дорожнього руху, для чого у нього були відсутні будь-які перешкоди технічного характеру. В ситуації, яка склалася, при вказаних в постанові про призначення експертизи комплексі технічних величин, в діях водія автомобіля Lancia Musa, д. н. з. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , з технічної точки зору, вбачається невідповідність вимогам п. 18.4 Правил дорожнього руху, які знаходяться в причинному зв`язку з настанням події даної дорожньо-транспортної пригоди.

Крім того, судом також було досліджено копії медичних документів, наданих потерпілою ОСОБА_6 на підтвердження викладених в позовній заяві вимог, зокрема, проходження тривалого лікування, пов`язаного з отриманими нею 25.10.2023 внаслідок ДТП травмами.

Також судом досліджено копію письмової розписки від 21.12.2023, зі змісту якої вбачається, що 21.12.2023 представник потерпілої адвокат ОСОБА_7 отримав від захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , для передачі потерпілій ОСОБА_6 в рахунок завданої шкоди грошові кошти в розмірі 40 000 грн.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч.1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.

За ч. 2 ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Таким чином, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК України порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Даючи ретельну оцінку висновкам експертів, суд враховує, що всі вони призначені і проведені з дотриманням вимог закону, компетентними експертами у своїй галузі, висновки експертів ґрунтуються на правильно зібраних досудовим слідством даних та доказах, відповіді експертів на поставлені питання логічні, обґрунтовані, повні та переконливі, а також узгоджуються з іншими, дослідженими і перевіреними у судовому засіданні зібраними досудовим слідством, доказами.

Відповідних клопотань про визнання будь-якого доказу недопустимим стороною захисту, з посиланням на переконливі аргументи, не заявлялось.

Підстав для визнання доказів недопустимими не установлено, оскільки не було з`ясовано факту істотних фундаментальних порушень прав і свобод учасників провадження регламентованих ст. 87 КПК України.

Відтак, всебічно дослідивши всі обставини кримінального провадження та оцінивши кожний зібраний доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність доказів обвинувачення з точки зору достатності та взаємозв`язку, аналізуючи показання обвинуваченого та потерпілої, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину повністю знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду. Зокрема, його вина підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_6 , які повністю узгоджуються з дослідженими судом письмовими доказами.

Окрім того, вина ОСОБА_4 підтверджується також показаннями самого обвинуваченого, який не заперечує, що дорожньо-транспортна пригода 25.10.2023, внаслідок якої потерпіла ОСОБА_6 отримала відповідні тілесні ушкодження, сталася за участю автомобіля, саме під його керуванням.

При цьому, суд відкидає твердження обвинуваченого про взаємну вину, як його, так і пішохода ОСОБА_6 з огляду на наступне. Так, відповідно до п. 4.10 розділу 4 ПДР України перед виходом на проїзну частину з-за транспортних засобів, що стоять, та будь-яких об`єктів, що обмежують оглядовість, пішоходи повинні впевнитись у відсутності транспортних засобів, що наближаються. В судовому засіданні достеменно встановлено, що в момент виникнення ДТП пішохід ОСОБА_6 не збиралась вийти на проїзну частину дороги, а вже перетнула більшу її частину по нерегульованому пішохідному переході. Відтак, порушень ПДР України з боку пішохода ОСОБА_6 судом не встановлено.

Будь-яких вагомих, достовірних доказів, які надають розумні підстави сумніватися у доведеності вини ОСОБА_4 у судовому засіданні не встановлено.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.

При кваліфікації дій обвинуваченого, суд ураховує позицію Верховного Суду від 05.04.2018 в справі № 658/1658/16-к, відповідно до якої, кваліфікація злочину це кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому КК України, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінально-процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК України.

Відповідно до загальних положень ПДР України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

З огляду на встановлені судом обставини справи, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, не встановлено.

Відтак, суд, за внутрішнім переконанням, дійшов висновку про те, що встановлені судом обставини дозволяють ухвалити обвинувальний вирок щодо обвинуваченого ОСОБА_4 .

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями, викладеними у пунктах 1, 2, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами та доповненнями), а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

За правилами кримінального закону покарання, призначене особі за вчинене кримінальне правопорушення, має бути законним і справедливим. Законність покарання означає, що його має бути призначено особі відповідно до вимог цього закону, а справедливість покарання визначається принципом його домірності, тобто необхідності його визначення судом саме у тому виді й розмірі, яке, з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, буде необхідним та достатнім для її виправлення й попередження нових кримінальних правопорушень.

На підставі вимог статті 65 КК України суд призначає покарання за вчинене кримінальне правопорушення відповідно до Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Таким чином, вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує наступне: висловлену в судовому засіданні позицію сторін судового провадження щодо необхідної міри покарання; відношення обвинуваченого до вчиненого (часткове визнання вини та добровільне відшкодування завданої шкоди, а також бажання в майбутньому відшкодувати заявлену потерпілою моральну шкоду у визнаному ним розмірі); ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (відповідно до статті 12 КК України відносяться до нетяжких злочинів); особливості й обставини його вчинення (вчинений з необережності); особу обвинуваченого (вперше притягується до кримінальної відповідальності, є пенсіонером за віком, на обліках в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання скарг на нього не надходило).

При призначенні ОСОБА_4 покарання, згідно зі статтею 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає: добровільне відшкодування завданого збитку та надання допомоги потерпілій ОСОБА_6 одразу після вчинення кримінального правопорушення. Останнє виразилось в тому, що після ДТП обвинувачений допоміг потерпілій піднятися та дочекався приїзду швидкої медичної допомоги.

В обвинувальному акті зазначено, що ще однією пом`якшуючою обставиною, яку було встановлено під час досудового розслідування, є щире каяття, з чим суд не погоджується з огляду на наступне.

Так, під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_4 стверджував, що ПДР України порушив не лише він, а й потерпіла ОСОБА_6 , що призвело до виникнення даної ДТП. Тому таке «щире каяття» є непереконливим для суду з огляду на те, що останнє має проявлятися у визнанні обвинуваченим факту вчинення кримінального протиправного діяння, критичній оцінці своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні нести кримінальну відповідальність за вчинене, що в повній мірі в судовому засіданні встановлено не було.

Обставин, передбачених статтею 67 КК України, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Відповідно до положень статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті завдання фізичних страждань або приниження людської гідності.

За вищевикладених обставин, проаналізувавши поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 , а саме часткове визнання ним своєї вини, враховуючи наявність двох пом`якшуючих покарання обставин та відсутність обтяжуючих покарання обставин, вік обвинуваченого, тяжкість вчиненого ним злочину, форму вини, з метою захисту прав і законних інтересів особи, суспільства і держави, зважаючи на вимоги справедливості і мету правосуддя, враховуючи позицію прокурора та потерпілої, суд дійшов переконання, що необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, буде покарання у виді штрафу в межах розміру, визначеного санкцією статті за якою останній обвинувачується, з позбавленням права керувати транспортними засобами на певний строк.

Саме таке покарання, на думку суду, перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, є гуманним, справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, а також для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому, досягнення мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України, та випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року. При цьому, визначене покарання не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 53 КК України, з урахуванням майнового стану особи суд може призначити штраф із розстрочкою виплати певними частинами строком до одного року.

Враховуючи майновий стан обвинуваченого ОСОБА_4 , зокрема те, що останній є пенсіонером за віком, отримує лише пенсію та інших доходів не має, суд вбачає наявність об`єктивних факторів, які ускладнюють виконання судового рішення, тому вважає можливим розстрочити сплату штрафу рівними частинами на десять місяців.

В межах даного кримінального провадження запобіжний захід обвинуваченому не обирався і об`єктивних підстав для його обрання, до набрання вироком суду законної сили, суд не вбачає.

Крім того, відповідно до положень ст. 128 КПК України та ст. 1177 ЦК України, особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого та шкода завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

В даному кримінальному провадженні потерпілою ОСОБА_6 заявлено до обвинуваченого ОСОБА_4 цивільний позов про стягнення з останнього завданої злочином моральної шкоди у розмірі 200 000 (двісті тисяч) грн.

Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню з обвинуваченого на користь потерпілої, суд виходить за наступного.

Згідно з п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 № 4, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Факт заподіяння шкоди доводить позивач, який повинен у підтвердження своїх доводів про заподіяння йому моральної шкоди надати докази застосування додаткових зусиль для нормалізації життєвих зв`язків, здоров`я і відновлення стосунків з оточуючими людьми тощо.

Право на відшкодування шкоди за нормами чинного законодавства не є матеріальною гарантією, оскільки жоден закон не встановлює імперативний обов`язок компенсації. Зазначене право на відшкодування це процесуальна вимога надати можливість довести наявність шкоди, визначити її розмір та отримати через судовий розгляд цього питання відповідну компенсацію.

Також, слід враховувати п. 9 постанови Пленуму № 4, відповідно до якого, крім урахування характеру та обсягу страждань і немайнових витрат, яких зазнала особа, необхідно виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

В рішенні ЄСПЛ від 28.05.1985 у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі», зазначається, що «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які…зіткнулися з проблемами...можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин.

Фактично наявність спричиненої потерпілій ОСОБА_6 моральної шкоди неоспорюється обвинуваченим та його захисником, тому дана обставина не потребує доказування. Оспорюється лише її розмір.

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12.07.2007).

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Про це зазначила Велика Палата Верховного Суду при розгляді справи № 752/17832/14-ц.

На переконання суду, розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню, має бути достатнім насамперед для можливості відновлення потерпілою звичного для неї повноцінного та нормального ритму життя, з врахуванням її віку, сімейного стану, а також тривалої непрацездатності, що пов`язана з отриманими нею внаслідок ДТП травмами. При цьому, моральна шкода за своїм змістом не повинна бути способом вирішення всіх майбутніх можливих побутових і не тільки проблем.

Таким чином, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд оцінює завдану потерпілій ОСОБА_6 моральну шкоду в розмірі 80 000 (вісімдесят тисяч) грн.

Окрім того, згідно з ст. 124 КПК України, суд також вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз № СЕ-19/102-23/18892-ІТ від 08.11.2023 в розмірі 1195,00 грн та № СЕ-19/102-23/21745-ІТ від 21.12.2023 в розмірі 2650,48 грн, на загальну суму 3845 (три тисячі вісімсот сорок п`ять) грн 48 коп., оскільки їхнє проведення було обумовлено розслідуванням скоєного ним злочину.

Згідно положень ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Питання речових доказів суд вирішує відповідно до статті 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 50, 53, 65-67, 286 КК України, ст. ст. 2, 84-86, 91, 94, 100, 124, 128, 174, 349, 371, 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одна тисяча) грн, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.

Розстрочити ОСОБА_4 сплату штрафу в розмірі 51 000 (п`ятдесят одна тисяча) грн рівними частинами на десять місяців, по 5100 (п`ять тисяч сто) грн щомісячно, в строк до останнього дня кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за тим, в якому даний вирок набере законної сили.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що у разі призначення штрафу з розстрочкою виплати певними частинами він зобов`язаний сплачувати штраф у розмірі та строки, встановлені вироком суду. Про сплату відповідної частини штрафу він має повідомляти уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату відповідної частини штрафу. Згідно з ч. 4 ст. 26 КВК України у разі несплати ним чергового платежу штрафу, призначеного як основне покарання, з розстрочкою його виплати, суд через місяць після закінчення строку виплати чергового платежу замінює несплачену суму штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі відповідно до закону.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів на загальну суму 3845 (три тисячі вісімсот сорок п`ять) грн 48 коп.

Позовну заяву ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування завданої внаслідок злочину моральної шкоди у розмірі 200 000 (двісті тисяч) грн задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_6 , завдану внаслідок злочину моральну шкоду у розмірі 80000 (вісімдесят тисяч) грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 30.10.2023 по справі № 127/33194/23 на автомобіль марки «Lancia musa» д.н.з. НОМЕР_7 , Vin: НОМЕР_8 .

Речові докази по кримінальному провадженню №0001610, а саме:

-автомобіль марки «Lancia musa» д.н.з. НОМЕР_7 , Vin: НОМЕР_8 , який відповідно до свідоцтва про реєстрації транспортного засобу НОМЕР_9 належить ОСОБА_10 повернути власнику;

- DVD-R диск на який скопійовано відеозапис ДТП від 25.10.2023 залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Не пізніше наступного дня після ухвалення, копію вироку направити учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.

Суддя: