Провадження №1-кс/127/9270/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

адвоката ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши в судовому засіданні клопотання старшого слідчого слідчого відділення відділу поліції №1 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рамках кримінального провадження № 0000837 від 03.06.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 Кримінального кодексу України,-

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання старшого слідчого слідчого відділення відділу поліції №1 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 .

Клопотання мотивовано тим, що проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000837 від 03.06.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 Кримінального кодексу України.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 , будучи судимим 12.09.2023 Літинським районним судом Вінницької області за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ст. 2 ст. 289 КК України, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, вчинив нове умисне повторне кримінальне правопорушення проти безпеки руху та експлуатації транспорту за наступних обставин.

Так, 02.06.2024 близько 13:00 год. ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись неподалік продуктового магазину по АДРЕСА_1 , помітив припаркований мотоцикл марки «VIPER», червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2014 року випуску, який згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_7 та який знаходився у користуванні ОСОБА_8 , та в цей момент у ОСОБА_6 виник протиправний умисел на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом. Реалізуючи зазначений протиправний умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим транспортним засобом, ОСОБА_6 , діючи умисно, повторно, усвідомлюючи, що його дії є непомітними для сторонніх осіб, шляхом вільного доступу, всупереч волі власника та користувача транспортного засобу, здійснивши дії, спрямовані на запуск двигуна транспортного засобу, завів двигун мотоцикла марки «VIPER», моделі V200F-2, червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2014 року випуску, номер шасі НОМЕР_3 , та сівши за його кермо покинув місце злочину, поїхавши на ньому в напрямку с. Садове Вінницького району Вінницької області.

Згідно з висновком експерта, за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи, ринкова вартість мотоцикла марки «VIPER», червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2014 року випуску, станом на 02.06.2024 складала 21901,5 грн.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, тобто у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно.

26.06.2024 складено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, та цього ж дня вручено: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Селище Літинського району Вінницької області, проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , українцю, громадянину України, офіційно не працевлаштованому, з середньою освітою, одруженому, раніше засудженому:

- 21.12.2006 Літинським районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 353 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1020 грн;

- 04.12.2014 Шосткинським міськрайонним судом Сумської області за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік, на підставі ст. 1 пункту «В» Закону України «Про амністію в 2014 році» від 08.04.2014 від покарання звільнений;

- 13.09.2016 Літинським районним судом Вінницької області за ч.2 ст. 296 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.10.2017 вирок Літинського районного суду Вінницької області від 13 вересня 2016 року змінено - вважати засудженим за ч. 2 ст. 296 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки;

- 03.03.2020 Козятинським міськрайонним судом Вінницької області за ч. 1 ст.309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1700 грн.;

раніше судимого:

- 12.09.2023 Літинським районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 15, ст. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

?заявою ОСОБА_8 про вчинення кримінального правопорушення;

?протоколом огляду місця події в с. Писарівка Вінницького району Вінницької області;

?показами потерпілого ОСОБА_8 ;

?показами свідка ОСОБА_9 ;

?протоколом огляду місця події в с. Садове Вінницького району Вінницької області;

?оглядом документу диску із відеозаписами камер спостереження Вінницької міської ради Вінницької області;

?пред`явленням потерпілому ОСОБА_10 особи для впізнання

за фотознімками;

?пред`явленням свідку ОСОБА_9 особи для впізнання за фотознімками;

?висновком експерта за результатами проведення судової транспортно -товарознавчої експертизи;

?іншими матеріалами, отриманими у встановленому порядку під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.

Разом із цим, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої.

У вказаному кримінальному провадженні існують ризики передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, зокрема:

1) переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_6 усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винним в інкримінованому кримінальному правопорушенні, а санкція ч. 2 ст. 289 КК України виключає можливість звільнення від відбування покарання з випробуванням. Також, ОСОБА_6 офіційно не працевлаштований, а наявні соціальні зв`язки не стали для нього перешкодою у вчиненні тяжкого злочину.

2) незаконного впливу підозрюваного на потерпілого, свідків чи експертів, оскільки згідно статті 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. При цьому, під час ознайомлення з матеріалами доданими до цього клопотання ОСОБА_6 стане відома адреса проживання свідків, а тому перебуваючи на волі він зможе здійснювати на них відповідний вплив. Водночас, 12.09.2023 Літинським районним судом Вінницької області ОСОБА_6 було засуджено за ч. 2 ст. 15, ст. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, тобто наявних обмежень виявилось недостатньо для контролю за його поведінкою;

3) вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки останній раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, має незняту та непогашену судимість за вчинення умисного кримінального правопорушення, відбував покарання у виді реального позбавлення волі, звільнявся від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком, після чого вчиняв нові умисні злочини. Тобто, попередня кримінально-правова біографія особи та тенденція застосування заохочувальних норм свідчать про небажання підозрюваного ставати на шлях виправлення та роботи для себе будь-які висновки. Окрім цього, ОСОБА_6 не працевлаштований, не має законного джерела доходу;

Застосування до підозрюваного ОСОБА_6 іншого більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти вищевказаним ризикам, оскільки:

1) особисте зобов`язання, є недостатньо суворим запобіжним заходом, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та міру можливого покарання, особу підозрюваного, його репутацію та соціальні зв`язки;

2) особиста порука, оскільки відсутні поручителі, які заслуговують на довіру та зможуть доставити останнього до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу;

3) застава, оскільки підозрюваний не працевлаштований та не має офіційного джерела доходів, а в разі сплати застави іншою особою він зможе продовжити злочинну діяльність чи переховуватися від слідства та суду.

4) домашній арешт, оскільки підозрюваний усвідомлює тяжкість покарання за вчинений злочин, тому на думку сторони обвинувачення, підозрюваний не виконуватиме вимог встановлених даним запобіжним заходом та вчинятиме дії, спрямовані на уникнення кримінальної відповідальності за вказані вище злочини, у зв`язку із чим недоцільно обирати даний запобіжний захід, який на даній стадії кримінального провадження являється вкрай ризикованим.

Всі вищевказані обставини, у своїх сукупності свідчать про те, що застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_6 в рамках даного кримінального провадження є недоцільним та малоефективним, оскільки вони не можуть запобігти наявним ризикам. У зв`язку із цим, існує необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_6 найбільш суворого забіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За таких обставин та беручи до уваги, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти зазначеним ризикам, слідчий просив клопотання задовольнити.

Слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 клопотання слідчого підтримав, оскільки під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тому необхідно застосувати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або визначити заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Підозрюваний ОСОБА_6 вину у скоєному визнав частково, по суті клопотання підтримав думку захисника.

Слідчий суддя, вислухавши думку підозрюваного та його захисника, слідчого, прокурора, дослідивши матеріали клопотання слідчого, матеріали кримінального провадження, характеризуючі дані підозрюваного, прийшов до наступного висновку.

Слідчим відділенням відділу поліції № 1 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000837, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 03.06.2024, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 289 Кримінального кодексу України.

26.06.2024 складено та вручено ОСОБА_6 письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Зокрема, при розгляді клопотання суд оцінює підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з урахуванням конкретних обставин справи.

При вирішенні питання про наявність підстав для задоволення клопотання слідчий суддя приймає до уваги, що згідно ч. 1 ст. 183 КПК України взяття під варту є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Так, на час розгляду клопотання, підозра щодо вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України обґрунтована, про що свідчать докази, які зібрані в кримінальному провадженні та доведені прокурором та слідчим при розгляді даного клопотання. Причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення достатньою мірою, для даної стадії кримінального провадження, доводиться доказами, які долучені слідчим до матеріалів клопотання.

Дослідивши надані докази, заслухавши пояснення сторін, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, ОСОБА_6 , підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 8 років, усвідомлюючи тяжкість інкримінованого правопорушення та можливість засудження до реального терміну позбавлення волі може бути підставою та мотивом для підозрюваного до втечі, що в своїй сукупності свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім того, як встановлено з показів свідків, останній намагався втекти з місця події.

Підозрюваному відомі контактні дані потерпілого у кримінальному провадженні, тому останній може незаконно впливати на останнього шляхом проведення зустрічей з ним, спонуканням до зміни показів з метою надання показань, які є вигідними саме для підозрюваного, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України.

При цьому слід зазначити, що чинне законодавство не вимагає підтвердження того, що підозрюваний обов`язково здійснюватиме такі дії, однак має об`єктивну можливість їх реалізації в майбутньому.

Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя враховує тяжкість кримінального правопорушення, вагомість наявних доказів вчинення ним інкримінованого кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним, а також дані, що характеризують особу підозрюваного (раніше судимий, має місце проживання та має на утриманні троє дітей), стан його здоров`я, який не виключає можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За змістом ст.131 КПК запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження, а відтак їх застосування має на меті досягнення дієвості цього провадження. Дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що застосування іншого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти встановленим ризикам, які вказані слідчим та доведені матеріалами справи. Тому, для досягнення мети застосування запобіжних заходів, на даному етапі досудового розслідування запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необхідним та доцільним. Інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України і тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

В силу ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно із ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: 1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, особу підозрюваного, який співпрацює зі слідством, з`являється на виклики до слідчого, враховуючи його матеріальний стан та наявність трьох дітей на утриманні, а також наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560 гривень.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 193, 194, 196, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого слідчого відділення відділу поліції №1 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 57 днів.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту винесення ухвали суду, тобто з 01.07.2024 по 26.08.2024 включно.

Одночасно визначити заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) грн., яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА у Вінницькій області.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом строку дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

?прибувати на виклики слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

?не відлучатись з населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

?повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи;

?утриматись від спілкування із особами, які являються свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні;

?здати на зберігання свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя