ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2028/24 Справа № 183/7135/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 травня 2024 року у кримінальному провадженні № 0000407 від 20.03.2023 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1

обвинуваченого у вчиненнікримінального правопорушення, передбаченого пунктом 7 частиною 2 статті 115 Кримінального кодексу України (далі КК)

ВСТАНОВИВ :

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції та короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 травня 2024 року запобіжний захід у виді тримання під вартою, застосований стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 в порядку положень ч. 6 ст. 615 КПК визначено продовженим строком на два місяці.

При вирішенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції керувався положеннями ч. 6 ст. 615 КПК, у зв`язку з тим, що здійснити розгляд вказаного клопотання визначеним складом суду (колегією у складі трьох суддів) не можливо у зв`язку з перебуванням судді ОСОБА_8 , яка є членом колегії, у нарадчій кімнаті.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою задовольнити частково. Застосувати стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник посилається на відсутність доказів на підтвердження існування ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК, на які посилається прокурор у клопотанні про продовження строку тримання під вартою, при цьому зауважує, що всі попередні клопотання прокурора є ідентичними за змістом. Зазначає, що письмові докази прокурора на обґрунтування існування ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК збирались та формувались станом на 08.06.2023, а тому на даний час не можуть слугувати доказом на їх обґрунтування.

Зазначає, що тяжкість злочину та його наслідки не є самостійними підставами для подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Зауважує, що ОСОБА_7 тривалий час утримується під вартою та заявлені прокурором ризики є нівельованими.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Прокурор, обвинувачений та захисник в судове засідання апеляційного суду не з`явились. В апеляційній скарзі захисник просив здійснювати судовий розгляд без його участі та підзахисного.

Учасники процесу про місце, дату та час апеляційного провадження повідомлені, клопотань про особисту участь до суду не подавали, у зв`язку з чим та на підставі ч. 4 ст. 422-1 КПК апеляційний суд здійснює розгляд без їх участі.

Мотиви апеляційного суду.

З матеріалів провадження слідує, що 15 травня 2024 року прокурор звернувся до місцевого суду з клопотанням про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою.

Розглядаючи клопотання прокурора, суд першої інстанції керувався положеннями ч. 6 ст. 615 КПК, оскільки здійснити його розгляд в порядку вимог ст. 331 КПК, визначеною колегією суддів було не можливо, у зв`язку з перебуванням судді ОСОБА_8 у нарадчій кімнаті.

Суд апеляційної інстанції перевіривши доводи апеляційної скарги та предмет апеляційного оскарження, доходить висновку, що апеляційне провадження підлягає закриттю з огляду на таке.

Апеляційна скарга захисника подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції і суддя-доповідач, на виконання вимог ч. 1 ст. 422 КПК, витребував матеріали з суду першої інстанції.

Отримавши вищезазначені матеріали до свого провадження, колегія суддів встановила, що вищезазначена ухвала суду не може бути оскаржена в апеляційному порядку, відповідно до ст. 392, 615 КПК, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами п. п. 1-1 п. 2 ч. 1 ст. 395 КПК апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, -протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Положеннями п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК (в редакції Закону від 14 квітня 2022 року № 2201-ІХ), передбачено, що у разі закінчення строку дії ухвали суду про тримання під вартою та неможливості розгляду судом питання про продовження строку тримання під вартою в установленому цим Кодексом порядку обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою вважається продовженим до вирішення відповідного питання судом, але не більше ніж на два місяці.

Таким чином, положення даної норми закону застосовуються автоматично, як наслідок виникнення зазначених у її диспозиції обставин і не потребують прийняття будь-якого процесуального рішення, у тому числі судового.

Під час апеляційного розгляду встановлено, оскарженою ухвалою суду строк тримання під вартою ОСОБА_7 було продовжено в порядку ч. 6 ст. 615 КПК.

Суд апеляційної інстанції, зауважує, що нормами діючого кримінально процесуального законодавства не врегульовано питання щодо оскарження «автоматичного» продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою в порядку ст. 615 КПК.

Така позиція колегії суддів узгоджується з практикою Верховного Суду, де з аналогічних підстав суд апеляційної інстанції закрив апеляційне провадження (ухвала від 19 вересня 2022 року у справі № 202/3549/22, провадження № 51-2802ск22; ухвала від 11 квітня 2023 у справі №185/5684/22, провадження №51-2180ск23; ухвала від 27 лютого 2024 року у справі №477/6/23, провадження №51-48ск 24).

У вищезазначених рішеннях Верховний Суд у складі колегій Касаційного кримінального суду, дійшов до правових висновків про те, що продовження запобіжного заходу на підставі ч. 6 ст. 615 КПК не є тотожним ухваленню судом на етапі судового розгляду кримінального провадження рішення про продовження тримання під вартою, у зв`язку з чим, приписи п. 2 ч. 2 ст. 392 КПК не застосовуються.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 08 січня 2008 року щодо прийнятності заяви № 32671/02 у справі "Скорик проти України" зазначено, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак ці обмеження не повинні впливати на користування правом у такий спосіб і до такої міри, що саму його суть буде порушено. Вони повинні відповідати законній меті, і тут має бути розумний ступінь пропорційності між засобами, що застосовуються, та метою, яку намагаються досягнути.

За таких обставин наявність визначених у законі вимог щодо звернення до суду вищого рівня в разі незгоди із судовим рішенням не є тотожним обмеженню в доступі до правосуддя, а отже не означає обмеження у праві на справедливий судовий розгляд.

Отже, колегія суддів, керуючись положеннями ст. 392, 615 КПК, доходить висновку, що оскаржена ухвала суду не підлягає оскарженню в порядку апеляційної процедури, у зв`язку з чим апеляційне провадження підлягає закриттю.

Хоча закриття апеляційного провадження у зв`язку з помилковим його відкриттям не передбачено ст. 403 КПК, однак таке рішення не суперечить загальним засадам кримінального провадження та не виходить за межі передбачених у ст. 407 КПК повноважень апеляційного суду за наслідками апеляційного розгляду.

Аналогічну позицію викладено, зокрема в постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 13 листопада 2018 року у справі № 646/6627/17.

З огляду на викладене, враховуючи, що ухвала Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 травня 2024 року у цьому провадженні не є предметом апеляційного перегляду, колегія суддів вважає за необхідне закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 .

Керуючись статтями 392, 405, 407, 419, 422, 615 КПК, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 травня 2024 року у кримінальному провадженні № 0000407 від 20.03.2023 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого пунктом 7 частиною 2 статті 115 Кримінального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк з дня вручення копії ухвали.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4