Справа № 333/3421/23
Провадження № 1-кп/333/277/24
ВИРОК

Іменем України

09 лютого 2024 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Запоріжжя, кримінальне провадження № 0000384, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 березня 2023 відносно:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Запоріжжі, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 186 КК України,

учасники судового провадження:

прокурор - ОСОБА_5 ,

захисник - адвокат ОСОБА_6 ,

обвинувачений - ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

07.03.2023 року, в період часу з 12 год. 14 хв. до 12 год. 18 хв., ОСОБА_4 , знаходячись біля під`їзду № 3 буд. АДРЕСА_3 , в ході раптово виниклого конфлікту з ОСОБА_7 , під час якого у потерпілого впала на плиткове покриття чоловіча сумка через плече, ОСОБА_4 виник прямий умисел на відкрите викрадення чужого майна. Далі, діючи умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента від 24.02.2024 року № 64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 року № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указами від 14.03.2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 року № 2119-ІХ та від 18.04.2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 року № 2212-ІХ), усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, шляхом вільного доступу, відкрито заволодів чоловічою сумкою чорного кольору через плече, в якій знаходилося майно ОСОБА_7 .

Далі, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, побіг у бік буд. № 8 по вул. Водограйна в м. Запоріжжі, де на шляху слідування, з метою зупинити потерпілого, який в цей час наздоганяв ОСОБА_4 із закликами зупинитись та повернути майно, ігноруючи які, достав із чоловічої сумки потерпілого частину майна та кинув на землю разом із сумкою, яка для потерпілого майнової цінності не представляє.

Після чого, скориставшись тим, що потерпілий затримався підняти свої речі, ОСОБА_4 разом із відкрито викраденим гаманцем «Morison Alelier», вартістю 1 625 грн. 01 коп., грошовими коштами у сумі 1 700,00 грн., а також майном, яке матеріальної цінності для потерпілого не представляє, а саме: банківською картою «Укрсиббанк» № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_8 , банківською картою «Приватбанк» № НОМЕР_2 , банківською картою «Приватбанк» № НОМЕР_3 , банківською картою «Альфа-Банк» № НОМЕР_4 , банківською картою «ОТП Банк», свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу «Шевроле Лачетті» номерний державний знак НОМЕР_5 , посвідченням водія на ім`я потерпілого та дисконтними картами, не маючи наміру повернути викрадене майно, покинув місце вчинення злочину.

В подальшому, ОСОБА_4 розпорядився викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 3 325 грн. 01 коп.

2.Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України, - що кваліфікується як: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене в умовах воєнного стану.

3.Позиція обвинуваченого.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в обсязі пред`явленого йому обвинувачення за ч. 4 ст. 186 КК України визнав повністю, суду пояснив, що 07.03.2023 року, у денний час доби, він переходив дорогу по вул. Водограйна, на пішохідному переході у нього стався конфлікт з потерпілим, який був водієм. Обурившись поведінкою останнього, він простежив напрямок куди той поїхав та пішов слідом за ним. Коли він підійшов, потерпілий вже вийшов з автомобіля та йшов в бік будинку. Він підійшов до нього та спитав чи він та сама людини, яка показувала йому непристойний жест на дорозі. Потерпілий замахнувся на нього сумкою та вдарив його нею. Сумка відлетіла та впала на землю. Оскільки він хотів проучити потерпілого, він підняв її з землі, та разом із нею почав тікати. Він чув, що потерпілий кричав йому, щоб він зупинився, але він цього не зробив. Тікаючи, він на ходу викинув з сумки банківські картки, документи на ім`я потерпілого. В сумці також знаходився гаманець, в середині якого були дисконтні картки, та гроші, в розмірі 1700,00 грн. Гроші він забрав та витратив на власні потреби в той же день, а сумку та гаманець викинув. У скоєному щиро кається, повністю сприяв слідству у розслідуванні кримінального правопорушення. Також зазначив, що він декілька разів намагався зустрітися з потерпілим, маючи намір відшкодувати йому матеріальну шкоду, проте потерпілий від зустріч з ним категорично відмовився.

4.Докази на підтвердження встановлених судом обставин вчинення кримінального правопорушення.

Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, надав заяву, у якій просить розглянути кримінальне провадження без його участі, так як не може прибувати до суду, не заперечує проти розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, при призначенні покарання покладається на розсуд суду.

Заслухавши думку учасників судового засідання, суд, на підставі положень ст. 325 КПК України, вирішує проводити судовий розгляд без участі потерпілого.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, відповідно до частини третьої статті 349 КПК України, суд вважав за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, оскільки про таке не заперечували всі учасники судового провадження, які пояснили, що правильно розуміють зміст цих обставин, така їх позиція є добровільною, вони розуміють, що будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Пунктом 6 розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету Міністрів Ради Європи «Стосовно спрощення кримінального правосуддя» визначено, що оскільки при процедурі «заява підсудного про визнання вини» від обвинуваченого вимагається явка до суду на ранній стадії провадження, щоб заявити в суді публічно чи приймає він чи спростовує обвинувачення проти себе, то суд в таких випадках має вирішувати, обійтися без всього процесу розслідування або його частини чи негайно перейти до розгляду особи правопорушника, ухвалення вироку та, по можливості, вирішення питання щодо компенсації.

Суд враховує, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27.02.1980 року (скарга № 6903/75) «Девеер проти Бельгії» (Deweerv. Belgium) держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури та не привертаючи уваги громадськості та засобів масової інформації, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, заручившись підтримкою прокурора щодо отримання менш суворого покарання або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.

Суд пересвідчився, що позиція обвинуваченого ОСОБА_4 щодо розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, є добровільною і не пов`язана з вищевказаними чинниками.

Відтак, за погодженням з усіма учасниками судового провадження, суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого та стосуються речових доказів у справі, проведених у кримінальному провадженні експертиз.

4. Висновок суду щодо винуватості обвинуваченого.

Під час допиту обвинувачений не заперечував, що саме він викрав гаманець з грошовими коштами, а також майно, яке матеріальної цінності для потерпілого не представляє: банківські карти, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, посвідчення водія, дисконтні карти, за вказаних в обвинувальному акті обставинах, і беззаперечно визнав свою вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України. Покази обвинуваченого суд вважає такими, що повністю відповідають фактичним обставинам, встановленим судом, а також дослідженим матеріалам кримінального провадження, тому розцінює їх як достовірні, приймає як доказ його вини і вважає, що вони в сукупності з дослідженими в ході судового слідства доказами можуть бути покладені в основу обвинувального вироку.

За таких обставин, суд вважає доведеним пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення і кваліфікує дії останнього за ч. 4 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене в умовах воєнного стану.

5. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

6.Мотиви призначення покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, дані, що характеризують особу винного, - раніше не судимий, має постійне місце проживання, не одружений, дітей на утриманні не має.

Згідно з вимогами ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного й обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно із ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

Відповідно до положень ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Санкцією ч. 4 ст. 186 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років. Враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення (злочину), ступінь тяжкості вчиненого злочину, його наслідки, позицію обвинуваченого, який вину визнав, щиро розкаявся, активно сприяв у розкритті злочину, позицію потерпілого, який не наполягав на призначенні суворого покарання, положення ст. ст. 61 і 69 КК України, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого і для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому буде справедливим та достатнім обрати йому покарання у виді позбавлення волі на певний строк. При визначенні строку покарання суд вважає за доцільне застосувати вимоги ст. 69 КК України та призначити обвинуваченому покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч. 4 ст. 186 КК України.

7. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Вирішуючи питання про запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , суд, враховуючи відсутність у учасників процесу відповідних клопотань, а також те, що строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту закінчився і продовжений не був, вважає за необхідне запобіжний захід обвинуваченому до вступу вироку в законну силу не обирати.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

За вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України, з ОСОБА_4 необхідно стягнути на користь держави витрати, пов`язані із проведенням судової товарознавчої експертизи.

Питання речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити згідно з вимогами ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 50, 56, 65-67, ч. 4 ст. 186 КК України, ст. ст. 100, 318, 322, ч. 3 ст. 349, 368, 371, ч. 2, 3 ст. 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, на підставі якої із застосуванням ст. 69 КК України, призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта по кримінальному провадженню № 0000384 для проведення судової товарознавчої експертизи № 246-23 від 24.04.2023 року, в розмірі 955 (дев`ятсот п`ятдесят п`ять) грн. 92 коп., стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Речові докази по справі:

-сумку чорного кольору із кожзамісника, через плече, поміщена в спец пакет WAR 1578971; картонну коробку з-під смарт пакету «Водафон», поміщена в спец пакет WAR 1045620; пластикову картку «Укрсиббанк № № НОМЕР_1 , на ім`я ОСОБА_8 , поміщена до спец пакету WAR 1578968, що знаходяться на зберіганні у камері зберіганні речових доказів відділу поліції № 4 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області - повернути потерпілому ОСОБА_7 за належністю;

-болоневі штани зеленого кольору «WIKEL in China», поміщені до спец пакету WAR 1753301; куртку сірого кольору з капюшоном «Outventure 48,175/96», поміщені до спец пакету WAR 1753302, що знаходяться на зберіганні у камері зберіганні речових доказів відділу поліції № 4 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області - повернути обвинуваченому ОСОБА_4 за належністю;

-три сім карти оператора «Лайф» НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , поміщені до спец пакету WAR 1197984; паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_10 , 1962 року народження, НОМЕР_9 , паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_11 , 1988 року народження, НОМЕР_10 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на ВАЗ 2108, номерний державний знак НОМЕР_11 ОСОБА_12 НОМЕР_12 , закордонний паспорт на ім`я ОСОБА_13 , 1988 року народження, НОМЕР_13 , поміщені до спец пакету WAR 1578967, пластикову картку «Visa» № НОМЕР_14 на ОСОБА_14, пластикову картку «Western Union Gold» № НОМЕР_18, пластикову картку «Monobank» № НОМЕР_15 , карту Support yabloki YS № НОМЕР_16 , візитку «капітал» з мобільним телефоном НОМЕР_17 , поміщені до спец пакету WAR 1578968, що знаходяться на зберіганні у камері зберіганні речових доказів відділу поліції № 4 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області - повернути власникам;

-оптичні диски формату DVD-R з відеозаписами з камер відео нагляду за 07.03.2023 року: з магазину «АТБ-маркет», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Водограйна, буд. 14-а, з фасаду буд. № 7 по вул. Водограйна в м. Запоріжжі, з магазину «БРИДЖ», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Новокузнецька, буд. № 5, з кафе «Оазис», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Водограйна, буд. № 5, що зберігаються в матеріалах кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суду м. Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1