Справа № 373/221/24
Номер провадження 1-кп/373/106/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2024 року м. Переяслав

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1

за участі

при секретаря судових засідань ОСОБА_2

учасників кримінального провадження

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у закритому судовому засіданні кримінальне провадження

№ 0001474 від 04.09.2023 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бровари, Київської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, перебуває на посаді старшого механіка-водія 1 гармати 1 самохідного артилерійського взводу 6 самохідної артилерійської батареї 2 самохідного дивізіону військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого,

в скоєні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

встановив:

Військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_4 у порушення вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від військової служби, без поважних причин, без дозволу відповідних командирів (начальників), в умовах воєнного стану, о 05 год. 00 хв. 05.07.2023 самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .

27.10.2023 ОСОБА_4 усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, добровільно та з власної ініціативи прибув до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, за адресою: м. Київ, вул. Олени Теліги, 8, та заявив про себе.

За період відсутності на місці служби з 05.07.2023 по 27.10.2023, ОСОБА_4 обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами місця служби та військової частини НОМЕР_1 , проводив час на власний розсуд.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 5 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Справа слухалась в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. Учасники кримінального провадження не оспорюють фактичні обставини справи. Зміст ч. 3 ст. 349 КПК України їм роз`яснено.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, дослідження доказів по даному кримінальному провадженню, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , щодо часу, місця, способу, мотиву та мети, форми вини, які ніким не оспорюються, визнано недоцільним у зв`язку із відсутністю сумнівів щодо правильного розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій.

Судом ухвалено обмежитись допитом обвинуваченого та дослідити матеріали, що характеризують його особу.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 провину визнав і пояснив, що він проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 . Перебував близько 7 місяців на територіях де проводяться бойові дії, після чого їх повернули до розташування військової частини. Його відносини з командуванням погіршились, тому що його не відпускали додому і не виплачували «бойові» виплати за той період коли він приймав участь у бойових діях. Він був морально виснажений. Нервове перевантаження і близькість домівки, де він не був давно спровокували його на самовільне залишення військової частини. Він без дозволу командира 05.07.2023 залишив частину і прибув додому. Період у який був відсутній у військовій частині за місцем проходження служби (05.07.2023 - 27.10.2023) він перебував вдома. Відпочивав та відвідував лікарів. Потім зрозумів, що вчинив кримінальне правопорушення. Звернувся до адвоката і вони приїхали до ДБР із зізнанням. Просить його суворо не карати.

11 серпня 2023 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо усунення суперечностей у караності кримінальних правопорушень".

За змінами внесеними цим Законом, кримінальна відповідальність за самовільне залишення військової частини (без необхідного дозволу від командира) або місця служби в умовах воєнного стану настає, якщо тривалість відсутності більше трьох діб.

Кваліфікуючою ознакою діяння передбаченою частиною 5 статті 407 КК України, є така відсутність (більше трьох діб) вчинена в умовах воєнного стану.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» із 05 год 30 хв 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, який діє по теперішній час.

Суб`єктом даного злочину є військовослужбовець.

Згідно з ч. 6 ст. 2, п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» одним з видів військової служби є військова служба за призовом під час мобілізації. Початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за призовом, вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.04.2022 № 105, на підставі Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 23.02.2022 №69/2022 ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини, постановлено на всі види забезпечення та призначено на посаду солдата резерву 3 взводу запасної батареї.

Після цього, наказом командира НОМЕР_2 окремої артилерійської бригади імені гетьмана ІНФОРМАЦІЯ_2 (по особовому складу) від 28.06.2023 № 20-РС старшого солдата ОСОБА_4 було призначено на посаду старшого механік-водія гармати самохідного артилерійського взводу самохідної артилерійської батареї самохідного артилерійського дивізіону цієї ж бригади.

Факт самовільного залишення обвинуваченим військової частини та період відсутності військовослужбовця ОСОБА_4 без поважних причин, у військовій частині НОМЕР_1 , у період воєнного стану з 05.07.2023 по 27.10.2023 (більше ніж три доби) не оспорюється учасниками кримінального провадження.

Протиправні дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.5 ст. 407 КК України, оскільки обвинувачений будучи військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, без поважних причин, в умовах воєнного стану, самовільно залишив військову частину та був відсутній у військовій частині понад три доби.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України є ставлення до вчиненого у виді щирого каяття та активне сприяння розкриттю злочину, яке відобразилось у з`явленні із зізнанням, добросовісній участі у проведенні слідчих дій, а також поведінка обвинуваченого в ході судового розгляду.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.

Діючий Кримінальний кодекс України, серед переліку покарань містить три види покарань для військовослужбовців: позбавлення військового звання; службові обмеження для військовослужбовців; тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців.

Жодне з вказаних покарань для військовослужбовців в даній ситуації застосувати неможливо, оскільки позбавлення військового звання є не основним, а додатковим видом покарання, а службові обмеження або тримання в дисциплінарному батальйоні для військовослужбовців застосовуються на строк від шести місяців до двох років. При цьому, можливість заміни покарання у виді позбавлення волі - службовим обмеженням, або ж триманням у дисциплінарному батальйоні, можлива також на строк не більше двох років.

Санкцією ж частини 5 статті 407 КК України, визначений єдиний вид покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

Судом при призначенні покарання враховується те, що ОСОБА_4 на момент постановлення вироку є мобілізованим військовослужбовцем, повернувся та продовжує несення служби у військовій частині НОМЕР_1 , має посередню характеристику з місця проходження служби, вчинив кримінальне правопорушення вперше, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, одружений, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , за змістом досудової доповіді ризики вчинення повторного кримінального правопорушення та ризики небезпеки для суспільства оцінені, як «СЕРЕДНІ». В досудовій доповіді зроблений висновок про можливість його виправлення без ізоляції від суспільства.

Застосування статті 75 КК України (звільнення від відбування покарання з випробуванням) , з урахуванням обмеження, яке міститься у ч. 1 даної норми кримінального Закону - неможливо.

Приймаючи до уваги, наявність пом`якшуючих покарання обставин, відсутність обтяжуючих покарання обставин, беручи до уваги щире каяття обвинуваченого і активне сприяння розкриттю злочину, суд приходить до висновку про застосування до ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі визначеному санкцією ч. 5 ст. 407 КК України.

Таке покарання, на думку суду відповідатиме принципу індивідуалізації покарання і буде достатнім для досягнення мети визначеної ст. 50 КК України, виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ОСОБА_4 нових кримінальних правопорушень.

Вчиненим ОСОБА_4 кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 5 ст. 407 КК України, майнова шкода не завдана.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Потерпілих у кримінальному провадженні немає.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлявся.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 349, 373, 374, 395, 615 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з часу звернення вироку до фактичного виконання.

Вирок може бути оскарженим в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в порядку визначеному КПК України.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідування обставини.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1