Справа № 496/1082/24
Провадження № 1-кс/496/633/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2024 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області в складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

підозрюваного - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого СВ Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Маяки, Біляївського району, Одеської області, громадянина України, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, з середньою освітою, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: вироком Біляївського районного суду Одеської області від 23.01.2023 року за ч.3 ст. 309 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільнений від покарання з іспитовим строком 2 роки,

за матеріалами кримінального провадження за №0000119 від 07.02.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором Біляївської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання слідчий вказує, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , переслідуючи злочинну мету незаконного збагачення за рахунок незаконного збуту наркотичних засобів, у невстановлений слідством час та місці, у невстановленої особи, умисно, із корисливих мотивів, незаконно придбав з метою подальшого збуту наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон у невстановленій кількості. Далі, ОСОБА_5 , розуміючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, став незаконно зберігати раніше придбаний наркотичний засіб за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з метою подальшого збуту.

Реалізуючи злочинний умисел, ОСОБА_5 , запропонував ОСОБА_7 придбати наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон, по ціні 500 грн. за 0,25 г. У подальшому, 15.02.2024 року, ОСОБА_5 домовився з ОСОБА_7 , яка діяла на підставі постанови про контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, про зустріч на розі вул. Харківська та Калинова в м. Біляївка Одеського району Одеської області. Надалі, 15.02.2024 року, в період з 09 год. 30 хв. до 09 год. 50 хв., ОСОБА_5 , на автомобілі «Renault Kangoo» реєстраційний номер НОМЕР_1 , перевіз полімерний згорток з наркотичним засобом, обіг якого обмежено метадоном, зберігаючи його при собі, з метою подальшого збуту, від місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , до м. Біляївка Одеського району Одеської області. 15.02.2024, близько 09 год. 50 хв. ОСОБА_5 перебуваючи на передньому пасажирському сидінні автомобіля «Renault Kangoo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на розі вул. Харківська та Калинова в м. Біляївка Одеського району Одеської області, отримавши від ОСОБА_7 , яка перебувала біля вказаного автомобіля, через вікно передньої пасажирської двері, грошові кошти в сумі 500 гривень в якості плати за наркотичний засіб, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, з метою особистого збагачення, передав, тобто, незаконно збув ОСОБА_7 полімерний згорток з кристалічною речовиною білого кольору, яка, відповідно до результатів тесту на речовини щодо виявлення метадону, містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон.

Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України за кваліфікуючими ознаками: незаконне придбання, зберігання, перевезення з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 309 КК України.

15.02.2024 року ОСОБА_5 затриманий за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення в порядку, передбаченому ст. 208 КПК України. Цією ж датою останньому вручене письмове повідомлення про підозру у скоєнні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав просив задовольнити, вказав, що існують ризики, передбачені п.п 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду у зв`язку з покаранням, яке загрожує останньому у разі визнання його винним у вчиненні злочину, а також може незаконно впливати на свідків та продовжити злочинну діяльність.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_4 заперечувала проти клопотання прокурора щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, надала до суду письмові заперечення, просила обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 .

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав думку свого захисника та пояснив, що має на утриманні неповнолітніх дітей, йому необхідно заробляти кошти для лікування дитини, вину визнає та, оскільки, переховуватись від органів досудового розслідування та судуне має намірів, просив застосувати до нього запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Слідчий суддя заслухав думку прокурора, підозрюваного та його захисника, вивчив клопотання та додані до нього документи, приходить до наступного.

Підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, оскільки санкція ч. 2 ст. 307 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років, що відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України є тяжким злочином, у зв`язку з чим, до нього відповідно до п.4 ч.2 ст. 183 КПК України може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Таким чином, ОСОБА_5 є особою що відповідає переліку, визначеному ч. 2 ст. 183 КПК України, як раніше судима особа, яка підозрюється у вчиненні злочину за яким передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 3 роки.

Відповідно до положень ч.2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно з ч.1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Частиною 2 цієї ж статті визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Крім того, згідно з положеннями ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язані оцінити, в тому числі вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, розмір майнової шкоди, а також дані, що характеризують особу підозрюваного, обвинуваченого.

Виходячи зі змісту ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор не доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Обґрунтування необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 зумовлюється наступними підставами: на теперішній час, останній будучи особою засудженого за вчинення кримінального правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів на шлях виправлення не став, не має місця роботи, не перебуває у шлюбі, не має на вихованні неповнолітніх дітей, що свідчить про відсутність будь яких стійких соціальних зв`язків, що дає підстави вважати, що він, знаходячись на волі, може вчинити нове кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим підозрюваний усвідомлюючи тяжкість можливого покарання може переховуватись від органів досудового розслідування, те, що під час обшуку за місцем його проживання вилучено наркотичний засіб, відтак, це з високою вірогідністю свідчить про наявність у підозрюваного намірів продовжувати злочинну діяльність, все це свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Ризик переховування від органів досудового розслідування та суду полягає у тому, що підозрюваний, у разі визнання її винним в інкримінованому злочині, загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років, що може бути розцінене, як більш вагомі негативні наслідки для себе, ніж наслідки за ухилення від правосуддя шляхом переховування від правоохоронних органів і суду.

Ризик вчинення інших кримінальних правопорушень полягає у тому, що підозрюваний ОСОБА_5 вже вдавався до вчинення злочинних дій та на шлях виправлення не стає і нових висновків для себе не зробив, зокрема на даний час підозрюється у вчинення злочину в сфері незаконного обігу наркотичних засобів з метою отримання незаконного прибутку. Наявність судимості свідчить про його сталі, сформовані злочинні наміри, що дає підстави вважати що і в подальшому ОСОБА_5 продовжить займатись злочинною діяльністю.

Згідно рішення ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» ризик вчинення нових правопорушень має місце, коли попередня поведінка особи дає підстави для очікувань, що він не має наміру зупинятись у своїх злочинних діях; коли небезпека має бути явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи.

Крім того, факт продовження ОСОБА_5 злочинної діяльності в період іспитового строку, будучи раніше засудженим 23.01.2023 року вироком Біляївського районного суду Одеської області за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст. 309 КК України вказує на можливість вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Таким чином, застосування до ОСОБА_5 будь-якого іншого запобіжного заходу, що не пов`язане із позбавленням волі, не перешкодить його протиправній діяльності. В обґрунтування неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вищевказаним ризикам, існує, наявність небезпеки для суспільства, через те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а також, той факт, що покарання за кримінальне правопорушення є більш суворим, ніж наслідки та ризик втечі для підозрюваного.

Оцінюючи сукупність обставин, а саме: тяжкість злочину, у вчиненні якого він підозрюється, що може спонукати підозрюваного до переховування від органів досудового слідства та суду, може вчинити інший злочин чи продовжити злочин, у якому підозрюється, а також вік та стан здоров`я підозрюваного, те, що він не одружений, а тому вважає, що застосування відносно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу неможливо для запобігання ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, та обирає йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Крім того, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58).

Характер та фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення (злочину), дані про особу підозрюваного, свідчать про його підвищену суспільну небезпеку.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя враховує обставини кримінального провадження, практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Слідчий суддя вважає, що старший слідчий в клопотанні і прокурор, під час розгляду клопотання, довели суду, що при зазначених ризиках і обставинах вчинення вказаного вище злочину неможливо застосувати до підозрюваного більш м`які запобіжні заходи для забезпечення його процесуальної поведінки, оскільки останні не зможуть гарантувати належну процесуальну поведінку ОСОБА_5 , зокрема: особисте зобов`язання не може бути застосовано у зв`язку із тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину та наслідкам, які були завдані вчиненням злочину, а його застосування жодним чином не сприятиме запобіганню ризикам; особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу; домашній арешт не може бути застосований, оскільки не забезпечить неможливість подальшого вчинення підозрюваним злочинів.

Згідно з ч.3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п.2 ч.5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи вимоги ст. 182 КПК України, слідчий суддя, з урахуванням викладених обставин злочину, майнового та сімейного стану обвинуваченого, ризиків передбачених ст.177 КПК України, визначає заставу, достатню для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, в розмірі 60 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 181 680,00 гривень (3 028 гривень х 60 = 181 680,00 гривень).

Керуючись ст. ст. 176-178, 182-184, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України, слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого слідчого СВ Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Обрати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком 60 (шістдесят) днів, тобто з 15.02.2024 року до 14.04.2024 року включно, в межах строку досудового розслідування.

Визначити суму застави у розмірі 60прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 181 680,00 (сто вісімдесят одна тисяча шістсот вісімдесят) гривень, яку необхідно внести на відповідний рахунок до спливу терміну тримання під вартою.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації в Одеській області.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі визначеному в ухвалі суду, протягом строку її дії.

У разі внесення застави, у відповідності до положень ч.5 ст. 194 КПК України, покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати на виклики до слідчого, прокурора, здійснюючих досудове розслідування;

- не відлучатися із населеного пункту - АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Визначити 2 місячний термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, з дня її внесення.

З моменту звільнення з-під варти, у зв`язку з внесенням застави, підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

В задоволенні іншої частині клопотання - відмовити.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1