КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження 11-кп/824/2909/2024 Єдиний унікальний номер 761/2995/22 Головуючий у суді 1 інстанції - ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого за ч. 1 ст. 115 КК України

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Комаргород Томашпільського району Вінницької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 7 лютого 2024 року,

за участю сторін кримінального провадження

прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого (в режимі ВКЗ) ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 7 лютого 2024 року вважається продовженим обраний раніше запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою до 7 березня 2024 року включно.

Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали суду, ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою визнати неможливим вважати обраний раніше запобіжний захід щодо обвинуваченого у вигляді тримання під вартою до 7 лютого 2024 року включно.

Захисник в апеляційній скарзі посилається на те, що в оскаржуваній ухвалі зазначено про те, що ухвала не підлягає апеляційному оскарженню, що суперечить положенням абз.2 ч.2 ст. 392 КПК України, оскільки за своїм змістом оскаржувана ухвала є фактично ухвалою про продовження обраного раніше запобіжного заходу тримання під вартою, та такою, що обмежує конституційне право особи на свободу та особисту недоторканність.

Щодо строку подання апеляційної скарги захисник зазначає, що оскаржувана ухвала постановлена 7 лютого 2024 року головуючим одноособово без участі будь-кого із сторін, копія судового рішення захиснику не направлялась, як не вручалась обвинуваченому, у зв`язку з чим сторона захисту об`єктивно не могла знати про існування такого судового документу. Про дане рішення захиснику стало відомо з Єдиного державного реєстру судових рішень, де вказаний судовий документ був оприлюднений і відкритий для доступу стороннім особам 12 лютого 2024 року. На наступний робочий день захисником подано апеляційну скаргу, а від так, як зазначає апелянт, строк, визначений ст. 395 КПК України, пропущений з об`єктивних поважних причин і має бути поновлений.

Захисник в апеляційній скарзі наголошує на тому, що за правилами діючого кримінального процесуального законодавства, строк тримання під вартою не може перевищувати 60 діб. Однак, для подальшого законного утримання особи під вартою, що зумовлює обмеження конституційного права особи на свободу та особисту недоторканність, необхідним є дотримання визначеної процедури та наявності для цього відповідних правових підстав. Разом з тим, оскаржувана ухвала взагалі не має обґрунтування прийнятого рішення, окрім посилання на неможливість проведення судового засідання у зв`язку з хворобою судді, а посилання суду на правила ч. 6 ст.615 КПК України, що регламентує дії суду в період воєнного стану, не можуть бути виправданим, оскільки причиною неможливості проведення засідання є не наявність в Україні воєнного стану, а факт хвороби судді, що не дає право суду на власний розсуд без належної процедури утримувати особу під вартою.

За таких обставин захисник вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з грубим порушенням кримінального процесуального закону, у не передбачений спосіб, обмежує конституційне право особи на свободу та особисту недоторканність, і фактично вказує на дострокове засудження особи до позбавлення волі, а, відтак, як наголошує захисник, є незаконною та підлягає скасуванню.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 422-1 КПК України суддя-доповідач у разі необхідності перевірки обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для продовження строку тримання під вартою, невідкладно витребовує з суду першої інстанції: ухвалу про продовження строку тримання під вартою; клопотання про продовження строку тримання під вартою, подане під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

На виконання вимог ч. 2 ст. 422-1 КПК України з суду першої інстанції витребувані копії наведених документів.

Заслухавши доповідь судді, позицію захисника та обвинуваченого на підтримку доводів апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вказавши на законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, перевіривши наявні матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить такого висновку.

З наявних матеріалів встановлено, що у провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває на розгляді кримінальне провадження № 0003729 відносно ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

7 лютого 2024 року до суду надійшло клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави яке містить відповідне обґрунтування щодо наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які продовжують існувати, а підстави для зміни запобіжного заходу на даний час відсутні.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 7 лютого 2024 року вважається продовженим обраний раніше запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою до 7 березня 2024 року включно.

Ухвала обґрунтована тим, що розгляд вказаного кримінального провадження здійснюється судом колегіально під головуванням судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

У той же час суддя ОСОБА_9 перебуває на лікарняному до 9 лютого 2024 року включно, що унеможливлює проведення зазначеним складом суду судового засідання, яке призначене на 13.15 год. 7 лютого 2024 року.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 14 грудня 2023 року строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 визначено до 11 лютого 2024 року включно. На адресу суду від прокурора ОСОБА_8 надійшло клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки ризики, передбачені ст.177 КПК України, продовжують діяти, а підстави для зміни запобіжного заходу на даний час відсутні.

З посиланням на положення ст. 331, ст. 615 КПК України, суд, враховуючи, що у зв`язку з хворобою судді ОСОБА_9 , яка входить до складу колегії суддів, неможливо провести судове засідання з розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, у тому числі розглянути складом суду клопотання прокурора ОСОБА_8 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , головуючий суддя дійшов висновку, що запобіжний захід, раніше обраний ОСОБА_7 , у вигляді тримання під вартою, необхідно вважати продовженим до вирішення вказаного питання колегіальним складом суду в судовому засіданні, яке відбудеться о 12 год. 7 березня 2024 року.

Однак, колегія суддів не погоджується з таким рішенням суду, з огляду на таке.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, з 05.30 год. 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб, дія якого Указами Президента України продовжена по теперішній час.

Статтею 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» передбачено, що в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Відповідно до ст. 26 Закону «Про правовий режим воєнного стану», правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. Скорочення чи прискорення будь-якої форми судочинства забороняється, а в разі неможливості здійснення правосуддя судами, що діють на території, на якій введено воєнний стан, законами України, може бути змінена територіальна підсудність судових справ, що розглядаються в цих судах, або в установленому законом порядку змінено місцезнаходження судів. При цьому, створення надзвичайних і особливих судів не допускається.

Статтею 615 КПК України передбачений особливий режим кримінального провадження в умовах воєнного стану.

За змістом оскаржуваної ухвали встановлено, що судовий розгляд вказаного кримінального провадження здійснюється колегіально у складі трьох суддів: головуючий суддя ОСОБА_1 , судді - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .

Судове засідання у даному кримінальному провадженні призначено на 7 лютого 2024 року. У цей же день прокурором подане клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, за змістом якого встановлено, що строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого закінчується 11 лютого 2024 року (неділя), а закінчити судовий розгляд не надається можливим.

Однак, у зв`язку з перебуванням одного із членів колегії - судді ОСОБА_9 на лікарняному до 9 лютого 2024 року (п`ятниця) провести у визначений день - 7 лютого 2024 року (середа) судове засідання неможливо, як і розглянути клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому у виді тримання під вартою.

Дійсно, частиною 6 ст. 615 КПК України передбачено, що у разі закінчення строку дії ухвали суду про тримання під вартою та неможливості розгляду судом питання про продовження строку тримання під вартою в установленому цим Кодексом порядку обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою вважається продовженим до вирішення відповідного питання судом, але не більше ніж на два місяці.

Проте, з огляду на визначення термінів, зазначених у ст. 3 КПК України, у взаємозв`язку з положеннями ст.ст. 30-35, 319, п. 2 ч.1, ч. 9 ст. 615 КПК України, п. 20-5 Перехідних положень КПК України, Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого Рішенням Ради суддів України (із змінами та доповненнями), на думку колегії суддів, у ч. 6 ст. 615 КПК України слово «суд» вживається у значенні як установа, а не склад суду, який розглядає конкретне кримінальне провадження.

За таких обставин колегія суддів вважає, що положення ч. 6 ст. 615 КПК України можуть застосовуватись під час воєнного стану, який введений в Україні, за умови об`єктивної неможливості дотримання порядку, передбаченого КПК України, саме неможливості здійснення правосуддя судами, що діють на території, на якій введено воєнний стан, законами України.

При цьому колегія суддів враховує, що ч. 1 ст. 319 КПК України передбачено, що у разі якщо суддя позбавлений можливості брати участь у судовому засіданні, він має бути замінений іншим суддею, який визначається у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

Згідно з п. 2.3.25 Положення про автоматизовану систему документообігу суду тимчасова відсутність судді-члена колегії, як правило, не може бути підставою для зміни складу колегії суддів. Разом з тим, у разі неможливості продовження розгляду справи одним із суддів- членів колегії (призов на військову службу, відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами, довготривале перебування на лікарняному або у відпустці тощо) заміна судді-члена колегії здійснюється автоматизованою системою на підставі мотивованого розпорядження керівника апарату суду (або уповноваженої ним особи) на виконання службової записки судді-доповідача у справі з метою дотримання передбаченого законом строку розгляду цієї справи у порядку, зазначеному в підпункті 2.3.23 пункту 2.3 цього Положення.

Таким чином, нормами КПК України передбачений порядок заміни судді у разі неможливості продовження розгляду справи одним із суддів - членів колегії, що мало місце у даному кримінальному провадженні.

За встановлених під час апеляційного розгляду обставин, на думку колегії суддів, оскаржувана ухвала постановлена з порушенням вимог ст. 331, ч. 6 ст. 615 КПК України, а тому, з урахуванням положень ст. 409 КПК України підлягає скасуванню.

Водночас колегія суддів враховує, що місцевим судом клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому у виді тримання під вартою не розглядалось по суті, станом на час апеляційного розгляду строк дії оскаржуваної ухвали закінчився і на даний час відносно обвинуваченого іншою ухвалою суду продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а відтак з урахуванням вимог ч. 1 ст. 404 КПК України колегія суддів, з огляду на сукупність наведених обставин, вважає неможливим прийняття будь-якого рішення за клопотанням прокурора судом апеляційної інстанції, у зв`язку з чим апеляційна скарга захисника підлягає до задоволення частково.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 7 лютого 2024 року, якою продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 до 7 березня 2024 року - скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4