Справа № 344/2230/24
Провадження № 1-кс/344/1103/24
У Х В А Л А

14 лютого 2024 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,-

В С Т А Н О В И В:

в скарзі вказано, що скаржник подав до Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області заяву про вчинення злочину. В заяві містяться відомості про вчинення кримінального правопорушення відносно скаржника з метою заволодіння майном, а також з метою використання найманої праці, ОСОБА_4 було вчинені шахрайські дії пов`язані із заволодінням чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою. Так, ОСОБА_4 , не маючи наміру здійснювати господарську діяльність спільно, шляхом створення підприємства, в якому ОСОБА_3 та ОСОБА_4 мали мати рівні частки та офіційно здійснювати підприємницьку діяльність, запропонував створити власний бізнес шляхом відкриття станції технічного обслуговування по АДРЕСА_1 . На пропозиції скаржника створити спільне підприємство, до якого увійдуть два засновники ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , останній повідомив, що створення такого підприємства є не своєчасним, так як в умовах карантину, відсутності доходів та відсутності обладнання для функціонування СТО, буде створено суб`єкт підприємницької діяльності пізніше. Фактично, ОСОБА_4 на момент подання пропозиції щодо створення власного бізнесу вже був ФОП та мав укладений договір оренди приміщення площею близько 400 кв.м. та здійснював підприємницьку діяльність, та надавав звіти з ДПІ. 06.04.2020 р. ОСОБА_3 приступив до ремонту за власні кошти невеликого приміщення площею 3 до 16 м?, де відновлював стіни від пошкодження, після чого провів їх покраску та встановив на підлогу лінолеум. 11.04.2020 р закінчив дані роботи. Наступним етапом було встановлення електрообладнання, та додаткового освітлення, на яке також витрачав чимало часу та коштів. Спільно з ОСОБА_4 в кінці липня 2020 р. придбали слюсарний стіл, який скаржник сам відновлював за власні кошти до 5 робочих днів. Починаючи із середини серпня, почалися роботи по установці другого підйомника, які тривали до 03.09.2020 р. Після чого скаржником було придбано другий підйомник, 08.09.2020р. Установка, підключення та налаштування якого тривала до кінця місяця скаржником особисто. З початку березня 2021р. ОСОБА_3 почав роботу по переобладнанні заїзду на яму. На початку листопада 06.11.2021р. скаржником було придбано матеріали для монтажу пневматичної системи, та повністю змонтовано для її роботи. На початку грудня 2021 р. скаржник почав робити витяжну систему для опалювального котла, також установку самого котла та нагрівних елементів. З 06.03.2020 року на усну пропозицію ОСОБА_4 скаржник погодився за власний кошт придбати підйомники, в кінці липня 2020 року разом з ОСОБА_4 придбали слюсарний стіл,який скаржник сам відновлював за власні кошти. Скаржником придбано за власні кошти комплектуючі для монтування пневматичні системи вартістю 2662, 00 грн, комплектуючі частини для системи опалення вартістю 3078, 00 грн, матеріали та змонтовано камеру для покраски автомобілів вартістю 600 доларів та затрачено близько 25 000 грн., придбано за власні кошти електричні лампи, тримачі для ламп на суму 3510, придбано саморізи, дюбеля, змонтовано камеру для покраски автомобілів. ФОП ОСОБА_4 особисто ніяких робіт не здійснював, вважав себе власником бізнесу та єдиним розпорядником орендованого приміщення. ФОП ОСОБА_4 використав працю скаржника без належного оформлення та в подальшому відмовився створювати підприємство. Скаржник з 03.04.2008 року є інвалідом 3 групи, а тому фізичні навантаження йому протипоказано та заборонено лікарями. Починаючи з серпня 2023 року, ОСОБА_4 припинив доступ скаржника до приміщення та повідомив про заборгованість за оренду приміщення. Скаржник вважає, що має місце вчинення шахрайських дій стосовно нього, які завершені під час воєнного стану, а тому кваліфікація повинна здійснюватись за ч.3 ст.190 КК України. Під час звернення скаржника до правоохоронних органів, які проводили перевірку без реєстрації ЄРДР, ОСОБА_4 при наданні письмових пояснень заявив, що все обладнання в повному обсязі останній повернув скаржнику, що вказує на заподіяння майнової шкоди шляхом обману або зловживання довірою. Станом на даний час жодних відомостей до ЄРДР не внесено та жодні слідчі дії не проводяться, а тому неможливо збирати належні докази, звертатись з клопотаннями до слідчого судді про надання доступу до речей, документів.

Скаржник в судове засідання, подав до суду заяву, в якій просив розглянути скаргу без його участі.

Представник органу досудового розслідування в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином.

Згідно положень ч.1 ст.304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Представник скаржника просить поновити строк на оскарження бездіяльності Івано-Франківського районного управління поліції ГУ НП в Івано-Франківській області та зазначає, що про бездіяльність Івано-Франківського районного управління поліції ГУ НП в Івано-Франківській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР ОСОБА_5 дізнався 03.01.2024 року, коли була отримана відповідь від Івано-Франківського РУП на адвокатський запит про результати розгляду звернення заявника.

За вказаних обставин суд вважає, що строк звернення до суду зі скаргою підлягає поновленню.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України відсутність представника органу досудового розслідування не є перешкодою для розгляду скарги.

31.01.2024 року ОСОБА_3 звернувся до Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області з заявою про вчинення злочину.

Між Підприємством споживчої кооперації «Універсальна торгова база» Івано-Франківської облспоживспілки та ФОП ОСОБА_4 укладено договір оренди об`єкта нерухомості №12/2022.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора:1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Згідно частин 1-7 статті 214 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

Отже, всупереч вимогам статті 214 КПК України, невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання повідомлення про кримінальне правопорушення, не внесено відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та не розпочато розслідування.

Норми ч.1 ст.214 КПК України не передбачають обов`язку слідчого чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема, ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого чинним КК України.

Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про злочин є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину) та у разі відсутності у заявах чи повідомленнях таких даних, вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Аналіз змісту положень ст. 214 КПК України свідчить про обов`язковість вчинення дій лише щодо прийняття та реєстрації заяви, як це передбачено у частині четвертій вказаній статті, і відмова у вчиненні таких дій не допускається.

Відомості, які підлягають внесенню до ЄРДР та їх перелік визначені ч.5 ст.214 КПК України, відповідно до положень якої до ЄРДР підлягають внесенню, серед інших відомостей, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлені з іншого джерела.

Аналіз зазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь - які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

При цьому зміст частини першої зазначеної статті не передбачає імперативного обов`язку слідчого чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого КК України.

Після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, слідчий, прокурор має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Тобто, виходячи зі змісту ст. 214 КПК України, повноваженнями щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, прокурор.

За змістом ст. 214 КПК України, підставою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та початку досудового розслідування є подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або самостійне виявлення слідчим, прокурором з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Така позиція узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 30.09.2021 у справі №556/450/18, в якій суд зазначив, що слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого, ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Станом на день розгляду скарги суду не надано доказів щодо прийняття та реєстрації заяви ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення від 31.01.2024 року, враховуючи, що відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Формулювання положень статей 214 та 303 КПК України однозначно вказують на необхідність задоволення скарги на бездіяльність у формі невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Окрім того, пунктом 5 Рішення Конституційного Суду України від 17 червня 2020 року № 4-р(II)/2020 передбачено, що звертаючись до уповноважених державних органів із заявою, повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, особа очікувано перебуває в межах належної правової процедури, забезпечення якої є одним із завдань кримінального провадження (стаття 2 КПК України). Відтак, слідчий суддя не вправі оцінювати факти, що викладені в тексті заяви на предмет їх доведеності та встановлювати наявність події кримінального правопорушення, оскільки це свідчитиме про перебирання повноважень органу досудового розслідування.

Відповідно до ст.17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод людини жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Відповідно до ст.214 КПК України відомості про особу та попередню кваліфікацію її дій вносяться до ЄРДР слідчим або прокурором.

Отже, у скаржника відсутнє право на реєстрацію повідомлення про вчинення кримінального правопорушення за бажаною кваліфікацією дій особи за відповідною диспозицією КК України.

Тому попередня кваліфікація дій осіб, на час внесення відомостей в ЄРДР, здійснюється відповідним органом досудового розслідування.

Вирішення питання про попередню правову кваліфікацію обставин, які вносяться до ЄРДР, вирішується саме слідчим або прокурором, які вносять відповідні дані до реєстру. Попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення зроблена заявником у заяві, не має обов`язкового характеру для слідчого або прокурора.

Таким чином, скаргу обґрунтовано належними правовими підставами.

Відповідно до ч.2 ст.307 КПК України, слідчий суддя при розгляді скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може постановити ухвалу про зобов`язання вчинити певну дію.

Згідно з ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до зазначеного, суд-

П О С Т А Н О В И В :

скаргу задовольнити;

Зобов`язати Івано-Франківське районне управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області зареєструвати заяву ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення від 31.01.2024 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1