1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/1444/24 1-кс/335/636/2024
05 березня 2024 року м. Запоріжжя
Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши матеріали скарги керівника Громадської організації «НОН-СТОП» ОСОБА_4 на бездіяльність уповноваженої особи Запорізької обласної прокуратури щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань,
07.02.2024 до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя через підсистему «Електронний суд» надійшла вказана скарга в порядку ст. 303 КПК України, в якій порушується питання про покладення на уповноважену особу Запорізької обласної прокуратури обов`язку внести до ЄРДР відомості про кримінальне провадження за заявою керівника ГО «НОН-СТОП» ОСОБА_4 від 02.02.2024 за вих. № 02/02/2024-1 про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 110-2, 111-2, 114, 190, 209, 212, 219, 368, 369 КК України.
Заявник ОСОБА_4 при поданні скарги просив розглядати її за його відсутності.
Представник Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_3 в судовому засіданні просив у задоволенні скарги відмовити, пославшись на те, що заява ОСОБА_4 від 02.02.2024 за вих. № 02/02/2024-1 не містила відомостей, які могли бу бути розцінені як ознаки кримінальних правопорушень, носила узагальнений та інформаційний характер, і була розглянута Запорізькою обласною прокуратурою не в порядку ст. 214 КПК України, а в порядку розгляду звернень громадян. У зв`язку з цим 06.02.2024 вказана заява була спрямована до ГУНП в Запорізькій області, про що ОСОБА_4 був повідомлений електронною поштою.
Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя прийшов до таких висновків.
Як встановлено слідчим суддею, 02.02.2024 голова ГО «НОН-СТОП» ОСОБА_4 , електронною поштою, направив у тому числі до Запорізької обласної прокуратури заяву про вчинення кримінального правопорушення (вих. № 02/02/2024-1).
У вказаній заяві голова ГО «НОН-СТОП» ОСОБА_4 зазначив, що в діях ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , інших посадових осіб ТОВ «САТЕЛЛИТ» вбачаються ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 110-2, 111-2, 114, 190, 209, 212, 219, 368, 369 КК України.
Одночасно, того ж дня, 02.02.2024, ОСОБА_4 подав тотожні за змістом заяви про кримінальне правопорушення до низки правоохоронних органів по всій території України, в тому числі й до СУ ГУНП у Запорізькій області.
Після цього ОСОБА_4 подав скарги слідчим суддям тих судів, в межах територіальної юрисдикції яких знаходяться компетентні органи, що отримали заяву ОСОБА_4 від 02.02.2024 і не внесли до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення на підставі цієї заяви.
Зокрема, слідчим суддею Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя було розглянуто аналогічну скаргу на бездіяльність СУ ГУНП, і ухвалою від 19.02.2024 у задоволенні такої скарги було відмовлено з посиланням на такі мотиви.
Положеннями статті 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
В офіційному тлумаченні частини 2 статті 55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України, від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.
Згідно із ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання кримінальним правопорушенням (частина 1 статті 1 КК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 1 КК України для здійснення цього завдання КК України визначає, які суспільно небезпечні діяння є кримінальними правопорушеннями та які покарання застосовуються до осіб, що їх вчинили.
Кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 11 КК України).
Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Стадія ініціювання кримінального провадження є важливою для виконання вказаних завдань і покликана, з одного боку, забезпечити рішуче оперативне реагування на кожне повідомлення про злочин, що є гарантією швидкого та повного його розкриття, притягнення винних до відповідальності, а з іншого виключити незаконне і необґрунтоване залучення громадян в орбіту кримінального процесу, а також марне витрачання сил і засобів правоохоронних органів.
Чинним КПК України закріплено спрощену процедуру початку досудового розслідування (без проведення дослідчої перевірки).
Так, відповідно до ч. 1 та 2 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР. Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР.
Проте, така спрощена процедура не означає, що взагалі відсутні критерії для внесення чи невнесення відповідних відомостей до ЄРДР. Її спрощеність виражається у тому, що для перевірки наявності зазначених вище критеріїв не потрібно проводити попередню перевірку викладених у заяві відомостей, а необхідно лише перевірити зміст самої заяви.
Так, до ЄРДР, серед іншого, вносяться відомості про: (1) короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; (2) попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність (п. 4 та 5 ч. 5 ст. 214 КПК України).
Отже, для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо). Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами ЄРДР такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті КК України). Вказане узгоджується з позицією, викладеною в Узагальненні ВССУ № 9-49/0/4-17 від 12 січня 2017 року, за якою КПК дійсно передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень.
Якщо ж зі змісту повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що (1) обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення, і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або (2) в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ні попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР.
Такий висновок відповідає і Рішенню Конституційного Суду України у справі за конституційною скаргою ОСОБА_8 від 17 червня 2020 року, згідно пункту 5 мотивувальної частини якого зазначено, що встановлений законодавцем обсяг судового захисту стосовно оцінки бездіяльності уповноважених державних органів має забезпечити ефективність судового контролю, який має бути забезпечено під час розгляду відповідних питань хоча б у двох судових інстанціях: законодавець має запровадити такий обсяг судового контролю за бездіяльністю слідчого чи прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Реєстру після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, що дозволяв би здійснити ефективний судовий контроль щодо відповідних питань та за наявності підстав надати особі можливість ініціювати початок кримінального провадження, а отже, надати їй реальний доступ до судового захисту.
Внесення до ЄРДР неконкретних тверджень (у тому числі припущень) заявника про вчинення кримінального правопорушення за відсутності будь-яких об`єктивних відомостей про обставини його вчинення призвело б до: (1) розпорошення обмежених сил і засобів правоохоронної системи держави на перевірку значної кількості безпідставних та абстрактних повідомлень про кримінальні правопорушення, що в свою чергу (2) не дозволило б концентрувати зусилля на розслідуванні дійсно суспільно-небезпечних діянь, що неминуче знизило б ефективність захисту особи, суспільства та держави від цих кримінальних правопорушень, ускладнило б охорону прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, які зазнали шкоди від таких правопорушень; (3) порушення права та законних інтересів осіб, згаданих в таких повідомленнях; (4) використання інструментів статті 214 КПК України не для ініціювання початку досудового розслідування щодо конкретного кримінального правопорушення, а для спрямування сил і засобів правоохоронних органів загалом на всю діяльність визначеного заявником підприємства, установи чи організації або окремої людини з метою вже самостійного виявлення слідчим, дізнавачем, прокурором обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення (а це є вже іншим приводом для початку досудового розслідування за статтею 214 КПК України), а також (5) унеможливлення застосування механізму притягнення заявників до кримінальної відповідальності за завідомо неправдиві повідомлення про кримінальні правопорушення (стаття 383 КК України). Зазначене не відповідає завданням кримінального провадження, які визначені в статті 2 КПК України.
Відповідно до висновку, який викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 30.09.2021 прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР.
Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР.
Тобто, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.
На переконання слідчого судді, вказані висновки повною мірою стосуються й скарги ОСОБА_4 на бездіяльність Запорізької обласної прокуратури.
Так, зі змісту заяви голови ГО «НОН СТОП» ОСОБА_4 від 02.02.2024 випливає, що він вважає, що група компаній КОФКО, до складу якого входить ТОВ «САТЕЛЛИТ», фактично становить собою конвертаційний центр, через який легалізуються кошти, отримані за реалізацію сільськогосподарської продукції операторами агропромислового ринку, зокрема шляхом укладання фіктивних угод з метою отримання готівкових грошей, без сплати відповідних встановлених законом податків, що призводить до зменшення надходжень до бюджету, та відповідно до збільшення необлікованих прибутків підприємств. Вказані дії становлять загрозу економічній безпеці України та прямою загрозою національної безпеки держави.
Перевіривши, повідомлені головою ГО «НОН СТОП» ОСОБА_4 у заяві до Запорізької обласної прокуратури, слідчий суддя доходить висновку, що вони містять абстрактний характер, не містять достатніх та конкретних даних, які б вказували на наявність в діях осіб ознак об`єктивної сторони будь-якого кримінального правопорушення, передбаченого КК України. Обставини, про які йде мова у заяві ОСОБА_4 , не є достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами ЄРДР кримінального правопорушення, за статтею КК України. Також, із звернення ОСОБА_4 неможливо встановити ні предмет, ні межі та напрямок досудового розслідування, яке ним ініціюється.
За таких обставин, попередньо оцінивши відомості, викладені у заяві ОСОБА_4 до Запорізької обласної прокуратури обставини, слідчий суддя доходить до висновку, що вони не містить жодних об`єктивних даних, які би вказували на те, що в діях будь-яких осіб, наявний склад будь-якого кримінального правопорушення, передбаченого КК України.
Слідчий суддя в даному випадку не може виконувати абсолютно формальну функцію судового примусу уповноважених осіб вносити до ЄРДР всі без виключення заяви і повідомлення, які ними отримуються.
Враховуючи, що скарга голови ГО «НОН СТОП» ОСОБА_4 містить виключно припущення щодо вчинення кримінальних правопорушень посадовими особами ТОВ «САТЕЛЛИТ», та не містить об`єктивних даних про вчинення вказаними особами кримінальних правопорушень, то слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення скарги, а відтак доходить до висновку, що вказану скаргу слід залишити без задоволення.
Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 303-307, 372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя
У задоволенні скарги керівника Громадської організації «НОН-СТОП» ОСОБА_4 на бездіяльність уповноваженої особи Запорізької обласної прокуратури щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, - відмовити.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її постановлення.

Слідчий суддя ОСОБА_1