Справа №591/4680/23 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/259/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - тримання під вартою
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 07 березня 2024 року, якою відносно підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 07 березня 2024 року, на задоволення клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Сумській області, до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України ОСОБА_6 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 04 травня 2024 року включно.

Визначено ОСОБА_6 заставу у розмірі 250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 757 000 грн., з покладенням на останнього, у разі її внесення та після звільнення з-під варти, обов`язків: прибувати на виклики до слідчого, прокурора чи суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання або роботи; не відлучатися з населеного пункту, де проживає без дозволу слідчого чи прокурора; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України; носити електронний засіб контролю; утримуватися від спілкування з іншими підозрюваними, свідками та потерпілими у кримінальному провадженні.

Не погодившись з таким рішенням слідчого судді, вважаючи його незаконним захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 , звернулась до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить вказану ухвалу скасувати, постановити нову, якою відмовити слідчому у задоволенні поданого клопотання та застосувати до її підзахисного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту чи застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В обґрунтування своїх вимог захисник посилається на те, що під час розгляду вказаного клопотання, нею було наголошено, що повідомлення про підозру за ч.5 ст. 190 КК України, що було вручене ОСОБА_6 є необґрунтованим, оскільки у сторони обвинувачення не було достатніх підстав для складення такого процесуального рішення, і жодних доказів, які б беззаперечно вказували на причетність останнього до інкримінованого йому кримінального правопорушення, надано не було.

Крім того, апелянт вказує, що під час розгляду клопотання слідчого, слідчим суддею не було враховано, що і на підтвердження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, також жодного доказу надано не було, усі ризики, на які є посилання у клопотанні, є абстрактним та необґрунтованим. Жодних дій щодо ухилення від органу досудового розслідування ОСОБА_6 вчиняти не збирається, а щодо тиску на свідків, то останній сам особисто пояснював, що свідка ОСОБА_8 він не знає.

Крім того, обґрунтовуючи неможливість застосування менш суворих запобіжних заходів, прокурор у клопотанні про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою послався на суворість покарання, яке загрожує підозрюваному, проте, з такими доводами погодитись неможливо, враховуючи практику ЄСПЛ, якою визначено, що небезпека ухилення від правосуддя не може вимірюватися тільки залежно від суворості можливого покарання; вона повинна визначатися з урахуванням ряду інших релевантних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки ухилення від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що це не може служити виправданням утримання під вартою. При цьому необхідно врахувати характер обвинуваченого, його моральні якості, його кошти та інше.

Окрім зазначеного, як вказує апелянт, слідчий суддя не врахував, що ОСОБА_6 має постійне місце реєстрації та проживання за адресою, АДРЕСА_1 , сталі соціальні зв`язки - має дружину та мати похилого віку, у нього ряд хронічних захворювань, у зв`язку з чим він потребує постійного лікування, крім того, останній займається волонтерською та благодійною діяльністю.

Крім того, апелянт вказує, що слідчим суддею було визначено надмірний розмір застави, що не відповідає вимогам ст. 182 КПК України, оскільки помірним для ОСОБА_6 був би розмір застави 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, з врахуванням, також, і завданої шкоди,.

За таких обставин, з врахуванням як національного законодавства, так і практики ЄСПЛ та Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, апелянт вважає, що у даному випадку наявні підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі.

Про призначення даного кримінального провадження до апеляційного розгляду його учасники, а саме, підозрюваний ОСОБА_6 , його захисник- адвокат ОСОБА_7 та прокурор були повідомлені завчасно у передбачений законом спосіб.

Від прокурора надійшла заява про розгляд даного провадження за її відсутності.

Захисник ОСОБА_7 , також, звернулась до суду з заявою, в якій просила здійснити апеляційний розгляд даного провадження без її та ОСОБА_6 участі.

Враховуючи зазначені обставини, керуючись ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе провести апеляційний розгляд у відсутність учасників даного кримінального провадження.

А тому, заслухавши доповідь головуючого-судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши апеляційні доводи та вимоги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Так, відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Так, відповідно до ст.ст.177,178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

На думку колегії суддів при вирішенні питання щодо застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 ,запобіжного заходу, слідчим суддею вищезазначені вимоги Закону дотримані в повному обсязі.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що СУ ГНП в Сумській обл. знаходиться кримінальне провадження № 0000253 від 02 листопада 2022 року за ч.2 ст.255-1, ч.4 ст. 189, ч.1 ст. 255-3, ч.5 ст. 190 КК України, в якому ОСОБА_6 07 березня 2024 року було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 190 КК України.

При розгляді поданого слідчим в рамках вказаного кримінального провадження клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею було встановлено, що повідомлена останньому підозра у вчиненні вказаного кримінального правопорушення є обґрунтованою.

Крім того, перевіряючи вмотивованість доводів клопотання щодо існуючих ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчим суддею було встановлено їх наявність з врахуванням певних обставин, а саме, що підозрюваний ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, що останній раніше неодноразово судимий за злочини проти власності, не одружений та дітей не має, як і не має офіційних стабільних доходів, що у даному провадженні не проведений необхідний комплекс слідчих дій, зокрема не встановлено та не вилучено засоби вчинення злочину, здійснюється відшукування речей та документів, що можуть бути речовими доказами у справі.

Саме з врахуванням зазначеного, а також тих обставин, що підозрюваному відомі свідки та потерпілі у даному провадженні, слідчий суддя і дійшов висновку про доведеність існування ризиків того, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, та що доцільним буде застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що забезпечить його належну процесуальну поведінку під час досудового слідства та усуді.

З таким висновком слідчого судді погоджується і колегія суддів, та ставити під сумнів його законність та обґрунтованість підстав не вбачає.

При цьому, посилання апелянта на те, що ОСОБА_6 необґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому злочину, то вони є безпідставними, оскільки на даному етапі кримінального провадження доказів для висновку щодо обґрунтованості повідомленої підозри останньому достатньо, а його винуватість чи невинуватість буде встановлено під час розгляду судом даного кримінального провадження по суті.

При цьому, на спростування доводів апелянта, колегія суддів зауважує, що ті обставини, що ОСОБА_6 займається волонтерською діяльністю, має ряд захворювань, мати похилого віку, яка є особою з інвалідністю, були враховані слідчим суддею, однак, як було вірно зазначено, вони не зменшують встановлених під час розгляду клопотання слідчого ризиків та не свідчать про наявність підстав для відмови у задоволенні клопотання слідчого.

Крім того, колегія суддів зауважує, що ці обставини існували і раніше та не стали для ОСОБА_6 стримуючим фактором при вчинення кримінально-караного діяння, за яким йому повідомлено про підозру.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя надав належну оцінку усім обставинам провадження та дійшов вірного висновку про доцільність застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, а підстави для застосування до останнього більш м`якого запобіжного заходу, а саме, у вигляді домашнього арешту, як просить захисник в апеляційній скарзі, під час апеляційного розгляду даного кримінального провадження не встановлено.

При цьому, на спростування доводів апелянта про те, що слідчим суддею не було дотримано Європейської практики, колегія суддів звертає увагу на те, що саме Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Таким чином, з врахуванням практики ЄСПЛ, а також тих обставин, що злочин, передбачений ч. 5 ст. 190 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , становить небезпеку для суспільства, його фактичні обставини, колегія суддів вважає, що у даному конкретному випадку суспільний інтерес має більшу вагу над повагою до свободи особи, а тому, і з цих підстав, застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є виправданим.

Крім того, колегія суддів зауважує, що відповідно до ст. 182 КПК України, слідчим суддею було визначено заставу, розмір якої зменшувати апеляційний суд підстав не вбачає, у разі сплати якої підозрюваний буде звільнений з під варти та перебуватиме на волі.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено, а тому, вказане судове рішення слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Керуючись ст.ст.404,405,407,418, 419, 422 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 07 березня 2024 року, якою відносно підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави, залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4