Справа № 461/7149/20
Провадження № 1-кп/461/62/24
Іменем України
22.04.2024 року, м. Львів
Галицький районний суд м. Львова в складі
в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю: прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),
обвиунваченого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),
в с т а н о в и в :
в провадженні Галицького районного суду м.Львова знаходиться кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369-3 КК України.
Прокурор у судовому засіданні, проти клопотань сторони захисту заперечив, зазначивши, що такі є безпідставними.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 клопотання підтримали повністю.
Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що в провадженні Галицького районного суду м.Львова знаходиться кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369-3 КК України.
Аналіз положень ст. 314, 315 КПК України дає можливість суду зробити висновок, що основним завданням підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні є вирішення організаційно-розпорядчих питань, які пов`язані виключно з підготовкою справи до розгляду по суті з тією метою, щоб судовий розгляд у кримінальному провадженні здійснювався ефективно, оперативно та у відповідності до завдань кримінального провадження, що визначені у ст. 2 КПК України. Тобто, під час підготовчого судового засідання за винятком окремих випадків (надходження угоди у кримінальному провадженні або наявність чітко визначених підстав для закриття кримінального провадження) суд не має права досліджувати докази та на основі них встановлювати, підтверджувати чи спростовувати у будь-який спосіб обставини та факти, що викладені в обвинувальному акті, стосуються суті обвинувачення чи в будь-якій інший спосіб занурюватися у питання, які стосуються розгляду обвинувачення по суті.
Оцінка фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, доказів та правової кваліфікації кримінального правопорушення, визначеного обвинувальним актом, здійснюються та вирішуються виключно на стадії судового розгляду та оформлюються відповідним судом рішенням.
Отже, під час підготовчого судового засідання, суд, у відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства, має зосереджуватися саме на вирішенні організаційно-розпорядчих питань, які стосуються створення, забезпечення всіх належних умов для проведення ефективного, оперативного, своєчасного та справедливого судового розгляду обвинувачення по суті у відповідності до завдань кримінального провадження.
З метою забезпечення належних умов проведення судового розгляду та виконання під час останнього завдань кримінального провадження, а також досягнення дієвості кримінального провадження у ч. 3 ст. 315 КПК України зазначається, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.
У той же час суд звертає увагу, що відповідно до ч. 2 ст. 314 КПК України, підготовче судове засідання проводиться за правилами та у порядку, що визначені для судового розгляду з урахуванням особливостей та винятків, що передбачені безпосередньо для підготовчого судового засідання.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є тимчасовий доступ до речей і документів.
Аналіз ст. 132, 159-166 КПК України дає можливість зробити висновок, що чинне процесуальне законодавство передбачає загальні та спеціальні умови, сукупна наявність яких є необхідною підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження.
При цьому загальні умови встановлюють підстави, які стосуються всіх заходів забезпечення кримінального провадження, а спеціальні встановлюють підстави для тих заходів забезпечення кримінального провадження, для яких вони передбачені.
Відповідно до ч. 1 ст. 132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Аналогічне положення міститься у ч. 2 ст. 159 КПК України, в якій встановлюється, що тимчасовий доступ до речей та документів надається на підставі ухвали слідчого судді або суду, якщо відповідне клопотання подається під час судового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 159 КПК України, тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку).
Відповідно до ч. 1 ст. 160 КПК України, сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у статті 161 цього Кодексу. Слідчий має право звернутися із зазначеним клопотанням за погодженням з прокурором.
Відповідно до ч. 5 ст. 163 КПК України, слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: 1) перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 2) самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; 3) не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.
Отже, тимчасовий доступ до речей та документів - це примусовий захід забезпечення кримінального провадження, що може бути застосований під час кримінального провадження з метою забезпечення виконання його завдань та досягнення його дієвості. Під час підготовчого судового засідання тимчасовий доступ до речей та документів надається на підставі ухвали суду за клопотанням сторони кримінального провадження лише у випадку, якщо сторона кримінального провадження, яка подала клопотання, доведе, що відповідні речі або документи перебувають або можуть перебувати у володінні певної особи; ці документи або речі самі по собі або у сукупності з іншими речами і документами провадження мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; а також ці речі і документи не містять у собі охоронювану законом таємницю. При цьому суд враховує можливість отримання відповідних речей та документів без застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а також причини, через які сторона кримінального провадження не звернулася з відповідним клопотанням під час досудового розслідування.
На основі вищевикладених положень процесуального законодавства суд приходить до наступних висновків щодо суті заявлених захисником клопотань про надання тимчасового доступу до речей та документів.
В аспекті п. 1 ч. 5 ст. 163 КПК України суд звертає увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Щодо клопотання про надання тимчасового доступу до речей і документів, суд зазначає, що кримінальний процесуальний закон передбачає, що до ЄРДР вносяться відомості про: 1) дату надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; 2) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) потерпілого або заявника; 3) інше джерело, з якого виявлені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; 4) короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; 5) попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) прізвище, ім`я, по батькові та посада службової особи, яка внесла відомості до реєстру, а також слідчого, прокурора, який вніс відомості до реєстру та/або розпочав досудове розслідування; 7) інші обставини, передбачені положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань.
У Єдиному реєстрі досудових розслідувань автоматично фіксується дата внесення інформації та присвоюється номер кримінального провадження (ч. 5 ст. 214 КПК).
Відповідно до Положення «Про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань», затвердженого наказом Генеральної прокуратури України від 06.04.2016 року № 139, Реєстр утворений та ведеться відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України з метою забезпечення реєстрації кримінальних правопорушень (проваджень) та обліку прийнятих під час досудового розслідування рішень, осіб, які їх учинили, та результатів судового провадження; оперативного контролю за додержанням законів під час проведення досудового розслідування; аналізу стану та структури кримінальних правопорушень, вчинених у державі; інформаційно-аналітичного забезпечення правоохоронних органів.
Згідно з пунктами 4, 5 розділу 1 Положення Держателем Реєстру є Генеральна прокуратура України. Держатель, зокрема, виконує функцій адміністратора електронної бази даних (технічне і технологічне створення та супроводження програмного забезпечення Реєстру, адміністрування та моніторинг використання системи, зберігання та захист даних Реєстру, контроль права доступу тощо).
Розділом 4 Положення передбачено порядок надання відомостей з Реєстру, зокрема пунктами 1,2 вказаного розділу передбачено, що відомості з Реєстру надаються у вигляді витягу в порядку, встановленому КПК України, за формою, наведеною у додатку 6 до цього Положення. Витяг з Реєстру - згенерований програмними засобами ведення Реєстру документ, який засвідчує факт реєстрації в Реєстрі відомостей про кримінальне правопорушення, отриманих за визначеними у пункті 3 цієї глави параметрами, які є актуальними на момент його формування.
Отже, діючим Положенням не передбачено іншого порядку надання відомостей з Реєстру, як тільки через формування витягу із зазначенням інформації, передбаченої розділом 4 Положення.
Так, матеріали кримінального провадження містять реєстр матеріалів досудового розслідування, в якому відображено інформацію про проведені під час досудового розслідування слідчі/процесуальні дії із зазначенням дати та часу їх проведення; прийняті в ході досудового розслідування основні процесуальні рішення із зазначенням дати їх прийняття; заходи кримінального провадження застосовані під час досудового розслідування, із зазначенням дати та часу їх проведення, із зазначенням дати їх обрання, строку застосування, що дає можливість стороні захисту здійснити порівняння прийнятих рішень на досудовому розслідуванні з матеріалами, які їм були відкриті в порядку ст. 290 КПК України, окрім того, в ході судового розгляду, передбачено можливість дослідити документи та сторона захисту матиме можливість висловити свою думку щодо належності та допустимості відповідних доказів, оцінку цим доводам буде надавати суд під час прийняття рішення.
У системному зв`язку з ч. 6 ст. 132 КПК України, яка вимагає від сторін кримінального провадження під час розгляду питання застосування заходу забезпечення кримінального провадження подавати докази на підтвердження обставин та фактів, на які вони посилаються, суд приходить до висновку, що під час розгляду судом питання про надання тимчасового доступу до речей та документів сторони кримінального провадження на основі змагальності самостійно обстоюють свої позиції щодо поданого ним клопотання з підтвердженням їх доводів та аргументів відповідними доказами.
При цьому у відповідності до ч. 6 ст. 22 КПК України, суд під час розгляду питання про надання тимчасового доступу до речей та документів, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, з огляду на пасивну модель поведінки під час судового провадження лише перевіряє доводи та аргументи сторін кримінального провадження на основі оцінці поданих ними доказів, за результатами чого приймає судове рішення, яким вирішує питання надання тимчасового доступу до речей та документів.
Слід зазначити, що КПК України не пов`язує, окрім внесення до ЄРДР відомостей про початок досудового розслідування, що підтверджується відповідним витягом і який надано стороні захисту в порядку ст. 290 КПК України, настання наслідків для кримінального провадження, у зв`язку з відображенням (не відображенням) у інформаційній системі ЄРДР тих чи інших відомостей про рух кримінального провадження.
Щодо клопотання захисника про витребування доказів, суд зазначає таке.
Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Окрім цього ст. 85 КПК України передбачено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Згідно з ч. 3 ст. 93 КПК України, сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.
Відповідно до ст. 132, 333 КПК України, суд звертає увагу, що стороною захисту не доведено і не надано переконливих доводів щодо реалізації свого самостійного права на збирання доказів, у тому числі отримання запитуваної інформації, зокрема, шляхом направлення адвокатського запиту чи в будь-який інший спосіб.
Крім того, стороною захисту не надано переконливих доказів на підтвердження наявності поважних причин, через які вона не могла звернутися з таким клопотанням під час досудового розслідування, зважаючи на те, що доводи щодо незаконності процесуальних дій у сторони захисту почали виникати ще під час досудового розслідування.
Також, суд звертає увагу, що стороною захисту не вживалися дії щодо самостійного отримання запитуваної інформації, а тому клопотання сторони захисту про витребування доказів задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст.159, 163, 164, 165, 372, 376 КПК України, суд,
у х в а л и в :
у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 про тимчасовий доступ до речей і документів - відмовити.
у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 про витребування інформації та документів відмовити.
Ухвала остаточна, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 24.04.2024 року.

Головуючий суддя ОСОБА_1