УХВАЛА

іменем України

Справа № 126/316/24

Провадження № 1-кс/126/434/2024

"26" березня 2024 р. м. Бершадь

Слідчий суддя Бершадського районного суду Вінницької області ОСОБА_1

із секретарем ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

старшого слідчого ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

захисника підозрюваного, адвоката ОСОБА_6

розглянувши в судовому засіданні в приміщенні суду в м. Бершадь клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції № 1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 по кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000015 від 04.01.2024 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,-

ВСТАНОВИВ :

Старший слідчий ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , строком на 60 діб.

Клопотання мотивує тим, що 03.01.2024 до чергової частини ВП №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області надійшов рапорт майора поліції ОСОБА_7 , про те, що в ході здійснення оперативно-службової діяльності встановлено, що громадянин ОСОБА_8 на території Гайсинського району Вінницької області, за місцем свого проживання, здійснює зберігання з метою збуту наркотичних речовин, а також здійснює збут наркотичних речовин.

04.01.2024 старшим слідчим ВП №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області капітаном поліції ОСОБА_4 відомості про злочин, передбачений ч. 2 ст. 307 КК України відповідно до вимог ч. ч. 1, 4 ст. 214 КПК України внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000015.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , діючи умисно, посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, суспільні відносини, що охороняють здоров`я населення України, в порушення вимог ст. ст. 7, 12, 17, 25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995, Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, а також зловживання ними» від 15.02.1995, постанови Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 та наказу Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01.08.2000 (з наступними змінами та доповненнями до наведених нормативних актів), з метою збуту наркотичних засобів, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний і суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, маючи прямий умисел, направлений на незаконне придбання, зберігання з метою збуту наркотичних засобів, обіг яких заборонено, в лютому 2024 року, у невстановлені досудовим розслідуванням точну дату, час та місце, у невстановленої особи незаконно придбав речовину рослинного походження загальною масою не менше 2,21 г, яка знаходилася у одному паперовому згортку, що є наркотичним засобом - «канабіс».

Після цього ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що придбана ним речовина, яка упакована в одному паперовому згортку, є наркотичним засобом - «канабісом», який є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, умисно, незаконно, з метою подальшого збуту залишив зберігати зазначену речовину за місцем свого проживання, а саме у підсобному приміщенні домоволодіння, що розташоване у АДРЕСА_1 .

У подальшому 03.02.2024 близько 09 години в АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 , попередньо домовився із ОСОБА_9 (особою зі зміненими анкетними даними) про продаж останньому наркотичних засобів за 500 гривень, які ОСОБА_9 мав передати під час зустрічі, а ОСОБА_5 збути останньому наркотичні засоби.

03.02.2024 близько 09 години 30 хвилин, ОСОБА_9 та ОСОБА_5 домовились про зустріч в АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_5 , де отримавши грошові кошти в сумі 500 гривень, ОСОБА_5 передав ОСОБА_9 один фольговий згорток із речовиною рослинного походження масою 2,21 г, що є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - «канабісом».

Крім того, ОСОБА_5 , реалізовуючи свою протиправну діяльність по збуту наркотичних засобів, в лютому 2024 року у невстановлені досудовим розслідуванням точну дату, час та місці придбав речовину рослинного походження, що є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якої заборонено - «канабіс» та незаконно, з метою подальшого збуту почав зберігати її за місцем проживання, а саме в підсобному приміщенні домоволодіння, що розташоване у АДРЕСА_1 .

24.03.2024 працівниками поліції відділу поліції № 1 Гайсинського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області під час проведення обшуку домоволодіння, яке належить ОСОБА_10 , за місцем проживання ОСОБА_5 , що розташоване у АДРЕСА_1 , в підсобному приміщенні вказаного домоволодіння виявлено та вилучено речовину рослинного походження, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - «канабіс».

За результатами досудового розслідування 25.03.2024 слідчим встановивши наявність достатніх доказів для підозри особи у вчиненні злочину, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Бершадь Вінницької області, жителю АДРЕСА_1 , українцю, громадянину України, одруженому, працюючому робітником в філії «Бершадський райавтодор» дочірнього підприємства «Вінницький облавтодор», не судимому, за погодженням із прокурором повідомлено про підозру у вчинені злочину передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- протоколом проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 03.02.2024, під час проведення якого було зафіксовано факт збуту ОСОБА_5 , особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено - канабісу, загальною масою 2,2 г, що підтверджується висновком експерта;

- протоколом огляду від 03.02.2024 під час проведення якого вилучено наркотичні речовини, які ОСОБА_5 збув ОСОБА_9 ;

- протоколом обшуку домоволодіння в АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено речовини рослинного походження;

- протоколом затримання та подальшого опитування ОСОБА_5 під час якого затриманий визнав свою вину по факту зберігання наркотичних речовин та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

В ході проведення досудового розслідування виникла необхідність застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою.

Метою застосування запобіжного заходу ОСОБА_5 є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

- переховування від органів досудового розслідування, що обґрунтовано підтверджується вчиненням тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів за який передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від 6 до 10 років.

- незаконно впливати на свідків з метою уникнення покарання, оскільки деякі із свідків являються його знайомими та друзями;

- переховування від суду, оскільки ОСОБА_5 усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винним в інкримінованого кримінальному правопорушенні;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином з метою уникнення покарання;

Застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти вищевказаним ризикам, оскільки:

- особисте зобов`язання, є недостатньо суворим запобіжним заходом, враховуючи репутацію підозрюваного, тяжкість вчиненого злочину та міру можливого покарання, особу підозрюваного, який вчинив злочин у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів;

- особиста порука, оскільки у ОСОБА_5 на даний час відсутні поручителі, які заслуговують на довіру та зможуть доставити останнього в суд на першу вимогу;

- домашній арешт, враховуючи складність контролю за виконанням підозрюваним покладених на нього обов`язків під час такого запобіжного заходу.

Звертаючись із клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , слідчим на підставі зібраних матеріалів кримінального провадження враховано вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, репутацію підозрюваного, а також тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Вчинене підозрюваним кримінальне правопорушення має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлений тяжкими наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому, а також суспільний інтерес, оскільки зазначений злочин у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Згідно ст. 177 КПК України метою і підставами застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на представників потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Таким чином враховуючи, що вищевикладене свідчить про неможливість обрання більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, так як вказане буде суперечити загальним засадам кримінального провадження, а саме ст. 28 КПК України розумні строки, а також враховуючи тяжкість злочину, просить задоволити клопотання.

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_4 та прокурор ОСОБА_3 підтримали зазначене клопотання та вказали, що наявна обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, існують ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, тому до нього слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_5 заперечував проти застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просив застосувати відносно нього домашній арешт.

Захисник підозрюваного, адвокат ОСОБА_11 , в судовому засіданні заперечувала проти застосування до його підзахисного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просила застосувати більш м`який запобіжний захід - домашній арешт.

Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали поданого клопотання, суд дійшов наступних висновків.

Згідно положень ст.132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

У відповідності до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу

Згідно п. 4 ч. 2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно роз`яснень, що містяться в п. 3 та п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25.04.2003 року № 4, запобіжні заходи застосовується за наявності підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Разом з тим, взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим такий обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають норм КПК України, і його належної поведінки. Обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Це можливо, коли особа немає постійного місця проживання, зловживає спиртними напоями чи вживає наркотичні засоби, продовжує вчиняти злочини, підтримує соціальні зв`язки негативного характеру, порушила умови запобіжного характеру, не пов`язаного з позбавленням волі, раніше ухилялася від слідства, суду чи виконання судових рішень.

Відповідно до мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 8 липня 2003 року №14-рп/2003 в справі № 1-23/2003, тяжкість злочину законом не визначається, як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а не тільки взяття під варту, і при цьому, за своєю правовою природою запобіжний захід не є кримінальним покаранням.

У частині 3 статті 176 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

В обґрунтування заявленого клопотання про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий зазначає, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, який відноситься до категорії тяжкого за який йому може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна, а тому з метою уникнення від кримінальної відповідальності він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків чи іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше кримінальне правопорушення.

Згідно положень ч.1 та ч. 2 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Так, з матеріалів клопотання слідує, що органом досудового розслідування ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

25.03.2024 ОСОБА_5 було вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Проте, підозра ОСОБА_5 у вчиненні даного злочину за відсутності фактичних даних, які б свідчили про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити його належну поведінку та виконання процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, не є підставою для обрання найбільш суворої міри запобіжного заходу у вигляді взяття під варту.

Оцінюючи доводи прокурора та слідчого про необхідність застосування відносно ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою через ризики можливого переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків та продовження вчинення кримінального правопорушення слідчий суддя констатує, що прокурором не доведено те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

З врахуванням сукупності викладених висновків, а також даних про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, за відсутності обґрунтованої впевненості в тому, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити його належної поведінки, слідчий суддя вважає, що в силу характеру діяння, в якому підозрюється ОСОБА_5 , та потреби у встановлені істини у кримінальному провадженні, та приходить до висновку, що прокурором та слідчим доведено обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини 1 статті 194 КПК України, але не доведено обставини, передбачені пунктом 3 частини 1 цієї статті, а тому в задоволенні клопотання про обрання відносно ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді взяття під варту слід відмовити.

При цьому, приймаючи до уваги наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а також враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за яке йому може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років, з конфіскацією майна слідчий суддя вважає за потрібне застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, оскільки саме такий запобіжний захід буде достатнім для потреб досудового розслідування та зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, визначених ст.177 КПК України.

У відповідності до ч. 5 ст.194 КПК України на підозрюваного ОСОБА_5 слід покласти наступні обов`язки: прибувати до слідчого відділення Відділу поліції № 1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області, а також до органів прокуратури Гайсинського району та в Бершадський районний суд в період досудового розслідування та судового провадження за першою вимогою; 2) цілодобово не залишати місце постійного проживання - будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора, або суду; 3) здати, при наявності, на зберігання до ВП № 1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області особисті документи, які дають право виїзду з України.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 176, 177, 178, 181, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 205, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ :

В задоволенні клопотання слідчого СВ відділу поліції № 1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України - відмовити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання: АДРЕСА_1 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такі обов`язки:

1) прибувати до слідчого відділення Відділу поліції № 1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області, а також до органів прокуратури Гайсинського району та в Бершадський районний суд в період досудового розслідування та судового провадження за першою вимогою;

2) цілодобово не залишати місце постійного проживання - будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, або суду;

3) здати, при наявності, на зберігання до ВП № 1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області особисті документи, які дають право виїзду з України.

Надати можливість працівникам органу поліції з метою контролю за поведінкою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з`являтися в його житло із вимогою надавати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Виконання ухвали доручити ВП № 1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області.

Ухвала підлягає негайному виконанню органом внутрішніх справ.

Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Строк дії ухвали про тримання під домашнім арештом - по 24.05.2024 року включно в межах строку досудового розслідування.

Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1