Провадження № 1-кп/156/75/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2024 року сел.Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , неповнолітнього ОСОБА_11 ,

захисників адвокатів ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,

при розгляді у підготовчому засіданні в залі суду № 1 у сел. Іваничі Волинської області кримінального провадження (№ за ЄРДР 0003783 від 11.12.2023) за обвинуваченням: ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 255 КК України, ч.4 ст. 28, ч.3 ст. 307 КК України, ч.1 ст. 309 КК України;

ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 255 КК України, ч.4 ст. 28, ч.3 ст. 307 КК України, ч.1 ст. 309 КК України;

ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 255 КК України, ч.4 ст. 28, ч.3 ст. 307 КК України;

неповнолітнього ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 255 КК України, ч.4 ст. 28, ч.3 ст. 307 КК України;

ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 255 КК України, ч.4 ст. 28, ч.3 ст. 307 КК України;

ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 255 КК України, ч.4 ст. 28, ч.3 ст. 307 КК України;

ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 255 КК України, ч.1 ст. 263 КК України, ч.4 ст. 28, ч.3 ст. 307 КК України;

ОСОБА_17 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 255 КК України, ч.4 ст. 28, ч.3 ст. 307 КК України;

ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 255 КК України, ч.4 ст. 28, ч.3 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

1.Щодо відкладення підготовчого засідання

1.1. На підставі подання заступника голови Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_18 ухвалою Волинського апеляційного суду від 02.07.2024 у справі № 161/12289/24 була визначена територіальна підсудність кримінального провадження № за ЄРДР 0003783 від 11.12.2023 за Іваничівським районним судом Волинської області.

1.2. До Іваничівського районного суду Волинської області 03.07.2024 надійшов з Волинського апеляційного суду обвинувальний акт (з додатками) у кримінальному провадженні № за ЄРДР 0003783 від 11.12.2023.

1.3. Ухвалою судді від 03.07.2024 було призначено підготовче засідання у справі № 161/12289/24 на 04.07.2024 на 11 год 00 хв. Ухвалою судді від 04.07.2024 підготовче засідання у справі відкладено на 05.07.2024 на 13 год 00 хв. У призначеному засіданні взяли участь прокурор ОСОБА_3 , обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , неповнолітній ОСОБА_11 , захисники - адвокати ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ..

1.4. Обвинувачений ОСОБА_17 , захисники - адвокати ОСОБА_19 , ОСОБА_20 для участі у підготовчому засіданні, призначеному на 05.07.2024 на 13 год 00 хв, не прибули, не брали участі в засіданні в режимі відеоконференції, у справі відсутні відомості щодо належного сповіщення цих учасників кримінального провадження.

1.5. Прокурор ОСОБА_3 за таких обставин вважав за необхідне відкласти підготовче засідання і вжити заходів для належного сповіщення обвинуваченого ОСОБА_17 , захисників - адвокатів ОСОБА_19 , ОСОБА_20 про дату, час та місце здійснення засідання. Всі інші присутні учасники судового розгляду підтримали таку позицію прокурора, захисник ОСОБА_16 окремо зауважив про неможливість здійснення підготовчого засідання та про неможливість вирішення питань, пов`язаних із підготовкою справи до судового розгляду, без участі усіх учасників кримінального провадження.

1.6. Згідно з ч.1 ст. 323 КПК України, якщо обвинувачений, до якого не застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не прибув за викликом у судове засідання, суд відкладає судовий розгляд, призначає дату нового засідання і вживає заходів до забезпечення його прибуття до суду.

1.7. Згідно зі ст. 322 КПК України судовий розгляд відбувається безперервно, крім часу, призначеного для відпочинку; при цьому не вважаються порушеннями безперервності судового розгляду випадки відкладення судового засідання внаслідок неприбуття сторони або інших учасників кримінального провадження.

1.8. З огляду на це, суд вважає за необхідне для забезпечення прибуття до суду обвинуваченого ОСОБА_17 , захисників - адвокатів ОСОБА_19 , ОСОБА_20 відкласти підготовче засідання у кримінальній справі № 161/12289/24 на 08.07.2024 на 13 год 00 хв.

2. Щодо клопотання прокурора про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинувачену ОСОБА_9 згідно зі ст. 194 КПК України у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу у виді застави

2.1. Обвинувачена (підозрювана) ОСОБА_9 була затримана 12.02.2024 в порядку ст. 208 КПК України, ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.02.2024 щодо ОСОБА_9 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою (без визначення розміру застави). Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.03.2024 строк тримання під вартою обвинуваченої (підозрюваної) продовжено до 10.05.2024, для ОСОБА_9 визначено розмір застави на рівні 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, 19.03.2024 обвинувачену (підозрювану) звільнено з-під варти у зв`язку з внесенням застави, на ОСОБА_9 покладено певні обов`язки, визначені в ухвалі слідчого судді. Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07.05.2024 продовжено строк дії обов`язків, покладених на обвинувачену ОСОБА_9 згідно зі ст. 194 КПК України у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу у виді застави, до 07.07.2024. На теперішній час судовий розгляд кримінальної справи № 161/12289/24 не розпочато.

2.2. Прокурор ОСОБА_21 26.06.2024 подав до суду клопотання про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинувачену ОСОБА_9 згідно зі ст. 194 КПК України у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу у виді застави, на два місяці. Своє клопотання прокурор мотивує обґрунтованістю підозри ОСОБА_9 у скоєнні умисних особливо тяжких злочинів проти громадської безпеки та у сфері обігу психотропних речовин. необхідністю забезпечити виконання обвинуваченою покладених на неї процесуальних обов`язків, наявністю ризиків з боку обвинуваченої в подальшому переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, скоїти інше правопорушення.

2.3. Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав клопотання, заявлене прокурором ОСОБА_21 , вважав необхідним продовжити строк дії обов`язків, покладених на обвинувачену ОСОБА_9 згідно зі ст. 194 КПК України у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу у виді застави, на два місяці. На думку сторони обвинувачення, застосування до обвинуваченої запобіжного заходу у виді застави цілком здатне спонукати вказану особу дотримуватись покладених на неї процесуальних обов`язків, інші, більш м`які запобіжні заходи, не здатні нівелювати існування ризиків у кримінальному провадженні з боку цієї особи.

2.4. Обвинувачена ОСОБА_9 вказала, що не намагалась переховуватись від органу досудового розслідування та суду, повідомила, що має зареєстроване місце проживання у м. Львові, але має необхідність виїздити за межі Львова, просила пом`якшити раніше застосовані до неї обов`язки та дозволити їй виїздити до Дрогобицького району Львівської області.

2.5. Захисник ОСОБА_15 підтримав позицію своєї клієнтки, висловив у судовому засіданні думку стосовно того, що покладення на його підзахисну обов`язку «не відлучатись зі свого місця проживання АДРЕСА_1 без дозволу прокурора або суду» є непропорційним, оскільки фактично перетворює застосований до ОСОБА_9 запобіжний захід у виді застави на домашній арешт.

2.6. Розглядуване клопотання сторони обвинувачення суд вирішує таким чином.

2.7. За змістом ч.1 ст. 92 КПК України, за загальним правилом, обов`язок доказування у кримінальному провадженні покладається на слідчого, прокурора.

2.8. Згідно з ч.3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

2.9. Згідно з ч.1 ст. 194 (гл. 18 розд. ІІ) КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

2.10. Згідно з ч.5 ст. 194 (гл. 18 розд. ІІ) КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме:

1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;

5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом;

6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності;

7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання;

8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

9) носити електронний засіб контролю.

2.11. Згідно з ч.7 ст. 194 (гл. 18 розд. ІІ) КПК України такі обов`язки можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора.

2.12. Відповідно до ч.4 ст. 176 (гл. 18 розд. ІІ) КПК України, під час судового провадження запобіжні заходи застосовуються судом за клопотанням прокурора.

2.13. Згідно зі ст. 177 (гл. 18 розд. ІІ) КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

2.14. При цьому підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії.

2.15. Оцінюючи наведені підстави для продовження у даній конкретній справі відносно ОСОБА_9 строку дії обов`язків, покладених на обвинувачену згідно зі ст. 194 КПК України у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу у виді застави, суд звертає увагу на таке.

2.16. Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Органи державної влади, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Основного Закону). Ст. 29 Конституції України гарантується право кожної людини на свободу та особисту недоторканність.

2.17. Згідно зі ст. 9 Основного Закону чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

2.18. Україною 17.07.1997 ратифікована Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 1950), яка набрала чинності для України 11.09.1997. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

2.19. При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини. Саме така правова позиція висловлена у п.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04.2013 № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України».

2.20. Вирішуючи питання про наявність обґрунтованої підозри, поняття якої не міститься в національному законодавстві, слід виходити з його визначення, наведеного у п.175 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04) від 21.04.2011, де зазначено, що обґрунтована підозра - це існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти і інформація, якими сторона обвинувачення обґрунтовує причетність ОСОБА_9 до вчинення умисних особливо тяжких злочинів проти громадської безпеки та у сфері обігу психотропних речовин, в обвинувальному акті та реєстрі матеріалів досудового розслідування відображені з достатньою мірою для висновку про обґрунтованість повідомленої їй підозри.

2.21. Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 28.10.1994 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (Murray v. the United Kingdom), заява № 14310/88, зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження, що є завданням наступних етапів кримінального процесу. Як вбачається із додатків до обвинувального акта, стороною обвинувачення зібрані певні докази у кримінальному провадженні, котрі дозволяють об`єктивному спостерігачу з великим ступенем упевненості стверджувати про причетність ОСОБА_9 до скоєння кримінальних правопорушень. Однак ці докази мають бути досліджені на більш пізніх етапах судового розгляду справи.

2.22. Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_9 органом досудового розслідування пред`явлені обвинувачення, зокрема, у скоєнні особливо тяжких умисних кримінальних правопорушень, кваліфікованих за ч.2 ст. 255 КК України (санкція відповідної частини статті КК передбачає застосування до винної особи покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна), ч.4 ст. 28, ч.3 ст. 307 КК України (санкція відповідної частини статті КК передбачає застосування до винної особи покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна).

2.23. Обвинувачена є особою молодого віку, працевлаштованою (працює у ТОВ «АТБ Маркет»), мешкає у м. Львові (за межами територіальної юрисдикції суду, котрий розглядає кримінальну справу), під впливом суворості можливого покарання за скоєння особливо тяжких злочинів може намагатись уникнути суду, наслідки та ризик втечі для обвинуваченої у цьому випадку можуть бути визнані менш небезпечними, ніж покарання за скоєні злочини та процедура його відбування. Суд враховує на фоні складної суспільно-політичної обстановки в Україні, запровадженні в державі воєнного стану та збройної агресії російської федерації проти України високу імовірність виїзду особи на територію, котра є тимчасово непідконтрольною державній владі України, або за межі України, що тягнутиме за собою неминуче ускладнення процедури подальшого судового розгляду кримінальної справи.

2.24. Відтак, прокурором доведено існування щодо ОСОБА_9 ризику переховуватись від правосуддя.

2.25. Водночас, оцінюючи існування з боку ОСОБА_9 ризику вчинити інше кримінальне правопорушення суд враховує, що інкриміновані особі діяння (участь у злочинній організації, незаконний збут психотропних речовин) на теперішній час припинені співробітниками правоохоронних органів, учасники злочинної організації викриті, окремі з таких осіб перебувають під вартою, до інших застосовані належні й достатні запобіжні заходи, твердження сторони обвинувачення про можливість вчинити інше правопорушення є абстрактним, не було підтверджене певними доказами у підготовчому засіданні, а ґрунтується лише на припущеннях.

2.26. Європейський суд з прав людини вже неодноразово висловлював у своїй практиці позицію, згідно з якою «висновки про наявність небезпеки вчинення нових правопорушень мають бути підкріплені конкретними фактами» (п.134 рішення Суду у справі «Александр Макаров проти Росії» (Aleksandr Makarov v. Russia), заява 15217/07, від 12.03.2009), а «посилання на минуле особи» не може бути достатнім для обґрунтування існування ризику скоєння особою нових злочинів (п.44 рішення Суду у справі «Мюллер проти Франції» (Muller v. France), заява № 21802/93, від 17.03.1997).

2.27. Також стороною обвинувачення не надано до суду жодних доказів, котрі дозволяли б поза розумним сумнівом припускати можливість впливу обвинуваченої на свідків (заяв свідків про наявність протиправного тиску на них з боку обвинуваченої, звернень з цього приводу до правоохоронних органів тощо). Доказів наявності соціальних зв`язків обвинуваченої зі свідками стороною обвинувачення не надано.

2.28. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Летельє проти Франції» (Letellier v. France), заява № 12369/86, від 26.06.1991, п. 39, визнав, що реальна небезпека чинення тиску на свідків може таки бути на початку справи, але з часом вона значно зменшується й врешті зникає зовсім. Таким чином, прокурором не було доведено існування з боку ОСОБА_9 ризику здійснення протиправного впливу на свідків.

2.29. Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07.05.2024 у справі № 161/8558/24 було продовжено строк дії обов`язків, покладених на ОСОБА_9 , до 07.07.2024, зокрема, обвинувачена (підозрювана) була зобов`язана:

1) прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою ж їх вимогою;

2) не відлучатись зі свого місця проживання АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання;

4) здати на зберігання у відповідний орган (Управління Державної міграційної служби) паспорт громадянина України для виїзду за кордон (за наявності);

5) носити електронний засіб контролю.

2.30. Прокурор у поданому до суду клопотанні просить продовжити строк покладення на обвинувачену таких самих обов`язків на два місяці.

2.31. Згідно з ч.1 ст. 182 КПК України застосування запобіжного заходу у виді застави до підозрюваного, обвинуваченого полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Саме такий запобіжний захід на теперішній час застосований до ОСОБА_9 ..

2.32. Норми ч. 5 ст. 194 КПК України передбачають можливість покладення слідчим суддею, судом на підозрюваного, обвинуваченого при застосуванні запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, зокрема, обов`язку не відлучатися із населеного пункту, в якому особа зареєстрована, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду. Натомість заборона підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби становить сутність запобіжного заходу у виді домашнього арешту (ч. 1 ст. 181 КПК України), такий вид запобіжного заходу до ОСОБА_9 не застосовується. Варто зауважити, що внесення обвинуваченою визначеного розміру застави, покладення на ОСОБА_9 обов`язків прибувати до суду за першою вимогою, повідомляти суд про зміну свого місця проживання, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, носити електронний засіб контролю самі по собі вже є достатніми заходами для того, щоб зменшити констатований судом щодо обвинуваченої ризик переховуватись від правосуддя. Дані щодо можливого порушення ОСОБА_9 покладених на неї обов`язків у матеріалах справи відсутні.

2.33. Оцінюючи в сукупності особу ОСОБА_9 , обставини вчинення кримінальних правопорушень, необхідність забезпечення виконання обвинуваченою покладених на неї процесуальних обов`язків, а також доведеність прокурором наявності обставин, передбачених ч.1 ст. 194 КПК України, існування відносно обвинуваченої ризику з числа визначених ст. 177 КПК України, суд вважає за необхідне продовжити строк дії обов`язків, покладених на обвинувачену ОСОБА_9 згідно зі ст. 194 КПК України у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу у виді застави, до 01.09.2024. Суд вбачає підстави для певного пом`якшення таких зобов`язань і покладає на обвинувачену обов`язки:

1) прибувати до суду за першою вимогою;

2) повідомляти суд про зміну місця свого проживання;

3) не виїздити за межі Львівської області без дозволу суду;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

5) носити електронний засіб контролю.

2.34. Отже, розглядуване клопотання прокурора щодо обвинуваченої ОСОБА_9 підлягає частковому задоволенню.

3. Щодо клопотання прокурора про продовження строку тримання під домашнім арештом обвинуваченої ОСОБА_10 .

3.1. Обвинувачена (підозрювана) ОСОБА_10 була затримана 12.02.2024 в порядку ст. 208 КПК України, ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.02.2024 щодо ОСОБА_10 було застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту. Ухвалами слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.03.2024, від 07.07.2024 продовжено строк тримання ОСОБА_10 під домашнім арештом, строк дії такого запобіжного заходу щодо обвинуваченої (підозрюваної) визначено до 07.07.2024. На теперішній час судовий розгляд кримінальної справи № 161/12289/24 не розпочато.

3.2. Прокурор ОСОБА_21 26.06.2024 подав до суду клопотання про продовження строку тримання під домашнім арештом обвинуваченої ОСОБА_10 на два місяці. Своє клопотання прокурор мотивує обґрунтованістю підозри ОСОБА_10 у скоєнні умисних особливо тяжких злочинів проти громадської безпеки та у сфері обігу психотропних речовин, необхідністю забезпечити виконання обвинуваченою покладених на неї процесуальних обов`язків, наявністю ризиків з боку обвинуваченої в подальшому переховуватись від суду.

3.3. Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав клопотання, заявлене прокурором ОСОБА_21 , вважав необхідним продовжити строк тримання під домашнім арештом обвинуваченої на два місяці. На думку сторони обвинувачення, застосування до ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді домашнього арешту цілком здатне спонукати вказану особу дотримуватись покладених на неї процесуальних обов`язків, інші, більш м`які запобіжні заходи, не здатні нівелювати існування ризиків у кримінальному провадженні з боку цієї особи.

3.4. Обвинувачена ОСОБА_10 вказала, що не намагалась переховуватись від органу досудового розслідування та суду, повідомила, що має фактичне місце проживання у м. Львові, сама виховує та утримує двох неповнолітніх дітей, має необхідність у працевлаштуванні, просила пом`якшити раніше застосовані до неї обов`язки та дозволити їй залишати обране місце проживання в денний час доби для виходів на роботу.

3.5. Захисник ОСОБА_16 підтримав позицію своєї клієнтки, не заперечував проти продовження строку тримання ОСОБА_10 під домашнім арештом, але просив у подальшому застосовувати до обвинуваченої домашній арешт лише у нічний час доби, надавши ОСОБА_10 можливість у денний час доби залишати житло для виходу на роботу.

3.6. Розглядуване клопотання сторони обвинувачення суд вирішує таким чином.

3.7. За змістом ч.1 ст. 92 КПК України, за загальним правилом, обов`язок доказування у кримінальному провадженні покладається на слідчого, прокурора.

3.8. Згідно з ч.3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

3.9. Згідно з ч.1,2 ст. 181 (гл. 18 розд. ІІ) КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби; домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

3.10. Згідно з ч.6 ст. 181 (гл. 18 розд. ІІ) КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора.

3.11. Згідно з ч.1 ст. 194 (гл. 18 розд. ІІ) КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

3.12. Згідно з ч.5 ст. 194 (гл. 18 розд. ІІ) КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме:

1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;

5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом;

6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності;

7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання;

8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

9) носити електронний засіб контролю.

3.13. Відповідно до ч.4 ст. 176 (гл. 18 розд. ІІ) КПК України, під час судового провадження запобіжні заходи застосовуються судом за клопотанням прокурора.

3.14. Згідно зі ст. 177 (гл. 18 розд. ІІ) КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

3.15. При цьому підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії.

3.16. Оцінюючи наведені підстави для продовження у даній конкретній справі строку тримання ОСОБА_10 під домашнім арештом, суд звертає увагу на таке.

3.17. Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Органи державної влади, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Основного Закону). Ст. 29 Конституції України гарантується право кожної людини на свободу та особисту недоторканність.

3.18. Згідно зі ст. 9 Основного Закону чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

3.19. Україною 17.07.1997 ратифікована Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 1950), яка набрала чинності для України 11.09.1997. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

3.20. При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини. Саме така правова позиція висловлена у п.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04.2013 № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України».

3.21. Вирішуючи питання про наявність обґрунтованої підозри, поняття якої не міститься в національному законодавстві, слід виходити з його визначення, наведеного у п.175 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04) від 21.04.2011, де зазначено, що обґрунтована підозра - це існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти і інформація, якими сторона обвинувачення обґрунтовує причетність ОСОБА_10 до вчинення умисних особливо тяжких злочинів проти громадської безпеки та у сфері обігу психотропних речовин, в обвинувальному акті та реєстрі матеріалів досудового розслідування відображені з достатньою мірою для висновку про обґрунтованість повідомленої їй підозри.

3.22. Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 28.10.1994 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (Murray v. the United Kingdom), заява № 14310/88, зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження, що є завданням наступних етапів кримінального процесу. Як вбачається із додатків до обвинувального акта, стороною обвинувачення зібрані певні докази у кримінальному провадженні, котрі дозволяють об`єктивному спостерігачу з великим ступенем упевненості стверджувати про причетність ОСОБА_10 до скоєння кримінальних правопорушень. Однак ці докази мають бути досліджені на більш пізніх етапах судового розгляду справи.

3.23. Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_10 органом досудового розслідування пред`явлені обвинувачення, зокрема, у скоєнні особливо тяжких умисних кримінальних правопорушень, кваліфікованих за ч.2 ст. 255 КК України (санкція відповідної частини статті КК передбачає застосування до винної особи покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна), ч.4 ст. 28, ч.3 ст. 307 КК України (санкція відповідної частини статті КК передбачає застосування до винної особи покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна).

3.24. Обвинувачена є особою середнього віку, не є працевлаштованою, мешкає у м. Львові (за межами територіальної юрисдикції суду, котрий розглядає кримінальну справу), під впливом суворості можливого покарання за скоєння особливо тяжких злочинів може намагатись уникнути суду, наслідки та ризик втечі для обвинуваченої у цьому випадку можуть бути визнані менш небезпечними, ніж покарання за скоєні злочини та процедура його відбування. Суд враховує на фоні складної суспільно-політичної обстановки в Україні, запровадженні в державі воєнного стану та збройної агресії російської федерації проти України високу імовірність виїзду особи на територію, котра є тимчасово непідконтрольною державній владі України, або за межі України, що тягнутиме за собою неминуче ускладнення процедури подальшого судового розгляду кримінальної справи.

3.25. Відтак, прокурором доведено існування щодо ОСОБА_10 ризику переховуватись від правосуддя.

3.26. Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07.05.2024 у справі № 161/8557/24 було продовжено строк тримання ОСОБА_10 під домашнім арештом до 07.07.2024, на обвинувачену (підозрювану) були покладені певні обов`язки. Прокурор у поданому до суду клопотанні просить продовжити строк тримання обвинуваченої під домашнім арештом на два місяці.

3.27. Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

3.28. Отже, суд вважає за можливе продовжити застосування відносно ОСОБА_10 раніше обраного запобіжного заходу - домашнього арешту.

3.29. Оцінюючи існування ризику з боку ОСОБА_10 переховуватися від суду, суд звертає увагу на те, що для зменшення існування такого ризику в майбутньому цілком достатнього покласти на обвинувачену обов`язки прибувати до суду за першим викликом у разі необхідності, не виїжджати за межі м. Дубляни Львівської області без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (за наявності таких документів).

3.30. Ураховуючи можливість істотного зменшення з плином часу (за умови покладення на обвинувачену обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України) існування з боку ОСОБА_10 ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, суд приходить до висновку про можливість зміни умов раніше обраного запобіжного заходу у виді домашнього арешту, оскільки обвинувачена одна виховує та утримує двох неповнолітніх дітей, має необхідність у працевлаштуванні.

3.31. Зважаючи на серйозність висунутих обвинувачень, суд продовжує строк тримання під домашнім арештом ОСОБА_10 та встановлює обвинуваченій заборону на строк до 01.09.2024 щодоби на час з 19-ї години вечора до 7-ї години ранку наступної доби залишати обране місце проживання (житло) за адресою: АДРЕСА_2 . Також суд покладає на ОСОБА_10 обов`язки прибувати до суду за першим викликом у разі необхідності, не виїжджати за межі м. Дубляни Львівської області без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (за наявності таких документів).

3.32. Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, прийшов до висновку про можливість частково задовольнити розглядуване клопотання прокурора та задовольнити клопотання обвинуваченої щодо зміни умов запобіжного заходу у виді домашнього арешту, раніше застосованого відносно ОСОБА_10 ..

Керуючись ст. 7,8, 131, 176, 177, 178, 194, 314,315,322, 323 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У зв`язку з неприбуттям для участі в призначеному засіданні обвинуваченого ОСОБА_17 , захисників - адвокатів ОСОБА_19 , ОСОБА_20 відкласти підготовче засідання у кримінальній справі № 161/12289/24 на 08.07.2024 на 13 год 00 хв, про що повідомити учасників кримінального провадження.

Клопотання прокурора про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинувачену ОСОБА_9 згідно зі ст. 194 КПК України у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу у виді застави -задовольнити частково.

Продовжити строк дії обов`язків, покладених на обвинувачену ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно зі ст. 194 КПК України у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу у виді застави, до 01.09.2024 включно, зобов`язавши обвинувачену:

1) прибувати до суду за першою вимогою;

2) повідомляти суд про зміну місця свого проживання;

3) не виїздити за межі Львівської області без дозволу суду;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (за наявності таких документів);

5) носити електронний засіб контролю.

Здійснення контролю за виконанням обвинуваченою ОСОБА_9 покладених на неї обов`язків доручити начальнику відділу поліції № 1 Львівського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції у Львівській області (особі, яка виконує обов`язки начальника відділу поліції).

Копію цієї ухвали направити обвинуваченій ОСОБА_9 (для відома та для виконання) та до відділу поліції № 1 Львівського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції у Львівській області (для здійснення контролю за поведінкою обвинуваченої).

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під домашнім арештом обвинуваченої ОСОБА_10 - задовольнити частково.

Продовжити відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дію запобіжного заходу у виді домашнього арешту за обраним місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 - до 01.09.2024 включно.

З дня постановлення цієї ухвали змінити умови раніше застосованого відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжного заходу у виді домашнього арешту, поклавши на обвинувачену такі обов`язки:

1)щодоби на час з 19-ї години вечора до 7-ї години ранку наступної доби не залишати обране місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ;

2)прибувати до суду за першим викликом у разі необхідності;

3) не виїжджати за межі м. Дубляни Львівської області без дозволу суду,

4)повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

5)здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (за наявності таких документів).

Контроль за виконанням обвинуваченою ОСОБА_10 запобіжного заходу в виді домашнього арешту покласти на начальника відділу поліції № 1 Львівського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції у Львівській області (особу, яка виконує обов`язки начальника відділу поліції).

Копію цієї ухвали направити обвинуваченій ОСОБА_10 (для відома та для виконання) та до відділу поліції № 1 Львівського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції у Львівській області. (для здійснення контролю за поведінкою обвинуваченої під час домашнього арешту).

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення (складення), підлягає негайному виконанню після її оголошення і окремому апеляційному оскарженню не підлягає.

Повний текст цієї ухвали суду виготовлено в нарадчій кімнаті, проголошено, надано для ознайомлення учасникам кримінального провадження 08.07.2024 о 12 год 45 хв.

Суддя ОСОБА_1