Справа № 195/406/24
Провадження № 1-кс/195/107/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

( про арешт майна )

13.03.2024 року с-ще Томаківка

Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області в складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ ВП №3 Нікопольського РУП Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_3 в кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000064 від 07.03.2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

07.03.2024 року до Томаківського районного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання слідчого слідчого відділення ВП №3 Нікопольського РУП Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_3 в кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000064 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.246 КК України, про арешт майна, а саме: автомобіль Skoda Felicia державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та порубкові рештки колод деревини.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.03.2024 року визначено головуючого слідчого суддю ОСОБА_1 .

Ухвалою слідчого судді від 07.03.2024 року вищевказане клопотання повернуто прокурору та встановлено строк 72 години для усунення недоліків.

Так, 11.03.2024 року до Томаківського районного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання слідчого слідчого відділення ВП №3 Нікопольського РУП Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_3 в кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000064 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.246 КК України, про арешт майна, а саме: автомобіль Skoda Felicia державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та порубкові рештки колод деревини породи акація біла, які знаходяться в кузові автомобіля.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.03.2024 року визначено головуючого слідчого суддю ОСОБА_1 .

Клопотання обгрунтовано тим, що 06 березня 2024 року до відділення поліції №3 Нікопольського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області надійшло повідомлення від інспектора СРПП ВП №3 НРУП ГУНП в Дніпропетровській області про те, що 06.03.2024 о 19:00 годин, під час несення служби, поблизу с. Виводово Мирівської територіальної громади Нікопольського району, було виявлено факт незаконного перевезення свіжоспиляних колод дерев роду акація.

07.03.2024 за вказаним фактом слідчим відділенням ВП №3 Нікопольського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області було розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000064 за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

Так, 06 березня 2024 року, відповідно до ст. 214 КПК України, слідчим СВ ВП №3 НРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 проведено огляд місця події в ході якого оглянуто автомобіль Skoda Felicia д.р.н. НОМЕР_1 , в багажному відділенні якого знаходились колоди дерев різного діаметру та довжини.

За результатами проведеного огляду, слідчим тимчасово вилучено наступне майно: легковий автомобіль Skoda Felicia, д.р.н. НОМЕР_1 , в багажному відділенні та салоні якого знаходились порубкові рештки колод дерев породи «Акація».

Рішення про тимчасове вилучення автомобіля Skoda Felicia д.р.н. НОМЕР_1 , з порубковими рештками в багажному відділенні, обґрунтовується тим, що відповідно до ст. 167 КПК України є достатньо підстав вважати, що вони використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину та зберегли на собі сліди злочину (п. 1 ч. 1 ст. 167 КПК України) прийнято слідчим після проведення огляду. У свою чергу, є достатні підстави вважати, що колоди пиляних дерев, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 167 КПК України є предметом злочину, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України та відповідно предметом злочину кримінального провадження № 0000064.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

На момент проведення огляду та тимчасового вилучення, вказане майно (ТЗ) перебувало у користуванні ОСОБА_5 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що вилучений транспортний засіб Skoda Felicia державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , порубкові рештки колод дерев породи «Акація» різної довжини та діаметру, були знаряддям вчинення злочину, тобто за допомогою вказаного автомобілю здійснювалось перевезення деревини.

Вищевказане майно, є об`єктами матеріального світу, що відповідають критеріям визначеним ст. 98 КПК України, а саме були знаряддям вчинення злочину, зберегли на собі його сліди, можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Обставини, встановлені під час досудового розслідування, вказують на те, що існують підстави вважати, що незастосування заборони користування вказаним майном призведе до його приховування, пошкодження, псування, продовження використання їх у протиправний спосіб та неможливість іншими шляхами, окрім застосування арешту забезпечити незмінність слідової картини на них.

Слідчий в клопотанні також вказує, що у загальному підсумку, реалізація ризиків вказаних дій призведе до зміни слідової картини, яку зберігає на собі вищезазначене майно, визнане речовими доказами у провадженні, неможливості досягнення мети кримінального провадження в наступному.

Внаслідок вжиття такого заходу забезпечення буде досягнуто мети його застосування, а саме запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, що матимуть на меті ухилення від притягнення до визначеної законом відповідальності.

Слідчий також вважає, що правовою підставою арешту майна (ч. 2 ст. 170 КПК України) є збереження речових доказів.

Крім того, слідчий вказує в клопотанні, що вищевказане майно, є об`єктами матеріального світу, що відповідають критеріям визначеним ст. 98 КПК України, а саме були знаряддям вчинення злочину, зберегли на собі його сліди, можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

В судове засідання учасники кримінального провадження не з`явилися.

Від слідчого ОСОБА_6 надійшла заява про розгляд клопотання про арешт майна у його відсутність, просить суд задовольнити клопотання. Крім того, слідчий до заяви додав рапорт начальника СВ ВП № 3 майора міліції Максима Тернавського від 12.03.2024 року про неможливість прибуття до суду власника майна ОСОБА_7 , т.я. він за адресою мешкання АДРЕСА_1 громади не проживає, а останній час мешкає у м. Запоріжжі.

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання за допомогою технічних засобів не здійснювалася.

Суд, вивчивши та дослідивши клопотання про арешт майна, копії матеріалів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, дійшов до висновку про необхідність задоволення клопотання, виходячи з наступного.

Згідно з ст.ст. 131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 167 КПК України передбачено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Статтею 168 КПК України передбачено порядок тимчасово вилучення майна, а саме: тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208, 298-2 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом. Слідчий, прокурор, інша уповноважена службова особа під час затримання або обшуку і тимчасового вилучення майна або негайно після їх здійснення зобов`язана скласти відповідний протокол, копія якого надається особі, у якої вилучено майно, або її представнику. Після тимчасового вилучення майна уповноважена службова особа зобов`язана забезпечити схоронність такого майна в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Статтею 171 КПК України передбачено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання. Клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Відповідно до вимог ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати наступне:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

Частиною 3 статті 173 КПК України передбачено, що відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

В свою чергу статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична особа або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Слідчий суддя наголошує, що першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (див. наприклад пункт 53 рішення Європейського Суду у справі «Суханов та Ільченко проти України»).

Таким чином, право на володіння речами і документами не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Важливим в даних правовідносинах є те, що в кримінальному проваджені арешт допускається в тому числі і з метою забезпечення збереження майна.

Статтею 214 КПК України визначено, що досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а така процесуальна заборона як арешт майна застосовується до вичерпного кола суб`єктів указаного у ст. 170 КПК України.

Відповідно до цієї норми така заборона стосується підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру. Крім того, арешт може бути накладено за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину.

Щодо дотримання принципу верховенства права, то відповідно до ч.1 ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Також, відповідно до ч.2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Судом встановлено наступні обставини.

Відповідно до ВИТЯГУ з ЄРДР 07.03.2024 року зареєстровано кримінальне провадження № 0000064 з правовою кваліфікацією за ст.246 ч.1 КК України з коротким викладом обставин, а саме: 06.03.2024 року о 19:00 в с.Виводове під час несення служби було зупинено автомобіль Шкода д.р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якій в салоні автомобіля перевозив свіжоспиляні колоди дерев породи «Акація» без відповідних документів.

Так, 06.03.2024 року в ході огляду місця події слідчим СВ ВП №3 НРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 оглянуто автомобіль Skoda Felicia д.р.н. НОМЕР_1 , в багажному відділенні та в салоні, якого знаходились колоди дерев.

За результатами проведеного огляду, слідчим тимчасово вилучено наступне майно: легковий автомобіль Skoda Felicia, д.р.н. НОМЕР_1 , в багажному відділенні та в салоні якого знаходились порубкові рештки колод дерев породи «Акація».

Постановою слідчого від 07.03.2024 року вказане майно було визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні та підставі квитанції № 4159/2023-275 від 08.03.2024 року передано на зберігання до майданчику зберігання речових доказів відділення поліції № 3 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: вул.Казкова, 3, с-ще Томаківка, Нікопольський район, Дніпропетровська область.

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль Skoda Felicia з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , червоного кольору, належить на праві власності громадянину ОСОБА_8 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Суд вважає необхідним задовольнити клопотання слідчого - накласти арешт на автомобіль Skoda Felicia д.р.н. НОМЕР_1 , червоного кольору, та порубкові рештки колод деревини, які знаходяться в багажному відділенні та салоні автомобіля.

Керуючись ст. ст. 84, 98, 167, 170-173, 174, 175, 214, 309, 369-372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

клопотання слідчого слідчого відділення ВП №3 Нікопольського РУП Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_3 в кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000064 від 07.03.2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт у вигляді заборони відчуження, володіння та користування майном, яке вилучене під час огляду 06.03.2024 року, та визнане речовим доказом відповідно до постанови слідчого від 07.03.2024 року, а саме:

-Транспортний засіб - автомобіль Skoda Felicia державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , червоного кольору, який належить на праві власності громадянину ОСОБА_8 , та порубкові рештки колод деревини, які знаходяться в багажному відділенні та салоні автомобіля, та який підставі квитанції № 4159/2023-275 від 08.03.2024 року знаходиться на зберіганні на майданчику зберігання речових доказів відділення поліції № 3 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: вул.Казкова, 3, с-ще Томаківка, Нікопольський район, Дніпропетровська область.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Суддя: ОСОБА_1

13.03.2024