Єдиний унікальний номер 333/4231/24
Провадження №1-кс/333/1388/24
УХВАЛА

Іменем України

07 травня 2024 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополь та м. Запоріжжя) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополь ОСОБА_4 , захисників: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Велика Лепетиха Великолепетиського району Херсонської області, громадянина України, українця, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, який перебуває на посаді старшого слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого відділу Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

06.05.2024 слідчий першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополь та м. Запоріжжя) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополь ОСОБА_4 , звернувся до суду із клопотанням, яке погоджене прокурором ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0003441 від 18.04.2024, відносно ОСОБА_7 підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що відповідно до ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» № 3781-ХІІ від 23.12.1993 (із змінами) ОСОБА_7 , перебуваючи на посаді старшого слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого відділу Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області є службовою особою правоохоронного органу Національної поліції, має відповідні права та виконує обов`язки, визначені Законом України «Про Національну поліцію» (із змінами).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VІІІ від 02.07.2015 (із змінами), Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Статтею 2 визначено, що завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: забезпечення публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; протидії злочинності.

Положеннями ст. 18 визначено основні обов`язки поліцейського. Поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини; інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Так, згідно ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», корупція це використання особою, зазначеною у частині першій ст. 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій ст. 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», неправомірна вигода це грошові кошти або інше майно, переваги, пільги, послуги, нематеріальні активи, будь-які інші вигоди нематеріального чи негрошового характеру, які обіцяють, пропонують, надають або одержують без законних на те підстав.

Нормами ст. 22 встановлено, що особам, зазначеним у частині першій статті 3 цього Закону, забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, у тому числі використовувати будь-яке державне чи комунальне майно або кошти в приватних інтересах.

Положеннями ст. 24 визначено, що особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняні до них особи у разі надходження пропозиції щодо неправомірної вигоди або подарунка, незважаючи на приватні інтереси, зобов`язані невідкладно вжити таких заходів: відмовитися від пропозиції; за можливості ідентифікувати особу, яка зробила пропозицію; залучити свідків, якщо це можливо, у тому числі з числа співробітників; письмово повідомити про пропозицію безпосереднього керівника (за наявності) або керівника відповідного органу, підприємства, установи, організації, спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції.

Відповідно до вимог ст. 40 Кримінального процесуального кодексу України (КПК України) слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

Слідчий уповноважений: починати досудове розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом; проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, встановлених цим Кодексом; доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам; звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій; повідомляти за погодженням із прокурором особі про підозру; за результатами розслідування складати обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру та подавати їх прокурору на затвердження; приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження слідчий зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

За змістом вимог ст. 94 КПК України слідчий, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до примітки 2 статті 368 Кримінального кодексу України (КК України) службовими особами, які займають відповідальне становище, у статтях 368, 368-2, 369 та 382 Кримінального кодексу України є особи, зазначені у пункті 1 примітки до статті 364 Кримінального кодексу України, посади яких згідно із статтею 6 Закону України «Про державну службу» належать до категорії «Б», судді, прокурори і слідчі, а також інші, крім зазначених у пункті 3 примітки до цієї статті, керівники і заступники керівників органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх структурних підрозділів та одиниць.

Так, відповідно до примітки 1 статті 364 КК України службовими особами у статтях 364, 368, 368-2, 369 цього Кодексу є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

Таким чином, ОСОБА_7 , перебуваючи на посаді старшого слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого відділу Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області, є службовою особою, яка займає відповідальне становище, працівником правоохоронного органу, наділеним повноваженнями представника влади.

Нехтуючи вищезазначеними нормами чинного законодавства, а також нівелюючи основні засади правоохоронної діяльності в Україні, ОСОБА_7 , являючись службовою особою, яка займає відповідальне становище, будучи наділеним владними повноваженнями в межах своєї компетенції, діючи умисно, з корисливих мотивів, всупереч інтересам служби, вчинив дії, що кваліфіковано як тяжкий корупційний злочин у сфері службової діяльності за наступних обставин.

06 квітня 2024 року, приблизно о 19 годині 50 хвилин, поблизу буд. АДРЕСА_2 , сталась дорожньо-транспортна пригода, в ході якої відбулось зіткнення автомобіля «Renault Logan», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_9 та автомобіля «Ford Transit», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_10 .

За фактом порушення правил безпеки дорожнього руху, під час вказаної дорожньо-транспортної пригоди, 07.04.2024 слідчим відділом Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області було розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000695, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні здійснювалось старшим слідчим відділення розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого відділу Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 .

У невстановлений час, але не пізніше 16 квітня 2024 року у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на прохання учасника вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_10 надати йому неправомірну вигоду та одержання від ОСОБА_10 неправомірної вигоди за вчинення ОСОБА_7 дій в інтересах ОСОБА_10 , з використанням наданої йому влади та службового становища, для не притягнення ОСОБА_10 до кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні №0000695 від 07.04.2024.

16 квітня 2024 року, приблизно о 10 годині 20 хвилин, перебуваючи на території спеціального майданчика для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів ГУНП в Запорізькій області, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Привокзальна, буд. 13, ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, зловживаючи та використовуючи своє службове становище всупереч інтересам служби, висловив ОСОБА_10 прохання надати йому неправомірну вигоду у розмірі 40 000 гривень за вирішення питання щодо не притягнення ОСОБА_10 до кримінальної відповідальності за фактом дорожньо-транспортної пригоди у вищевказаному кримінальному провадженні №0000695 від 07.04.2024 та повернення автомобіля «Ford Transit», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

При цьому, з метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_7 в ході спілкування висунув вимогу, що у разі відмови надання йому неправомірної вигоди, він навпаки проведе досудове розслідування таким чином, що саме ОСОБА_10 буде притягнутий до кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні №0000695 від 07.04.2024 за скоєння вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди.

Розуміючи незаконність дій слідчого ОСОБА_7 , та при цьому владні повноваження і службове становище останнього, ОСОБА_10 , будучи поставленим в умови, за яких відмова від надання неправомірної вигоди зашкодить його законним правам та інтересам, погодився на вищевказану вимогу.

19 квітня 2024 року, о 18 годині 44 хвилини, в приміщенні службового кабінету № 118 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області, за адресою: м. Запоріжжя, проспект Соборний, буд. 191, ОСОБА_10 , на виконання вищевказаного прохання, повідомив ОСОБА_7 , що готовий зараз надати частину неправомірної вигоди у сумі 20 000 гривень, а іншу частину в сумі 20 000 гривень пізніше, через відсутність коштів. У цей же час ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, зловживаючи та використовуючи своє службове становище всупереч інтересам служби, одержав від ОСОБА_10 частину грошових коштів в сумі 20 000 гривень у якості неправомірної вигоди за не притягнення ОСОБА_10 до кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні №0000695 від 07.04.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та повернення автомобіля «Ford Transit», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, тобто, у проханні службовою особою, яка займає відповідальне становище, надати неправомірну вигоду для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища, а також одержанні службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища, поєднані з вимаганням неправомірної вигоди.

26.04.2024 ОСОБА_7 , повідомлено обґрунтовану підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 в інкримінованому йому злочині повністю підтверджується зібраними у провадженні доказами:

- протоколами допиту свідка ОСОБА_10 ;

- протоколом огляду та вручення заздалегідь ідентифікованих засобів;

- матеріалами проведених негласних слідчих (розшукових) дій;

- іншими матеріалами провадження у їх сукупності.

Таким чином, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання лише у вигляді реального позбавлення волі на строк від 5 до 10 років.

Аналізуючи поведінку підозрюваного та матеріали кримінального провадження сторона обвинувачення приходить до наступних висновків:

1. ОСОБА_7 , усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення і передбаченого законом покарання від 5 до 10 років реального позбавлення волі, у тому числі вимог статті 75 КК України, згідно якої звільнення від відбування покарання з випробуванням неможливе при засудженні особи за корупційне кримінальне правопорушення, а також з урахуванням того, що ОСОБА_7 може умисно ухилятися від явки в органи досудового слідства, слідчого судді або переховуватись від органу досудового розслідування та суду, чим може перешкоджати встановленню істини по справі.

Таким чином, наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, - переховування від органів досудового розслідування та суду.

2. Підозрюваний ОСОБА_7 перебуваючи на волі, використовуючи своє службове становище, може знищити або вжити заходів (шляхом впливу на свідків та своїх колег) до знищення або переховування, речей та інших доказів у кримінальному провадженні, які можуть бути використані як докази його вини. На цей час органом досудового розслідування не проведено всіх запланованих слідчих (розшукових) та процесуальних дій у кримінальному провадженні, а також не витребувано всіх документів, які доказують протиправну діяльність ОСОБА_7 . Крім того, на даний час встановлюються інші факти вчинення ОСОБА_7 аналогічних злочинів, у зв`язку з чим існує реальна загроза знищення документів, а також інших речей, предметів та цінностей, які можуть бути використанні як докази у вказаному кримінальному провадженні.

Вказана обставина свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст.177 КПК України, знищення, переховування або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

3. ОСОБА_7 перебуваючи на волі може впливати на свідків, частина з яких до теперішнього часу ще не допитані, у тому числі колег працівників Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області. Крім того, в ході проведення досудового розслідування планується призначення ряду судових експертиз, що дає підстави вважати, що ОСОБА_7 , будучи працівником правоохоронного органу, перебуваючи на волі може впливати на експертів у цьому ж кримінальному провадженні.

Вказана обставина свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч.1 ст.177 КПК України, незаконний вплив на свідків, експертів у цьому ж кримінальному провадженні.

З урахуванням вищевикладеного, стороною обвинувачення встановлено достатньо підстав вважати, що перебуваючи на волі ОСОБА_7 зможе незаконними засобами впливати на свідків, а саме примушувати їх до дачі неправдивих показів на його користь, що перешкодить встановленню істини під час досудового та судового слідства.

Таким чином, органом досудового розслідування, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, встановлено наявність обґрунтованих ризиків, передбачених п.п. 1-4 ч.1 ст.177 КПК України, а саме:

- переховуватися від органів досудового розслідування та суду;

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

- незаконно впливати на свідків, експертів, у цьому ж кримінальному провадженні;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

З урахуванням викладеного, з метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження є найбільш доцільним застосувати запобіжний захід підозрюваному ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні, слідчий ОСОБА_4 в повному обсязі підтримав клопотання та послався на обставини, які у ньому були викладені.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні стверджував, що вжиття більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, є недостатньою мірою з огляду на обставини скоєного та ризики, які існують.

Підозрюваний ОСОБА_7 та його захисники ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , заперечували проти застосування запобіжного заходу тримання під вартою. Просили застосувати більш м`який запобіжний захід.

Вислухавши доводи та пояснення слідчого, підозрюваного, захисників, доводи прокурора, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Судом було встановлено, що 18.04.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про скоєння кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 368 КК України (кримінальне провадження №0003441).

Клопотання слідчого, погодженого із прокурором оформлене відповідно до вимог ст. 184 Кримінального процесуального кодексу України.

Щодо обґрунтованої підозри слідчий суддя зазначає, що кримінальне процесуальне законодавство України не містить визначення поняття "обґрунтована підозра", а тому, керуючись приписами ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя при встановленні змісту вказаного поняття враховує практику Європейського суду з прав людини.

Так, з усталеної практики ЄСПЛ вбачається, що існування обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які змогли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. При цьому, факти, які дають підставу для підозри, не мають бути такого ж рівня, як і ті, що обґрунтовують засудження особи, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення ЄСПЛ у справах "Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства", "Лабіта проти Італії", "Мюррей проти Сполученого Королівства", "Ільгар Маммадов проти Азейбарджану", "Нечипорук і Йонкало проти України").

Отже, обґрунтована підозра не передбачає наявності переконання "поза розумним сумнівом" щодо вчинення особою кримінального правопорушення. Однак, вона повинна ґрунтуватись на об`єктивних фактах, встановлених на підставі наданих стороною обвинувачення доказів.

Таким чином, слідчому судді необхідно з`ясувати, чи є підстави обґрунтовано вважати, що ОСОБА_7 міг вчинити інкриміновані йому злочини. При цьому, важливо, що остаточна оцінка та кваліфікація конкретних діянь здійснюється судом під час розгляду справи по суті.

Як вбачається з клопотання та доданих до нього матеріалів, досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні здійснюється за фактом отримання частини неправомірної вигоди службовою особою, яка займає відповідальне становище за вчинення такою службовою особою в інтересах інших осіб дій з використанням свого службового становища, поєднаного з вимаганням неправомірної вигоди.

Зокрема, за версією слідства, у невстановлений час, але не пізніше 16 квітня 2024 року у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на прохання учасника вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_10 надати йому неправомірну вигоду та одержання від ОСОБА_10 неправомірної вигоди за вчинення ОСОБА_7 дій в інтересах ОСОБА_10 , з використанням наданої йому влади та службового становища, для не притягнення ОСОБА_10 до кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні №0000695 від 07.04.2024.

16 квітня 2024 року, приблизно о 10 годині 20 хвилин, перебуваючи на території спеціального майданчика для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів ГУНП в Запорізькій області, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Привокзальна, буд. 13, ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, зловживаючи та використовуючи своє службове становище всупереч інтересам служби, висловив ОСОБА_10 прохання надати йому неправомірну вигоду у розмірі 40 000 гривень за вирішення питання щодо не притягнення ОСОБА_10 до кримінальної відповідальності за фактом дорожньо-транспортної пригоди у вищевказаному кримінальному провадженні №0000695 від 07.04.2024 та повернення автомобіля «Ford Transit», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

При цьому, з метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_7 в ході спілкування висунув вимогу, що у разі відмови надання йому неправомірної вигоди, він навпаки проведе досудове розслідування таким чином, що саме ОСОБА_10 буде притягнутий до кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні №0000695 від 07.04.2024 за скоєння вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди.

Розуміючи незаконність дій слідчого ОСОБА_7 , та при цьому владні повноваження і службове становище останнього, ОСОБА_10 , будучи поставленим в умови, за яких відмова від надання неправомірної вигоди зашкодить його законним правам та інтересам, погодився на вищевказану вимогу.

За версією слідства, 19 квітня 2024 року, о 18 годині 44 хвилини, в приміщенні службового кабінету № 118 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області, за адресою: м. Запоріжжя, проспект Соборний, буд. 191, ОСОБА_10 , на виконання вищевказаного прохання, повідомив ОСОБА_7 , що готовий зараз надати частину неправомірної вигоди у сумі 20 000 гривень, а іншу частину в сумі 20 000 гривень пізніше, через відсутність коштів. У цей же час ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, зловживаючи та використовуючи своє службове становище всупереч інтересам служби, одержав від ОСОБА_10 частину грошових коштів в сумі 20 000 гривень у якості неправомірної вигоди за не притягнення ОСОБА_10 до кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні №0000695 від 07.04.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та повернення автомобіля «Ford Transit», реєстраційний номер НОМЕР_2

При цьому, ОСОБА_7 є слідчим, а тому відповідно до п. 2 примітки до ст. 368 КК України є службовою особою, яка займає відповідальне становище.

З огляду на встановлені обставини, ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а саме - у проханні службовою особою, яка займає відповідальне становище, надати неправомірну вигоду для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища, а також одержанні службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища, поєднані з вимаганням неправомірної вигоди.

Досліджуючи долучені матеріали до цього клопотання та обставини вчинення злочину, слідчий суддя вважає, що на даному етапі досудового розслідування з розумною достатністю та вірогідністю існує пов`язаність підозрюваного з вчиненим кримінальним правопорушенням, оскільки для стороннього спостерігача прослідковувався б зв`язок між описаними діями ймовірних співучасників та подіями, які відбулися, зокрема передачею неправомірної вигоди.

При цьому, такий висновок слідчого судді формується на підставі досліджених в ході судового засідання копій таких документів:

- протоколами допиту свідка ОСОБА_10 ;

- протоколом огляду та вручення заздалегідь ідентифікованих засобів;

- матеріалами проведених негласних слідчих (розшукових) дій;

- протоколом обшуку від 26.04.2024 приміщення за адресою: АДРЕСА_3 ;

- іншими матеріалами провадження у їх сукупності.

Оцінивши вказані докази в їх сукупності з доводами клопотання та учасників судового засідання, не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_7 , виходячи з наданих матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення за викладених у клопотанні обставин.

У той же час, слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу має виходити з наявності об`єктивних факторів, актуальних на час відповідного звернення, а саме чи існують заявлені стороною обвинувачення ризики.

У клопотанні та у судовому засіданні представники сторони обвинувачення наголошували на існуванні ризиків: знищити чи підробити речі і документи, які мають значення для досудового розслідування, незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження.

Вирішуючи питання про наявність ризику знищення, приховування або спотворення будь-яких із речей, які мають істотне значення для цього кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що такий ризик не доведений.

У більшій мірі слідчий та прокурор обґрунтовували наявність такого ризику тим, що досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000695 від 07.04.2024, за здійснення відповідних дій та прийняття рішень у межах якого, імовірно ОСОБА_7 і вимагав неправомірну вигоду, досі здійснюється слідчими слідчого відділу Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області. У цьому ж відділі ОСОБА_7 займає посаду слідчого.

Однак, слідчий суддя відзначає, що досудове розслідування у кримінальному провадженні здійснюється слідчим або групою слідчих ( п. 1 ч. 2 ст. 39 та ч. 1 ст. 214 КПК України).

З наданих слідчому судді матеріалів не вбачається, що ОСОБА_7 на теперішній час входить у групу слідчих у кримінальному провадженні №0000695 від 07.04.2024. Займана ним, на момент розгляду клопотання, посада слідчого слідчого відділу Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області не передбачає будь-яких адміністративних, тобто управлінських повноважень, які давали б йому можливості безперешкодного доступу до такого провадження для знищення/спотворення чи приховування матеріалів або речей.

Більше того, кримінальне провадження №0000695 від 07.04.2024 на теперішній час перебуває в провадженні іншого слідчого, ОСОБА_7 не здійснює будь які процесуальні дії в даному кримінальному провадженні.

Крім того, слідчий суддя відзначає, що стороною обвинувачення не наведено жодних відомостей щодо спроб чи дій, які вчинялися ОСОБА_7 протягом досудового розслідування, які б були направлені на знищення чи спотворення доказів.

Враховуючи вище викладене, слідчий суддя вважає, що відсутні ризики знищення/приховування будь-яких матеріалів, які є важливими для цього кримінального провадження, оскільки такі документи уже знаходяться у розпорядженні сторони обвинувачення.

Щодо ризику незаконно впливати на свідка, підозрюваного у кримінальному провадженні, зокрема свідка ОСОБА_10 , то слідчий суддя вважає, що наведені слідчим та прокурором доводи не вказують на достатню імовірність вчинення будь-якого тиску чи впливу на таких осіб. Представниками сторони обвинувачення не обґрунтовано можливість здійснення такого впливу саме у зв`язку із зайняттям ОСОБА_7 посади слідчого, зокрема які повноваження останнього уможливлюють такий вплив.

У цьому контексті, слідчий суддя погоджується, що ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Згідно з наданих матеріалів, досудове розслідування у кримінальному провадженні 0000695 від 07.04.2024 здійснюється за фактом дорожньо-транспортної пригоди. ОСОБА_10 є заявником у кримінальному провадженні №0003441 від 18.04.2024.

Однак, слідчий суддя вважає, що прокурором не доведено імовірність здійснення такого впливу саме у зв`язку із посадою, яку обіймає ОСОБА_7 слідчого.

Таким чином, слідчий суддя доходить висновків, що стороною обвинувачення не доведено достатність підстав вважати, що існують ризики вчинення підозрюваним ОСОБА_7 дій щодо знищення чи підроблення речей та документів, які мають значення для досудового розслідування, або ж використання незаконних засобів впливу на свідків та інших учасників кримінального провадження.

Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до ст. 9 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права (ратифікований Українською РСР 19 жовтня 1973 року), утримання під вартою осіб, які чекають судового розгляду, не повинно бути загальним правилом, але звільнення може здійснюватися в залежності від надання гарантій явки в суд.

При розгляді клопотань учасників процесу, суд враховує вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме:

- тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі;

- у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

Відповідно до положень п. 39 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Хайредінов проти України» від 14 жовтня 2010 року, остаточне 14 січня 2011 року, існує презумпція на користь звільнення. Суд постійно зазначав у своїй практиці, що другий аспект пункту 3 статті 5 Конвенції не надає судам вибір між притягненням обвинуваченого до відповідальності в розумний строк та тимчасовим його звільненням під час провадження. До засудження обвинувачений має вважатися невинним і мета цього положення, по суті, вимагає його тимчасового звільнення з-під варти, як тільки його подальше тримання під вартою перестає бути обґрунтованим (Vlasov v. Russia), №78146/01, пункт 104, від 12 червня 2008 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Статтею 176 КПК України передбачено, що одним із запобіжних заходів є домашній арешт.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Вирішуючи питання про доцільність застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_7 , суд враховує, що він підозрюється у вчинені тяжкого корупційного злочину, за який передбачена відповідальність у вигляді позбавлення волі строком від 5до 10 років тому може переховуватися від огрганів досудового розслідування та суду.

Згідно рішення ЄСПЛ у справі «Бекчиєв проти Молдови» ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Таким чином, незважаючи на те, що прокурором в судовому засідання доведено наявність ризику, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування або суду, суд вважає що існує можливість запобігання такому ризику, зазначеного у ст. 177 КПК України шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Такий висновок суду гуртується на тому, що судом встановлено, що підозрюваний ОСОБА_7 має місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , одружений, має на утриманні малолітню дитину та дружину, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, не перебуває на обліку у лікаря психіатра, раніше не судимий.

Підсумовуючи наведене, суд вважає необхідним частково задовольнити клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 , оскільки вище наведені обставини в даному випадку до мінімуму зменшили наявні ризики та задовольнити клопотання захисників та підозрюваного, застосувавши запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Домашній арешт відносно ОСОБА_7 необхідно встановити за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 3, 176, 177, 178, 179, 181, 184, 193, 196, 202, 205 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання слідчого задовольнити частково.

Застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з перебуванням останнього за місцем мешкання: АДРЕСА_1 , в період доби з 22:00 годин до 06:00 годин наступного дня, межах строку досудового розслідування, тобто до 26.06.2024.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

1) носити електронний засіб контролю (браслет);

2) не відлучатися за межі м. Запоріжжя, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) утримуватись від можливого спілкування зі свідками в даному кримінальному провадженні;

4) прибувати до слідчого та суду за викликом;

5) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання;

6) здати на зберігання до відповідних органів державної влади (Державної міграційної служби) свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;;

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Роз`яснити ОСОБА_7 , 02 грудня 1991 року, положення ч. 5 ст. 181 КПК України, у відповідності до якої працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

В разі невиконання вищевказаних зобов`язань може бути застосований більш жорстокий запобіжний захід.

Контроль за дотриманням підозрюваним ОСОБА_7 умов домашнього арешту покласти на працівників Запорізького районного управління поліції ГУ НП в Запорізькій області.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду.

Слідчий суддя Комунарського

районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1