Гребінківський районний суд Полтавської області
__________________________________________________________________________________
Справа №: 528/1626/23
В И Р О К

Іменем України

26 березня 2024 року м. Гребінка

Гребінківський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю учасників кримінального провадження:

за участю:

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні з повною технічною фіксацією в залі суду, обвинувальні акти у об`єднаних кримінальних провадженнях № 0000465, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 12.10.2023 та № 0000516, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 24.11.2023 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гребінка Лубенського району Полтавської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, непрацюючого, без місця реєстрації, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на утриманні дітей не має, який не є депутатом, на військовому обліку не перебуває, участі в АТО та ООС не брав, раніше судимого: 22.12.2022 року вироком Гребінківського районного суду року за ч. 4 ст. 185 КК України до 5-ти років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки; 29.11.2023 року вироком Гребінківського районного суду від за ч. 1 ст. 357, ч.4 ст. 185, ч.1 ст. 70, ч.1 ст.71 КК України до 5-ти років 6-ти місяців позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.383, ч.1 ст. 384, ч.4 ст.185 КК України,-

в с т а н о в и в:

22.11.2023 приблизно о 10 год. 00 хв. ОСОБА_5 , маючи умисел, спрямований на завідомо неправдиве повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, розуміючи неправдивий характер свого повідомлення та бажаючи, щоб воно стало предметом розгляду органу досудового розслідування, діючи умисно, реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання перебуваючи на території залізно дорожнього вокзалу станції Гребінка, що по

АДРЕСА_2 , будучи належним чином попередженим про кримінальну відповідальність згідно ст. 383 КК України, здійснив завідомо неправдиве повідомлення слідчому СВ ВП № 1 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області старшому лейтенанту поліції ОСОБА_7 про вчинення відносно нього кримінального правопорушення, а саме тяжкого злочину передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, якого насправді не було, а саме, про таємне викрадення мобільного телефону марки «Samsung J5» (ІМЕІ: НОМЕР_1 ). При цьому ОСОБА_5 достовірно знав та усвідомлював, що вказаного кримінального правопорушення відносно нього вчинено не було та вказаний факт не відповідає дійсності. Про що слідчим СВ ВП № 1 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_7 складено протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення при цьому попередньо повідомивши про вчинення зазначеного кримінального правопорушення на спецлінію «102» (вказані відомості зареєстровані в ІТС ІПНП (журналі ЄО) ВП № 1 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області за № 5597) та 22.11.2023 о 11 год. 24 хв. відомості за заявою ОСОБА_5 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000513 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 383 КК України, а саме: завідомо неправдиве повідомлення слідчому про вчинення кримінального правопорушення.

Крім цього, ОСОБА_5 , 23.11.2023, отримавши пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого, маючи відповідно до ст. 55 КПК України статус потерпілого у кримінальному провадженні №0000513 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. Маючи умисел на дачу завідомо неправдивих показань, діючи умисно та протиправно, 23.11.2023 о 09 год.

30 хв., перебуваючи у службовому кабінеті № 31 СПД № 1 ВП № 1 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області, за адресою: м. Гребінка, вул. Магістральна, 16, Лубенського району Полтавської області, будучи належним чином попередженим про кримінальну відповідальність за надання неправдивих показань, ОСОБА_5 , під час допиту в статусі потерпілого, надав слідчому СВ ВП № 1 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області старшому лейтенанту поліції ОСОБА_7 завідомо неправдиві показання, а саме про те, що 21 листопада 2023 року близько 20 год. коли він перебував на залізничному вокзалі станції Гребінка, а саме у приміщенні касової зали, де відпочивав на лавці у кінці приміщення, задрімав близько на 20 хвилин. Коли він прокинувся то виявив, що мобільний телефон марки «Samsung J5» (ІМЕІ: НОМЕР_1 ) у нього хтось викрав з кишені.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України, а саме: завідомо неправдиве показання потерпілого.

Окрім цього, 14 вересня 2023 року, близько 12 год. 00 хв., ОСОБА_5 на прохання потерпілого ОСОБА_8 , який має вади зору (зір повністю відсутній), допомагав останньому знімати грошові кошти з банківської картки «Ощадбанк» № НОМЕР_2 у банкоматі відділення АТ «Ощадбанк», що за адресою: м. Гребінка, вул. Євгена Гребінки, 3, Лубенського району Полтавської області, у сумі 1 500 гривень, які він зняв на прохання потерпілого та віддав йому відразу після зняття. Після того як ОСОБА_5 допоміг потерпілому зняти кошти банківська картка залишилася у ОСОБА_5 на що потерпілий ОСОБА_8 не заперечував.

В подальшому ОСОБА_5 маючи у себе банківську карту потерпілого ОСОБА_8 14.09.2023 близько 13 год. 42 хв. в період дії воєнного стану в Україні, визначеного 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», та продовженого Указом Президента України № 451/2023 від 26.07.2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» на 90 діб, затвердженого Законом від 27.07.2023, перебуваючи по вул. Євгена Гребінки, 3 в м. Гребінка, Лубенського району, Полтавської області, поряд з приміщенням відділення банку «Приватбанк», шляхом вільного доступу, діючи повторно, умисно та протиправно, з корисливих мотивів, таємно викрав грошові кошти у сумі 1 000 гривень шляхом їх зняття у банкоматі АТ КБ «Приватбанк» (CAPL0974)з банківської картки № НОМЕР_2 , чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальних збитків на вказану суму, а викраденими грошовими коштами розпорядився на власний розсуд.

Окрім цього, ОСОБА_5 в період дії воєнного стану в Україні, визначеного 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», та продовженого Указом Президента України № 451/2023 від 26.07.2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» на 90 діб, затвердженого Законом від 27.07.2023, 15.09.2023 в період часу з 10 год. 36 хв. по 19 год. 31 хв. перебуваючи по вул. Євгена Гребінки, 3 в м. Гребінка, Лубенського району, Полтавської області, поряд з приміщенням відділення банку «Приватбанк», шляхом вільного доступу, діючи повторно, умисно та протиправно, з корисливих мотивів, маючи на меті викрадення грошових коштів з банківської картки, таємно викрав грошові кошти у сумі 800 гривень шляхом їх зняття у банкоматі АТ КБ «Приватбанк» (CAPL0974 та CAPL7026)з банківської картки № НОМЕР_2 чотирма транзакціями, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальних збитків на вказану суму, а викраденими грошовими коштами розпорядився на власний розсуд.

Крім цього, ОСОБА_5 в період дії воєнного стану в Україні, визначеного 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», та продовженого Указом Президента України № 451/2023 від 26.07.2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» на 90 діб, затвердженого Законом від 27.07.2023, 06.10.2023 в період часу з 07 год. 46 хв. по 13 год. 09 хв. перебуваючи по вул. Євгена Гребінки, 3 в м. Гребінка, Лубенського району, Полтавської області, поряд з приміщенням відділення банку «Приватбанк», шляхом вільного доступу, діючи повторно, умисно та протиправно, з корисливих мотивів, маючи на меті викрадення грошових коштів з банківської картки, таємно викрав грошові кошти у сумі 2 700 гривень шляхом їх зняття у банкоматі АТ «Ощадбанк» (А1600040) та у банкоматі АТ КБ «Приватбанк» (CAPL0974 та CAPL7026)з банківської картки № НОМЕР_2 п`ятьма транзакціями, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальних збитків на вказану суму, а викраденими грошовими коштами розпорядився на власний розсуд.

Таким чином ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в період воєнного стану.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, відповідно до ч.6 ст.22 КПК України, створив необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Так, в судовому засіданні 06.03.2024 року на запитання передбачені ст.348 КПК України, обвинувачений ОСОБА_5 надав відповіді, що суть обвинувачення йому зрозуміла, свою провину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, які передбачені ч. 1 ст.383, ч.1 ст. 384 та ч.4 ст.185 КК України, обставини яких викладені в обвинувальних актах від 13.12.2023 та 02.02.2024 року визнає повністю, не заперечував та не оспорював щодо обставин їх вчинення, а саме місця, дати, часу та способу. Згодився надавати покази.

Прокурор Пирятинського відділу Лубенської окружної прокуратури ОСОБА_4 вважає за можливе не досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і здійснювати судовий розгляд на підставі ч.3 ст.349 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_6 не заперечували щодо розгляду даного кримінального провадження в спрощеному порядку.

Потерпілий в кримінального провадженні № 0000516 ОСОБА_8 та його законний представник ОСОБА_9 в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Через канцелярію суду, надали заяву в якій просили розгляд даного кримінального провадження проводити без їх участі. Претензій до обвинуваченого ОСОБА_5 не мають. Цивільний позов в справі не заявлений. Їх неявка не перешкоджає проведенню підготовчого засідання у справі.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 в повному обсязі визнав свою провину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, які передбачені ч.1 ст. 383, ч.1 ст. 384 та ч.4 ст.185 КК України і обставини яких викладені в обвинувальних актах від 13.12.2023 року та 02.02.2024 року, та беручи до уваги думки: прокурора, обвинуваченого його захисника, за згодою учасників судового розгляду, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому, суд з`ясував, чи правильно обвинувачений розуміє зміст цих обставин, які не оспорюються. Сумнівів щодо добровільності та істинності його позиції у суду немає.

Суд також роз`яснив учасникам розгляду даного кримінального провадження, що при таких обставинах вони позбавляються права оскаржити ці обставини справи у апеляційному порядку.

Переконавшись у добровільності позиції учасників судового розгляду, а також в тому, що вони усвідомлюють неможливість оскаржити обставини, встановлені під час досудового розслідування, в апеляційному порядку, суд прийшов до висновку про судовий розгляд кримінальної справи за правилами ч.3 ст.349 КПК України.

Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Виходячи з аналізу норм частини 1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання, в тому числі: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення; чи підлягає обвинувачений покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення; чи є обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого, і які саме; яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому і чи повинен він її відбувати.

При судовому розгляді кримінальної справи у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, питання, визначені ч.1 ст.368 КПК України, вирішуються судом.

В судовому засіданні 06.03.2024 року, у порядку ст. 351 КПК України обвинувачений ОСОБА_5 надав наступні покази.

Так, по епізодах щодо завідомо неправдивого повідомлення про злочин та завідомо неправдивих показань потерпілого, показав, що в листопаді 2023 року він взяв в свого знайомого мобільний телефон покористуватись, однак в подальшому здав його в ломбард. Коди знайомий почав вимагати його повернення він сказав останньому, що в нього його викрали невідомі. 22.11.2023 з цих підстав, він розуміючи неправдивий характер свого повідомлення, здійснив виклик на лінію «102», де повідомив про викрадення в нього мобільного телефону, про що в подальшому в нього працівниками поліції було відібрано заяву. Крім того, вже будучі потерпілим в порушеному кримінальному провадження по факту крадіжки телефону, під час допиту, дав неправдиві покази, а саме те, що він перебуваючи на залізничному вокзалі ст.Гребінка, відпочивав на лавці, задрімав, коли прокинувся виявив, що в нього викрали телефон. Проте вказаних подій насправді не було, телефон ніхто не викрадав, покази давав неправдиві.

По епізодах крадіжки грошових коштів з банківської картки потерпілого ОСОБА_8 обвинувачений показав, що 14.09.2023 року до нього прийшов сусід ОСОБА_8 , який попросив йому допомогти зняти грошові кошти з банківської картки, оскільки останній мав проблеми з зором, на що він погодився. Прийшовши до банкомату, потерпілий дав йому свою кратку та сказав зняти 1500,00 грн., які він зняв та передав останньому, після чого потерпілий сказав, щоб картка залишилась в нього. В подальшому маючи у себе банківську кратку потерпілого, без згоди останнього, він самостійно, шляхом зняття з банкомату викрадав гроші з вказаної картки, а саме: 14.09.2023 року - 1000,00 грн.; 15.09.2023 року - 800,00 грн. та 06.10.2023 року п`ятьма транзакціями в загальній сумі 2700,00 грн. Викрадені кошти витратив на власний розсуд.

Крім того, обвинувачений зазначив, що йому було відомо, що в країні введений воєнний стан, однак жодним чином не хотів цим скористатись. Він щиро розкаюється в скоєному просив суворо його не карати.

Дані покази обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, суд находить їх достатніми та істинними.

В судових дебатах 26.03.2024 року прокурор Пирятинського відділу Лубенської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернув увагу, що під час судового розгляду даного кримінального провадження обставини вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень знайшли своє підтвердження в повному обсязі, дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч.1 ст.383, ч.1 ст.384 та ч.4 ст.185 КК України, кваліфікація є вірною і обґрунтованою, а винність обвинуваченого, окрім особистого визнання ним своєї вини, повністю підтверджена отриманими та дослідженими доказами. Зазначив, що відносно нього доцільно обрати покарання в межах санкцій статей кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, а саме: за ч.1 ст.383 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік, за ч.1 ст.384 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік 6 місяців, за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком 5 років. При цьому на підставі ч.4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарання призначених цим вироком та за вироком Гребінківського районного суду Полтавської області від 29.11.2023 року за ч. 4 ст.185 КК України у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі призначити йому остаточне покарання у вигляді 5 років 7 місяців позбавлення волі, а також стягнути з обвинуваченого процесуальні витрати. Питання щодо речових доказів вирішити у відповідності до ст.100 КПК України. Запобіжний захід до вступу вироку залишити без змін.

У судовому засіданні, окрім допиту обвинуваченого, судом були дослідженні докази, що посвідчують та характеризують його особу, а також документи щодо речових доказів.

Аналізуючи досліджені докази, суд приходить до висновку, що вони є достовірними, і підстав сумніватися в їх правдивості судом не встановлено.

Згідно зі ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Склад злочину - це сукупність встановлених у кримінальному законі об`єктивних та суб`єктивних ознак, які визнають вчинене суспільно небезпечне діяння як злочин, тобто включає в себе наступні елементи: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження

При встановлених обставинах, оцінюючи досліджені докази, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень у судовому засіданні доведена повністю і досліджених доказів достатньо для визнання його винуватим, зважаючи на повне визнання ним вини під час судового розгляду.

Так, дії ОСОБА_5 по кримінальному провадженню № 0000516 кваліфіковані за ч. 1 ст. 383 КК України, як дії, які виразилися у завідомо неправдивомоу повідомлення слідчому про вчинення кримінального правопорушення, та за ч.1 ст. 384 КК України, які дій які виразились у дачі завідомо неправдивих показань в якості потерпілого.

Таку кваліфікацію дій обвинуваченого, суд вважає правильною. Тому суд дійшов до переконання, що обвинувачений повинен бути засуджений за ч. 1 ст. 383 та ч.1 ст384 КК України.

Крім того, дії ОСОБА_5 по кримінальному провадженню № 0000465 кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, як дії, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, в умовах воєнного стану.

Так, майно, яким заволодів обвинувачений під час крадіжок, було для нього чужим, адже не перебувало в його власності чи законному володінні. ОСОБА_5 не мав на нього жодного права, цим майном він заволодів у спосіб, який заборонений законом. Це означає, що заволодіння майном відбулось протиправно. Викрадення майна здійснювалось обвинуваченим таємно із кваліфікуючими ознаками: вчинений повторно, в період воєнного стану.

ОСОБА_5 досяг віку, з якого наступає кримінальна відповідальність за викрадення чужого майна. Його дії характеризуються умислом та корисливою метою. ОСОБА_5 , усвідомлював суспільно небезпечний характер його діянь, передбачав їх суспільно небезпечні наслідки та бажав їх настання. Корисливий мотив обвинуваченого полягав у тому, що при вчиненні кримінального правопорушення він прагнув обернути чуже майно на свою користь. ОСОБА_5 , виконав усі дії об`єктивної сторони крадіжки, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця. Отже, вчинений обвинуваченим злочини є закінченим.

Разом з цим, обвинувачений повторно вчинив злочин проти власності. Як роз`яснив Пленум ВСУ України у постанові від 06.11.2009 № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» з п. 20 вбачається, що відповідно до п. 1 примітки до статті 185 КК повторним у статтях 185, 186 та 189-191 КК визнається злочин, вчинений особою, яка раніше вчинила будь-який із злочинів, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 КК. Тому враховуючи, що обвинувачений раніше вчинив умисний корисливий злочин передбачений ст.185 КК України, тому в його діяннях також міститься ознаки повторності.

При цьому, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки та оборони України, відповідно до п.20 ч. 1 ст.106 Конституції України, ЗУ «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 року № 2102-ІХ, із 05:30 год 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який діяв і на момент вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення.

Тому суд вважає, що ОСОБА_5 дійсно вчинив умисні дії, що виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, в умовах воєнного стану, тобто кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 185 КК України.

З цього приводу у суду відсутні сумніви щодо притягнення останнього до кримінальної відповідальності за санкцією указаного кримінального закону.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд керується загальними засадами, які визначені у ст.65 КК України, відповідно до якої суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При цьому, суд також виходить із положень ст.50 КК України відповідно до яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно роз`яснень п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003року із змінами та доповненнями «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо). Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Так, відповідно до ст.12 КК України вчинене ОСОБА_5 кримінальне правопорушення, за ч.1 ст.383 КК України віднесено до нетяжких злочинів, ч.1 ст.384 КК України віднесено до кримінальних проступків, а кримінальні правопорушення за ч.4 ст.185 КК України віднесені до тяжких злочинів.

За час судового розгляду справи в суді, ОСОБА_5 поводив себе позитивно, дотримувався встановленого в суді порядку, зауважень головуючого не отримував.

Щодо обставин, що обтяжують та пом`якшують відповідальність обвинуваченого. З цього приводу суд враховує, що у відповідності до ст. 67 КК України, обставинами, що обтяжують відповідальність обвинуваченого визнано судом, як вчинення кримінального правопорушення щодо особи з інвалідністю та рецидив злочинів. Щодо наявності пом`якшуючих його відповідальність обставин, судом, у відповідності до ст. 66 КК України визнано щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Згідно вимог ч.1 ст.19 КК України ОСОБА_5 є осудним, оскільки осудною визнається особа, яка під час вчинення кримінального правопорушення могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними.

Судом в повному об`ємі вивчена особа обвинуваченого ОСОБА_5 , який має фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 . За місцем якого, відсутня негативна характеристика, заяви і скарг на його поведінку не надходило.

Згідно довідки КНП «Гребінківська міська лікарня» року ОСОБА_5 на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

За інформацією довідки виданої Лубенським районним сектором №1 філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області від 16.10.2023 року, ОСОБА_5 , починаючи з 26.01.2023 року перебуває на обліку, згідно вироку Гребінківського районного суду Полтавської області від 22.12.2022 року.

Також враховано відсутність сім`ї та утриманців. Крім того, обвинувачений не є депутатом, будучи працездатним ніде не працює, перебуває на військовому обліку.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_5 раніше судимий за вчинення корисливих злочинів проти власності, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, що підтверджується даними відповідної вимоги.

Указані обставини потребують додаткового врахування при призначенні покарання обвинуваченому, оскільки мають істотне значення щодо вивчення особистості та відношення останнього до скоєного ним.

Також суд враховує, що хоча обвинувачений і вчинив злочин під час дії режиму воєнного стану, але злочин був вчинений на території Гребінківської ТГ Полтавської області поза межами районів вогневого ураження, тимчасової окупації або проходу військ та без будь-якого використання умов воєнного стану, потерпіла не являється особою, яка постраждала від військової агресії з боку російської федерації, в тому числі особою, яка переміщується у більш безпечні регіони України, злочин не вчинений щодо її майна, або щодо майна особи, яка тимчасово залишила житло, майно без контролю для укриття в безпечному місці, отже обвинувачений, вчиняючи кримінальне правопорушення, прагнучи досягти злочинної мети, не мав наміру скористатися умовами воєнного стану.

Отже, враховуючи характер і ступінь суспільної небезпечності вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, обставин їх вчинення, відомостей, що характеризують його особу, тяжкість вчинених ним кримінальних правопорушень, позицію державного обвинувача, обвинуваченого, а також потерпілого, який вказав в своїй заяві, що претензій до обвинуваченого не має, додержуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання, а також враховуючи, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, та з огляду на всі обставини в цілому, суд приходить до висновку про те, що обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити покарання за:

- за ч. 1 ст. 383 КК України - у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік;

- за ч. 1 ст. 384 КК України - у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік 6 місяців;

- за ч. 4 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Підстав для призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ст.69 КК України чи застосування положень ст.75 КК України суд не вбачає.

Крім того, як встановлено судом, вироком Гребінківського районного суду Полтавської області від 29.11.2023 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 357, ч.4 ст. 185, ч.1 ст. 70, ч.1 ст.71 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців.

При цьому суд зазначає, що кримінальні правопорушення у даних кримінальних провадженнях обвинувачений ОСОБА_5 скоїв в період з 14.09-06.10.2023 року та з 22.11-23.11.2023 року, тобто до ухвалення вироку Гребінківського районного суду Полтавської області від 29.11.2023 року.

Відповідно до вимог ч.4 ст.70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.

Відповідно до роз`яснення, що містяться у п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», при вирішенні питання про те, який із передбачених ст. 70 КК України принципів необхідно застосувати при призначенні покарання за сукупністю злочинів, слід враховувати, крім даних про особу й обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, також кількість злочинів, що входять до сукупності, форму вини й мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків, вид сукупності.

Відтак, враховуючи ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії нетяжких та тяжких злочинів, а також кримінальних проступків та їх кількість, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий за умисні злочини проти власності, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, обставину, що пом`якшує покарання - щире каяття та наявність обставини, яка обтяжує покарання, суд вважає, що у даному випадку при визначенні ОСОБА_5 остаточного покарання за сукупністю злочинів доцільно застосувати принцип часткового складання призначених покарань.

Таким чином, остаточне покарання обвинуваченому необхідно призначити відповідно до вимог ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, призначених за цим вироком та вироком Гребінківського районного суду Полтавської області від 29.11.2023 року за ч. 4 ст.185 КК України у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі та призначити йому остаточне покарання у вигляді 5 років 7 місяців позбавлення волі.

На переконання суду, саме таке покарання є необхідним, достатнім, справедливим для виправлення обвинуваченого, запобігання вчинення нових злочинів, як самим обвинуваченим, так і іншими особами, забезпечує співрозмірність діяння та кари, відповідає таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод, як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання. Справедливість покарання полягає насамперед у тому, що воно має відповідати загальнолюдським цінностям, моральним устоям суспільства, переконувати громадян у правильності судової політики.

Підстав для застосування до обвинуваченого більш тяжкого покарання чи менш тяжкого, з врахуванням тяжкості скоєного, його особи, суд не знаходить.

Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Цивільний позов потерпілим не заявлявся.

Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у виді тримання під вартою залишити без змін до вступу вироку в законну силу.

Керуючись: ст. 22, ст. 100, ст. 122, 124, ч. 3, ст. 349, ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, ст.ст. 50, 65-67, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70, ч. 4 ст. 185, ч.1 ст.383, ч.1 ст.384 КК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 383, ч.1 ст. 384, ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 383 КК України - у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік;

- за ч. 1 ст. 384 КК України - у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік 6 місяців;

- за ч. 4 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарання призначених цим вироком та за вироком Гребінківського районного суду Полтавської області від 29.11.2023 року за ч. 4 ст.185 КК України у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі та призначити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 остаточне покарання у вигляді 5 років 7 місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 рахувати з моменту його затримання, тобто з 22 грудня 2023 року.

До набрання вироком суду законної запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без змін, але не більше ніж на 60 діб з моменту проголошення вироку.

Речові докази:

- банківську карту «Ощадбанк» № НОМЕР_2 - яку повернуто на відповідальне зберігання власнику, потерпілому ОСОБА_8 - залишити в останнього.

- оптичний диск «Verbatim DVD+R» на якому наявний відеозапис з камери спостереження у приміщенні ломбарду «Комод» - залишити при матеріалах кримінального провадження;

- мобільний телефон марки «Samsung J5», який знаходиться в камері зберігання речових доказів СПД №1 ВП №1 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області, що за адресою АДРЕСА_2 - повернути ОСОБА_5 .

Вирок суду може бути оскаржений в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду через Гребінківський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинувачуваному та прокурору.

Суддя ОСОБА_1