ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/817/128/24 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.1 ст.286 КК
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2024 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

представника

потерпілого - адвоката ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 грудня 2023 року.

Даним вироком,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Гаврилівка, Теофіпольського району, Хмельницької області, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, непрацюючого, інваліда 3 групи, учасника бойових дій, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України і призначено покарання у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень з позбавленням права керувати транспортним засобом на строк 2 (два) роки.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_8 в користь ОСОБА_10 моральну шкоду в розмірі 50000 (п`ятдесят тисяч) грн. та 20000 (двадцять тисяч) гривень витрат на правову допомогу.

Вирішено питання арешту майна, речових доказів, процесуальних витрат.

Згідно з вироком суду, 16.08.2022 року близько 16 год. 10 хв. водій ОСОБА_8 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Renault» моделі «Megane» р.н. НОМЕР_1 , рухався з одним пасажиром по другорядній дорозі, що по АДРЕСА_2 .

Порушуючи вимоги пунктів 2.3 «б», «д» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року зі змінами та доповненнями (далі - ПДР України), водій ОСОБА_8 , під час руху не був достатньо уважним, не стежив належно за дорожньою обстановкою, не обрав такі прийоми керування транспортним засобом, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним і в такий спосіб, своїми діями не створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрозу життю і здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Так, рухаючись на автомобілі марки «Renault» моделі «Megane» р.н. НОМЕР_1 , другорядною дорогою, наближаючись до нерегульованого перехрестя із головною дорогою вул. JI. Українки, що в с. Товстолуг, Тернопільського району, Тернопільської області, водій ОСОБА_8 не виконав вимоги п. 1.10 (в частині значення терміну «дати дорогу») ПДР України. Порушуючи вимоги п. 16.3 та 16.11, ПДР України, в`їжджаючи на перехрестя нерівнозначних доріг по другорядній дорозі, водій ОСОБА_8 не надав дороги автомобілю марки «Volkswagen» моделі «Passat» р.н. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_10 , який рухався головною дорогою по вул. Лесі Українки, що в с.Товстолуг, Тернопільського району, у напрямку до с.Великі Гаї, Тернопільського району.

Виїхавши із порушенням вказаних вимог ПДР України на нерегульоване перехрестя, водій ОСОБА_8 створив аварійну ситуацію для інших учасників дорожнього руху, зокрема для водія автомобіля марки «Volkswagen» моделі «Passat» р.н. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_10 , в результаті чого відбулося зіткнення транспортних засобів.

Внаслідок зіткнення транспортних засобів ОСОБА_10 , отримав тілесні ушкодження у виді: травми лівого плечового поясу в (неповним вивихом) ключиці і гематомою м`яких тканин в його ділянці.

Виявлені у ОСОБА_10 тілесні ушкодження за ознакою тривалого (більше 21 дня) розладу здоров`я належать до середньої тяжкості тілесних ушкоджень - п. п. 2.2.1, 2.2.2. «Правил судово - медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (МОЗ України, Київ, 1995).

Порушення водієм ОСОБА_8 , вимог п. п. 2.3. (б, д); 1.10 (в частині значення терміну «дати дорогу»), 16.3, 16.11. ПДР України перебувають у причинному зв`язку із настанням даної ДТП і та спричиненням потерпілому ОСОБА_10 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19.12.2023 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_9 про призначення комісійної судово-медичної експертизи та ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання захисника про призначення комісійної судово-медичної експертизи. Просить скасувати вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28.12.2023 року і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Апелянт посилається на те, що судом допущена неповнота судового розгляду.

Зазначає, що під час досудового розслідування була призначена та проведена судово-медична експертиза по тілесних ушкодженнях отриманих внаслідок ДТП потерпілим ОСОБА_10 .. За висновком експерта №561 від 29.09.2022 року у ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження належать до середньої тяжкості.

Апелянт зазначає, що не погодився з висновком експерта та звернувся до спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи ОСОБА_11 з метою проведення рецензування вказаного висновку експерта та експертом підготовлена рецензія від 27.01.2023року на висновок експерта від 29.09.2022 року.

Вказує, що за висновком рецензії - висновок експерта №561 від 29.09.2022 року не відповідає нормам законодавства про судову експертизу.

Апелянт зазначає, що посилаючись на рецензію, просив суд першої інстанції призначити комісійну судово-медичну експертизу, проте суд відмовив у клопотанні. Тому, вважає, що суд допустив неповноту судового розгляду.

Зауважує, що у висновку експерта відсутнє посилання на методики при дослідженні, експертом не надано відповіді на питання 2 про механізм утворення тілесних ушкоджень та експертом використано копії медичних документів, що не дозволено.

Апелянт посилається на те, що суд, вирішуючи питання цивільного позову, проігнорував вимоги частини 4 ст. 128 КПК, відповідно до якої форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються в порядку цивільного судочинства.

Вважає, що суд безпідставно послався на неналежні докази, які не були додатками до позовної заяви, тому вважає позовна заява потерпілого була задоволена частково безпідставно.

Окрім того, апелянт зазначає, що останній день подачі апеляційної скарги припав на вихідний день -27.01.2024, тому апеляційна скарга подана в перший робочий день - 29.01.2024, в зв`язку з чим просить поновити строк на апеляційне оскарження.

Заслухавши суддю-доповідача, в судових дебатах та останньому слові обвинуваченого ОСОБА_8 , в судових дебатах адвоката ОСОБА_9 , які підтримали подану апеляційну скаргу просять її задовольнити, в судових дебатах представника потерпілого ОСОБА_10 -адвоката ОСОБА_7 , прокурора, які заперечили апеляційну скаргу, вважають вирок законним та обґрунтованим, просять його залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено та кваліфікація дій відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються сукупністю зібраних доказів, є обґрунтованими, в апеляції не оспорюються, як і призначене ОСОБА_8 покарання, тому відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України судом апеляційної інстанції не перевіряються.

Щодо посилання апелянта на те, що суд безпідставно відмовив у заявленому ним клопотанні про призначення комісійної судово-медичної експертизи для підтвердження ступеня тяжкості тілесних ушкоджень потерпілого ОСОБА_10 і тим самим допустив неповноту судового розгляду, є необґрунтованим з огляду на наступне.

На підставі постанови старшого слідчого СВ відділення №1 (м.Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_12 від 30.08.2022 року у кримінальному провадженні № 0000150 від 17.08.2022 року за ознаками ч.1 ст. 286 КК України призначено судово-медичну експертизу на предмет тілесних ушкоджень у ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ..

Експертизу проводила лікар ОСОБА_13 - судово-медичний експерт першої кваліфікаційної категорії, яка має кваліфікацію судового експерта з правом проведення судово-медичної експертизи за спеціальністю "судово-медична експертиза" (свідоцтво №06, видане ЕКК ТОБСМЕ 18.01.2019), стаж експертної роботи 19 років. Експерт попереджена щодо відповідальності за ст.ст. 384, 385 КК України.

Відповідно до висновку експерта № 561 від 29 вересня 2022 року - за даними вивчених медичних документів, у ОСОБА_10 при зверненні 16.08.2022 по медичну допомогу в КНП "Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги" та подальшому амбулаторному лікуванні в поліклініці № 1 КНП "Тернопільський міський лікувально-діагностичний центр" TMP, за даними клінічного обстеження і результатів інструментальних досліджень, було встановлено травму лівого плечового поясу у виді закритого пошкодження ключично-акроміального зчленування з підвивихом (неповним вивихом) ключиці і гематомою м`яких тканин в його ділянці. Із зовнішніх ушкоджень у ОСОБА_10 було відмічене садно лівого стегна.

При судово-медичній експертизі 30.08.2022 у ОСОБА_10 виявлені синець передньої поверхні грудей і синець ділянки правого гомілко-ступневого суглоба.

Вид та морфологічні властивості виявлених у ОСОБА_10 ушкоджень свідчать про їх утворення від дії тупих предметів незадовго до його звернення по медичну допомогу, не виключено у вказаний в постанові термін.

У висновку зазначено, що виявлені у ОСОБА_10 тілесні ушкодження за ознакою тривалого (більше 21 дня) розладу здоров`я належать до середньої тяжкості - п.п. 2.2.1, 2.2.2 "Правил судово- медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" (МОЗ України, Київ, 1995).

В суді першої інстанції експерт ОСОБА_13 надала роз`яснення, що всі надані документи, а саме копії медичних документів, які були направлені слідчим та витребовувалися у нього, вивчались із лікарем рентгенологом. Оригінали медичних документів не витребовувались, оскільки копій таких документів достатньо для проведення належної та допустимої експертизи. Ця експертиза не доручалась лікарю рентгенологу, тому що участі у визначенні ступеня тяжкості тілесних ушкоджень у потерпілого він не брав. Для встановлення того, що, у даному випадку, в потерпілого було порушено анатомічну цілісність, що вказує на тривалий розлад, який становить більше 21 дня, консультації іншого лікаря, експерт не потребувала.

Дослідивши висновок експерта № 561 від 29 вересня 2022 року суд дійшов правильного висновку, що він є обґрунтованим, належним, допустимим доказом, отриманим у порядку встановленому кримінально процесуальним законом.

Не погодившись із зазначеним висновком, захисник подав суду першої інстанції рецензією від 27 січня 2023 року на висновок експерта № 561 від 29 вересня 2022 року.

В рецензії зазначено, що висновок експерта № 561 від 29.09.2022 року за результатами судово - медичної експертизи ОСОБА_10 , 1985 року народження, є науково необґрунтованим, не підтвердженим об`єктивними даними, складеним з порушенням методичних вимог, не відповідає нормам законодавства про судову експертизу.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно не взяв вказану рецензію до уваги з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 84 КПК України -доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно з вимогами ст. 86 КПК України - доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Відповідно до Порядку проведення рецензування висновків судових експертів, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 03.02.2020 №335/5 - підставою для рецензування висновків судових експертів, проєктів висновків - є договір або план щодо підготовки (стажування) фахівця, який має намір отримати (підтвердити) кваліфікацію судового експерта, тому рецензування висновків судових експертів не є метою спростування чи підтвердження цих висновків, а запроваджене з метою визначення рівня підготовки фахівців, які мають намір отримати кваліфікацію судового експерта.

За таких обставин, рецензія, на яку посилається захисник, не є джерелом доказів, передбачених КПК України, а є суб`єктивною думкою особи, яка її склала, тому суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для призначення комісійної судово-медичної експертизи.

Твердження апелянта про те, що у висновку експерта відсутнє посилання на методики при дослідженні, експертом не надано відповіді на питання 2 про механізм утворення тілесних ушкоджень та використання експертом копій медичних документів, що не дозволено, є необґрунтованими з огляду на наступне.

Судово-медична експертиза з метою встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень проведена судово-медичним експертом методом ознайомлення з обставинами справи, медичного обстеження потерпілого, вивченням медичних документів та складання медичного висновку. Оскільки, експерт самостійно обирає засоби і методи дослідження, то, як ствердила експерт, особливих методик не застосовувала.

Щодо використання експертом копій медичних документів, то відповідно до 4.4. Наказу МОЗ № 6 від 17.01.1995 року -при проведенні судово-медичної експертизи не забороняється використовувати копії і виписки медичних документів.

Також, експертом надано відповідь щодо механізму утворення тілесних ушкоджень, зокрема у п. 2 висновку експерта вказано, що виявлені у ОСОБА_10 ушкодження утворилися від дії тупих предметів незадовго до його звернення по медичну допомогу.

Стосовно вирішення питання заявленого потерпілим цивільного позову, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно вирішив дане питання, задовольнивши його частково.

Відповідно до положень ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Вирішуючи питання про стягнення з обвинуваченого в користь потерпілого спричиненої моральної шкоди, суд правильно взяв до уваги характер і тривалість фізичних та душевних страждань потерпілого, який в результаті ДТП отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження, звертався до лікарів для відновлення стану здоров`я, шукав кошти для лікування, змінив свій спосіб життя.

Враховуючи всі ці обставини та засади розумності, виваженості та справедливості, суд обґрунтовано задовольнив вимоги в цій частині частково, стягнувши в користь потерпілого 50000 грн. моральної шкоди.

При вирішенні питання стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого процесуальних витрат на правову допомогу, суд підставно взяв до уваги, що між ОСОБА_10 та адвокатом ОСОБА_7 29.08.2022 року укладено договір про надання правової допомоги, за яким обумовлено сплату адвокату коштів в розмірі 20000 грн., суд врахував складність кримінального провадження, складену адвокатом позовну заяву, участь адвоката в судових засіданнях та правомірно стягнув на користь потерпілого 20000 грн.

Визначені судом суми стягнення моральної шкоди та на правову допомогу підтверджуються наявними при позовній заяві та в матеріалах кримінального провадження, в межах якого заявлено цивільний позов, доказами, тому посилання апелянта на те, що суд при вирішенні цивільного позову послався на недопустимі та неналежні докази, є необґрунтованим.

Окрім того, поданий цивільний позов, за формою та змістом відповідає вимогам ч.4 ст. 128 КПК і розглядався судом за правилами, встановленими цим Кодексом.

За таких обставин, вирок суду є обґрунтованим і законним, будь-яких підстав для його скасування та призначення нового розгляду у суді першої інстанції, як про це просить апелянт, колегія суддів не вбачає.

Оскільки апеляційна скарга захисником подана в межах строку на апеляційне оскарження, то строки поновлення не потребують.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

Ухвалила:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 грудня 2023 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців.

Судді