Справа № 592/2906/24
Провадження № 1-кп/592/344/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2024 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Суми, громадянка України, мешканка АДРЕСА_1 , раніше не судима,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України у кримінальному провадженні №0000154 від 30.06.2023,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченої - ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

установив:

Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки 24.08.1991 схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди. Україна самостійно визначає адміністративно-територіальний устрій та порядок утворення національно- адміністративних одиниць.

Рішенням Конституційного Суду України № 3-зіт від 11.07.1997 зазначено, що засади конституційного ладу в Україні закріплені у розділах 1, 111 та XIII Основного Закону України - Конституції України.

Зокрема, положеннями статей 1 та 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісного і недоторканною.

Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і російською федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами, є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Всупереч вказаним нормам Президент російської федерації (далі - рф) ОСОБА_6 , а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади рф, діючи всупереч вимогам п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (XXV) від 21.12.1965 № 2131 (XX), від 14.12.1974 № 3314 (XXIX), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів Збройних сил рф (далі по тексту - ЗС рф) на територію України.

Так, 24.02.2022 на виконання вищевказаного наказу військовослужбовці ЗС рф шляхом збройної агресії, із застосуванням зброї незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України в Автономній Республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, житлові масиви та інші цивільні об`єкти та здійснили окупацію частини території України, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною Радою України, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години ЗО хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та у подальшому продовжено.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_3 у червні 2022 року, перебуваючи за місцем свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , будучи проросійсько-налаштованою особою, підтримуючи агресивну політику російської федерації, маючи єдиний злочинний умисел, направлений на схиляння інших людей до своєї проросійської позиції, використовуючи власний мобільний телефон марки «HUAWEI Y6», модель «ATU-2L1», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕ1 2: НОМЕР_2 , з двома сім-картками із абонентськими номерами НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , на власній персональній сторінці (акаунті) « ОСОБА_7 » у соціальні мережі «Facebook», за посиланням (електронною адресою) « ІНФОРМАЦІЯ_2 », поширила матеріали, у яких міститься виправдовування збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, виправдовування тимчасової окупації частини території України, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію російської федерації проти України, розпочату у 2014 році.

Крім того, ОСОБА_3 , будучи досвідченим користувачем мережі інтернет, зокрема соціальної мережі «Facebook», оскільки створила зазначену персональну сторінку (акаунт) ще близько 5 років тому, а отже достовірно знала що в результаті розміщення особистих публікацій користувачами на своїх персональних сторінках, а також шляхом проставлення під публікаціями інших користувачів відміток «Поделиться», відбувається поширення таких публікацій, у соціальній мережі «Facebook» в автоматичному режимі на персональних сторінках користувачів (акаунтах) та на персональних сторінках (в так званій стрічці новин) всіх його «друзів» та «підписників».

При цьому, ОСОБА_3 ініціативно, неодноразово, маючи на меті схиляння інших людей до своєї позиції, поширювала матеріали,'об`єднані спільною тематикою та періодом зображуваних подій, що формували у інших користувачів соціальної мережі «Facebook», проросійські настрої та зображували військовослужбовців збройних сил та інших воєнізованих формувань російської федерації у виключно позитивному світлі.

Так, ОСОБА_3 , маючи єдиний злочинний умисел, направлений на схиляння інших людей до своєї проросійської позиції, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, 22 червня 2022 року о 23 годині 29 хвилин, перебуваючи за місцем фактичного проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , використовуючи власний мобільний телефон марки мобільний телефон марки «HUAWEI Y6», модель «ATU-2L1», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , з двома сім-картками із абонентськими номерами НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , а також персональну сторінку (акаунт) « ОСОБА_7 » у соціальні мережі «Facebook», за посиланням -ІНФОРМАЦІЯ_3», поширила в особистій стрічці вказаного акаунту « ОСОБА_7 » та на персональних сторінках (в так званій стрічці новин) всіх її «друзів» та «підписників», публікацію, у вигляді відеозапису тривалістю 00 хвилин 44 секунди, на якому зображено виступ артиста російської федерації ОСОБА_8 із мовленням наступного змісту:«ІНФОРМАЦІЯ_4!»

Згідно висновку експерта Сумського відділення ННЦ «ІСЕ ім.М.С.Бокаріуса» №1570 від 06.12.2023 року, у вказаній публікації міститься інформація щодо виправдовування збройної агресії російської федерації проти України, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію російської федерації проти України.

Не зупиняючись на скоєному, продовжуючи реалізацію свого єдиного злочинного умислу, направленого на схиляння інших людей до своєї проросійської позиції, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, ОСОБА_3 , 23 червня 2022 року о 21 годині 29 хвилин, перебуваючи за місцем фактичного проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , використовуючи власний мобільний телефон марки мобільний телефон марки «HUAWEI У6», модель «ATU-2L1», 1МЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , з двома сім- картками із абонентськими номерами НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , а також персональну сторінку (акаунт) « ОСОБА_7 » у соціальні мережі «Facebook», за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_2 поширила в особистій стрічці вказаного акаунту « ОСОБА_7 » та на персональних сторінках (в так званій стрічці новин) всіх її «друзів» та «підпиеників», публікацію, у вигляді відеозапису. тривалістю 00 хвилин 23 секунди, на якому зображено двох осіб у військовій формі із мовленням наступного змісту: «ІНФОРМАЦІЯ_5».

Згідно висновку експерта Сумського відділення ННЦ «ІСЕ ім.М.С.Бокаріуса» №1570 від 06.12.2023 року, у вказаній публікації міститься інформація щодо виправдовування тимчасової окупації частини території України.

Дії ОСОБА_3 які полягали в поширенні матеріалів, у яких міститься виправдовування збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, виправдовування тимчасової окупації частини території України, а також глорифікації осіб, які здійснювали збройну агресію російської федерації проти України, розпочату у 2014 році суд кваліфікує за ч. 2 ст. 436-2 КК України.

До початку судового розгляду кримінального провадження 22.02.2024 прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_4 та підозрбваною ОСОБА_3 укладено угоду про визнання винуватості.

Відповідно до умов угоди, прокурор Окружної прокуратури м. Суми ОСОБА_4 з однієї сторони та підозрювана ОСОБА_3 з другої сторони в присутності захисника ОСОБА_5 добровільно уклали угоду, в якій відповідно до вимог ст.472 КПК України, виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 2 ст. 436-2 КК України, яка ніким не оспорюється, зазначили істотні обставини для даного кримінального провадження, ОСОБА_3 зобов`язалася: сумлінно співпрацювати зі стороною обвинувачення та судом, правдиво та повною мірою відповідати на поставлені запитання, з`являтися в установлений строк за викликом прокуратури та суду, не замовчувати факти щодо вчинення нею вказаного кримінального правопорушення.

При цьому обвинуваченим за участю захисника та прокурором узгоджено покарання підозрюваній ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 436-2 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки без конфіскації майна зі звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України та спеціальної конфіскації знаряддя злочину.

Крім того, в угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченій.

У судовому засіданні обвинувачена визнала себе винною у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 436-2 КК України, погодилася на призначення узгодженого покарання, зазначила, що укладення угоди є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Прокурор та захисник просили затвердити угоду про визнання винуватості і призначити узгоджене сторонами угоди покарання, оскільки її умови не суперечать вимогам закону та не порушують права сторін угоди.

За вимогами ч. 5 ст. 469 КПК України, укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, вирішуючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_9 відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, відтак згідно ч. 4 ст. 469 КПК України, у даному кримінальному провадженні можливе укладання угоди про визнання винуватості.

Обвинувачена ОСОБА_3 зазначила, що повністю, безумовно та беззастережно визнає вину у вчиненні кримінального правопорушення, вказаного у висунутому обвинуваченні згідно з обвинувальним актом, погодилася на виконання умов угоди та призначення узгодженого покарання, що вона підтвердив під час проведення судового засідання та можливість його понести.

Роз`яснивши положення ч. 4 ст. 474 КПК України судом з`ясовано, що обвинувачена цілком розуміє права, визначені зазначеною нормою, наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені ч. 1, 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Судом встановлено, що укладення угоди про визнання винуватості є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, що підтверджено обвинуваченим у судовому засіданні.

Обвинувачена ознайомлена зі ст. 389-1 КК України, яка передбачає кримінальну відповідальність за умисне невиконання угоди про визнання винуватості.

Суд зазначає, що зміст угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України та положенням закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення є правильною, умови угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, зобов`язання взяті за угодою обвинуваченим можуть бути виконані повністю. Крім того, наявні фактичні підстави для визнання винуватості.

Підстави для відмови у затвердженні угоди, що передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України судом не встановлені.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст.66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення,.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України відсутні.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

При призначенні покарання, передбаченого угодою, на підставі статті 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим є нетяжким злочином.

Узгоджені сторонами вид та міра покарання відповідають ступеню тяжкості вчиненого, даним про особу обвинуваченого, яка вчинила кримінальне правопорушення вперше, від її дій прямих тяжких наслідків не завдано, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, є пенсіонером за віком, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості та призначення обвинуваченій узгодженого покарання.

Експертизи у даному кримінальному провадженні не проводились, з інших кримінальних проваджень не виділялись, інших процесуальних витрат не заявлено.

Потерпілі у кримінальному провадженні відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні

Долю речових доказів суд вирішує згідно з вимогами ст.100 КПК України.

При цьому, у якості речових доказів у кримінальному провадженні визнано вилучений мобільний телефон марки «HUAWEI Y6», модель «ATU-2L1», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , , з двома сім-картками із абонентськими номерами НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , який використовувався при вчиненні кримінального правопорушення.

Оскільки зазначений телефон був використаний обвинуваченою при вчиненні кримінального правопорушення як засіб вчинення кримінального правопорушення, відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.96-1, п.4 ч.1 ст.96-2 КК України, п.2 ч.9 ст.100 КПК України, він підлягає спеціальній конфіскації.

Підстави для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили відсутні.

Керуючись ст. 374, 475 КПК України, -

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 22.02.2024 між прокурором Окружної прокуратури м. Суми ОСОБА_4 та підозрбваною ОСОБА_3 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України.

ОСОБА_3 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 436-2 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання із застосуванням у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта для проведення експертизи в сумі 7169,40 грн.

Речовий доказ: мобільний телефон марки «HUAWEI Y6», модель «ATU-2L1», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , з двома сім-картками із абонентськими номерами НОМЕР_3 та НОМЕР_4 - звернути в дохід держави, застосувавши спеціальну конфіскацію.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 06.02.2024 на майно, що було вилучено 01.02.2024 в ході проведення обшуку за місцем реєстрації та проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на мобільний телефон марки «HUAWEI Y6», модель «ATU-2L1», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , , з двома сім-картками із абонентськими номерами НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , - скасувати.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення:

1) обвинуваченою, її захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч. 5 -7 ст. 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1