У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2024 року м. Ужгород

Ужгородський Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі колегії суддів:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000163 від 14.12.2012 року про обвинувачення:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, одруженого, тимчасово не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.ч. 3,4 ст. 190 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

На розгляді в Ужгородському міськрайонному суді Закарпатської області знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстр судових розслідувань за №0000163 від 14.12.2012 року про обвинувачення ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.ч. 3,4 ст. 190 КК України.

13.10.2022 року до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_5 , внесене в рамках кримінального провадження за № 0000163, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.ч. 3,4 ст. 190 КК України.

В обґрунтування зазначеного клопотання прокурор посилається на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.ч. 3,4 ст. 190, КК України. Необхідність обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, на думку прокурора, обумовлена тим, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачений може переховування від суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Отже, наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.3,4 ст. 190 КК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, наведені вище та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, дає підстави для застосування запобіжного заходу вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 до шістдесяти діб.

У судовому засіданні прокурор підтримав подане ним клопотання. Просив врахувати, що на даний час, наявні підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , оскільки наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Крім цього зазначив, що відносно обвинуваченого вже застосовувався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави, який останнім було порушено. Що стосується ініційованого судом питання щодо застави, то просив таку звернути в дохід держави.

ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечив щодо внесеного прокурором клопотання, оскільки він від суду не переховувався, а весь час знаходився по місцю свого проживання.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні просив застосувати щодо його підзахисного запобіжний захід у вигляді цілодобового або нічного домашнього арешту. Щодо звернення застави в дохід держави, то заперечив.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження та вивчивши наявні матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Як встановлено судом, під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, відносно ОСОБА_6 , згідно з ухвалою слідчого судді Ужгородського міськайонного суду Закарпатської області від 27.05.2015 року (справа № 308/6074/15-к), застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, із можливістю внесення застави в розмірі 25 000 грн.

У зв`язку із внесенням застави в розмірі - 25 000 грн., підозрюваного ОСОБА_6 було звільнено з-під варти та покладено на нього обов`язки відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, перелік яких визначено в ухвалі суду, а саме: прибувати до особи кримінального провадження - слідчого - із встановленою слідчим періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.

Таким чином, наразі обвинувачений ОСОБА_6 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави (ч. 4 ст. 202 КПК України).

Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, як вбачається із змісту зазначеної ухвали, слідчий суддя виходив із тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину та наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема те, що обвинувачений, перебуваючи на волі та усвідомлюючи можливе покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні даного злочину, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду. Крім цього, враховано, особу ОСОБА_6 , який тривалий час знаходився у розшуку.

Статтею 29 Конституції України регламентовано, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 131 КПК України запобіжний захід є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Частиною 1 ст. 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 6, 7 ст. 176 цього Кодексу. Тобто тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним засобом, який за своєю природою спрямований на ізоляцію підозрюваного від суспільства.

В свою чергу, обраний обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави виявив себе як не ефективний, позаяк з моменту перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під дією запобіжного заходу у виді застави, останній два рази оголошувався в розшук.

За приписами ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу судом встановлено, що стороною обвинувачення ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч.3,4 ст. 190 КК України.

Злочин, передбачений ч.4 ст. 190 КК України, у відповідності до ст. 12 КК України на момент вчинення (11.10.2011 р.) відносився до категорії особливо тяжкого злочину, санкція якого передбачала покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, суд виходить з практики Європейського суду з прав людини та вважає, що дані, які вказують на обґрунтовану підозру та навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів щодо можливого вчинення ОСОБА_6 інкримінованого йому злочину, містяться в їх сукупності в матеріалах, здобутих під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000163, на які посилається сторона обвинувачення.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства (рішення Європейського суду з прав людини від 26.06.1991 року «Летельє проти Франції», скарга № 12369/86).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Оцінюючи наявність ризиків у кримінальному провадженні, суд виходить з того, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

Суд враховує особу обвинуваченого, зокрема його вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця проживання та відсутність постійного місця роботи і джерела доходу, майновий стан та те, що останній проживає на території іншої області, а тому має можливість переховуватися від суду.

Також, суд бере до уваги тяжкість покарання за ч.3,4 ст. 190 КК України, яке загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у вказаному злочині, враховує те, що докази, передбачені ст. 84 КПК України, із сторони обвинувачення та сторони захисту судом не досліджено, та з урахуванням наведених даних, суд вважає доведеними під час розгляду клопотання наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування від суду, незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Доводи сторони захисту зазначених висновків суду не спростовують.

Крім цього, суд вважає, що застосування альтернативних запобіжних заходів, не пов`язаних з ізоляцією ОСОБА_6 від суспільства буде недостатнім для попередження вищевказаних ризиків.

За таких обставин, виходячи з вимог ст. ст. 177, 178, 183 КПК України та з огляду на тяжкість ймовірного покарання, конкретні обставини кримінального правопорушення, встановлені ризики, що оцінені в сукупності із даними про особу обвинуваченого, суд вважає, що належний контроль за поведінкою ОСОБА_6 та дієве запобігання встановленим в провадженні ризикам неможливе шляхом застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Крім цього, частиною 3 статті 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Враховуючи вказану норму кримінального процесуального закону та обставини вчинення інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_6 діяння, наслідки його вчинення, а також те, що обвинувачений двічі оголошувався в розшук у зв`язку з неодноразовою неявкою в судові засіданні та переховування від суду на території іншої області, колегія суддів не знаходить підстав для визначення розміру застави обвинуваченому при застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що при обранні обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у відповідності до вимог п.3 ч.4 ст.183 КПК України, не слід визначати розмір застави.

Щодо внесеної обвинуваченим застави, яку було застосовано відносно останнього згідно ухвали слідчого судді від 27.05.2015 року, слід зазначити наступне.

Питання про звернення застави в дохід держави вирішується слідчим суддею, судом за клопотанням прокурора або за власною ініціативою суду в судовому засіданні за участю підозрюваного, обвинуваченого, заставодавця в порядку, передбаченому для розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу. (ч.9 ст. 182 КПК України).

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2012 року за № 15 затверджено Порядок внесення коштів на спеціальний рахунок у разі застосування застави як запобіжного заходу. Цим Порядком визначено механізм внесення, повернення та звернення у дохід держави коштів у разі застосування запобіжного заходу у вигляді застави, який обраний з метою забезпечення належної поведінки особи, щодо якої застосовано запобіжний захід, її явки за викликом до органу дізнання, слідчого, прокурора або суду, а також виконання інших покладених на неї обов`язків, передбачених положеннями Кримінально-процесуального кодексу України.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що заставу, яку було внесено за обвинуваченого, на виконання ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.05.2015 року в сумі 25 000, 00 грн., слід звернути в дохід держави, оскільки як встановлено ОСОБА_6 порушив умови даного запобіжного заходу, і крім цього, в одному кримінальному провадженні не може бути засновано два запобіжних заходів.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 314-316, 369, 372, 376 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Клопотання прокурора - задоволити.

Застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на період судового розгляду справи, але не більше ніж на 60 днів, а саме до 25.05.2024 року включно, без визначення розміру застави.

Строк тримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою рахувати з моменту його фактичного затримання з 11 год. 15 хв. 26.03.2024 року.

Заставу сплачену ОСОБА_8 , на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайоного суду від 27.05.2015 року, у розмірі 25 000 грн. (квитанція від 28.05.2015 року) звернути в дохід держави.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3