Справа №635/250/23
Провадження № 1-кп/639/125/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2024 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова обвинувальний акт по кримінальному провадженню, зареєстрованому 14.09.2022 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під № 0000271 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, неодруженого, не маючого будь-яких осіб на утриманні, з неповною вищою освітою, перебуваючого на посаді номера обслуги зенітного кулеметного відділення зенітного ракетно-артилерійського взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 7 від 15.03.2022 військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації сержанта ОСОБА_5 призначено на посаду сержанта із матеріального забезпечення четвертої стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 . З 15.03.2022 ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу військової частини та на всі види забезпечення.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 110 від 20.06.2022 сержанта ОСОБА_5 призначено на посаду номера обслуги зенітного кулеметного відділення зенітного ракетно-артилерійського взводу роти вогневої НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_1 .

ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 , достовірно знав та усвідомлював, що повинен неухильно дотримуватись вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, які зобов`язують його: свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, захищати суверенітет і територіальну цілісність України, забезпечувати її економічну та інформаційну безпеку, віддано служити українському народу, сумлінно, чесно та зразково виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків.

Однак, сержант ОСОБА_5 під час проходження військової служби за мобілізацією, в порушення вищезазначених нормативно-правових актів, 22.08.2022 вирішив стати на злочинний шлях та діючи умисно, в умовах воєнного стану, вчинив дезертирство, тобто самовільне залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби.

Так, сержант ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, перебуваючи на посаді номера обслуги зенітного кулеметного відділення зенітного ракетно-артилерійського взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , реалізуючи свій злочинний умисел, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою незаконно ухилитися від неї, маючи об`єктивні можливості проходити військову службу в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 22.08.2022 вчинив дезертирство, тобто самовільне залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби, а саме: пункт постійної дислокації, розташований за адресою: АДРЕСА_2 та до моменту його фактичного затримання 24.11.2022 року перебував поза межами території військової частини , де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби .

07.06.2024 року між прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000271 від 14.09.2022 року та обвинуваченим ОСОБА_5 з іншого боку, в присутності захисника адвоката ОСОБА_4 , укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно укладеної угоди, ОСОБА_5 зобов`язався повністю та беззастережно визнати свою вину в обсязі пред`явленого обвинувачення під час судового провадження.

При цьому сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_5 , з урахуванням обставин, що пом`якшують покарання у виді щирого каяття та активного сприяння у розкритті кримінального правопорушення, а також даних про особу обвинуваченого, буде призначене покарання за ч. 4 ст. 408 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 2 років позбавлення волі, та на підставі ст. 62 ч.1 КК України замінено покарання у виді двох років позбавлення волі на тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців строком на два роки.

Під час судового засідання прокурор ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_4 просили суд прийняти рішення про затвердження угоди про визнання винуватості.

Вислухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали судової справи , суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

За змістом ч. ч. 2, 4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена, зокрема у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Згідно з вимогами ч. 5 ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 408 КК України, є тяжким злочином.

Отже, в даному кримінальному провадженні можливе укладання угоди про визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнає вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України та погоджується на призначення узгодженого покарання, що він підтвердив під час судового засідання.

Обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Зміст угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України та закону, зокрема ст. ст. 62, 63, 65, 69, 408 КК України, та інтересам суспільства. Судом не встановлені підстави для відмови у затвердженні угоди, що передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України.

Таким чином, своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення злочин, передбачений ч. 4 ст. 408 КК України, а саме: дезертирство, тобто самовільне залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , передбачені ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , передбачені ст. 67 КК України, відсутні.

При вирішенні питання про затвердження угоди, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, неодружений, не має будь-яких осіб на утриманні, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, посередньо характеризується за місцем проходження військової служби, спиртними напоями не зловживає, громадський порядок не порушує, його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину , а також беззастережне визнання ним своєї винуватості, беручи до уваги інтереси суспільства, враховуючи молодий вік обвинуваченого, задовільний стан його здоров`я та інші обставини, що характеризують його особу.

Враховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відсутність таких, що його обтяжують, відсутність тяжких наслідків та матеріальної шкоди іншим особам, усвідомлення ОСОБА_5 протиправності своєї злочинної поведінки та наміру в подальшому суворо дотримуватись закону, які на думку суду, також істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, суд вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості від 07.06.2024 та призначити ОСОБА_5 остаточне покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, нижче він нижчої межі, передбаченої санкцією ч. 4 ст. 408 КК України.

На підставі ст. 62, 69 КК України суд приймає рішення про заміну основного покарання ОСОБА_5 за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 408 КК України, у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки на тримання у дисциплінарному батальйоні військовослужбовців строком на 2 (два) роки.

Суд зазначає, що узгоджені сторонами вид і міра покарання відповідають ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення злочину та даним про особу обвинуваченого, відповідають загальним засадам призначення покарання, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості.

Цивільний позов у кримінальному провадження не заявлено. Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Оскільки обвинуваченому ОСОБА_5 судом призначено покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні засуджених військовослужбовців, яке підлягає реальному відбуттю, до набрання вироком законної сили стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 необхідно продовжити дію запобіжного заходу у вигляді застави, яка підлягає поверненню заставодавцю ОСОБА_6 , після припинення дії застави.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. ст. 373, 374, 376, 394, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 07.06.2024 року у кримінальному провадженні № 0000271 від 14.09.2022 року, укладену між прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , його захисником ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України та призначити йому покарання, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ч.1 ст. 62 КК України замінити обвинуваченому ОСОБА_5 призначене йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки на покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні на той самий строк 2 (два) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту його затримання або його явки для відбуття покарання, після набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк покарання ОСОБА_5 строк його попереднього ув`язнення з 24.11.2022 року по 19.01.2023 року із розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців.

До набрання вироком законної сили продовжити стосовно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді застави.

Заставу у розмірі 198 400 (сто дев`яносто вісім тисяч чотириста) гривень, які знаходяться на розрахунковому рахунку ТУ ДСА України в Харківській області відповідно до ухвали Ленінського районного суду м. Харкова від 25.11.2022 року (т.2 а.с.49-52), після набрання вироком законної сили - повернути заставодавцю ОСОБА_6 , 1994 р.н., яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Згідно з ч. 4 ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником, виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1