КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/824/1591/2024 Суддя - доповідач - ОСОБА_2
Ухвала

Іменем України

22 лютого 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали в порядку спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia) кримінальне провадження №0002698 від 06.10.2016 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 20.10.2023 у кримінальному провадженні щодо обвинуваченої,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Євпаторія АР Крим Україна, громадянки України, з вищою освітою, колишня суддя Євпаторійського міського суду АР Крим, яка зареєстрована та проживає за останньою відомою адресою: АДРЕСА_1 ,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 111 ч. 1 КК України (в редакції Закону від 08.04.2014 №1183-VII),

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 20.10.2023 ОСОБА_6 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції від 08.04.2014 №1183-VII) та призначено їй покарання, у виді позбавлення волі на строк дванадцять років з конфіскацією всього належного їй майна.

Строк відбування покарання рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Речові докази, в кримінальному провадженні №0002698 від 06.10.2016, а саме: документи, що надійшли від Міністерства юстиції України за вих. №2911-0-26-16/12.1 від 21.03.2016, - зберігати при матеріалах судового провадження.

Згідно вироку суду, ОСОБА_6 , маючи умисел на державну зраду, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності: надання іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинила кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, відповідно до ст. 6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову.

Відповідно до вимог ст.ст. 19 ч. 2, ст. 68 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Положенням ст.5 та ст.ст. 72 ч. 1, 73 Конституції України передбачено, що Україна є республікою. Право визначати і змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народові і не може бути узурповане державою, її органами або посадовими особами. Питання про зміну території України вирішується виключно всеукраїнським референдумом, який призначається Верховною Радою України або Президентом України відповідно до їх повноважень, встановлених Конституцією України.

Крім того, ст. 72 ч. 2 Конституції України передбачено, що всеукраїнський референдум проголошується за народною ініціативою на вимогу не менш як трьох мільйонів громадян України, які мають право голосу, за умови, що підписи щодо призначення референдуму зібрано не менш як у двох третинах областей і не менш як по сто тисяч підписів у кожній області.

Відповідно до ст. 65 ч. 1 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Згідно з ст. 125 ч. 1 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Конституцією України визначено, що суд утворюється, реорганізовується і ліквідовується законом, проект якого вносить до Верховної Ради України Президент України після консультацій з Вищою радою правосуддя (ст.125 ч.1 Конституції України).

Незважаючи на це, у приміщенні Верховної Ради АР Крим, 06.03.2014, у порушення ст.ст. 2 ч. 3, 72, 73, 85 ч. 1 п. 2, 132 Конституції України та ст.ст. 3 ч. 3 п. 2, 18, 27 Закону України «Про всеукраїнський референдум» депутатами Верховної Ради АР Крим прийнято незаконну постанову №1702-6/14 «О проведении общекрымского референдума», в якій визначено дату такого волевиявлення - 16.03.2014, на яке виносилося питання про входження АР Крим до складу Російської Федерації (далі - РФ) на правах суб`єкта федерації.

Відповідно до зазначеної постанови, 16.03.2014, на території Автономної Республіки Крим проведено незаконний референдум, результатом якого стала тимчасова окупація території АР Крим і м. Севастополя, а також їх входження до складу РФ на правах суб`єкта федерації.

Результати «референдуму» не визнані жодною країною світу, крім РФ. Відповідно до п. 5 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН 68/262 від 27.03.2014 «Територіальна цілісність України», проведений 16.03.2014 в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі референдум не маючи законної сили не може бути основою для будь-якої зміни статусу Автономної Республіки Крим або м. Севастополя.

Також, в пункті 1 вказаної Резолюції зазначено, що Генеральна Асамблея ООН підтверджує свою прихильність суверенітету, політичної незалежності, єдності і територіальної цілісності України в її міжнародно визнаних кордонах.

У подальшому, 17.03.2014, депутатами Верховної Ради АР Крим прийнято постанову №1745-6/14 «О независимости Крыма», згідно з якою на підставі, так званої, «Декларації про незалежність Республіки Крим», прийнятої на позачерговому пленарному засіданні Верховної Ради АР Крим, 11.03.2014, та позачерговому пленарному засіданні Севастопольської міської ради, 11.03.2014, створено нелегітимне державне утворення «Республика Крым».

Крім того, Верховною Радою АР Крим ухвалено постанову №1748-6/14 від 17.03.2014 «О правоприемстве Республики Крым», пунктом 1 якої передбачено, що «с момента провозглашения Республики Крым как независимого суверенного государства высшим органом власти Республики Крым является Государственный Совет Республики Крым - парламент Республики Крым в депутатском составе шестого созыва Верховной Рады Автономной Республики Крым на срок полномочий до сентября 2015 года».

Надалі, 18.03.2014, між РФ та представниками нелегітимного державного утворення «Республика Крым» ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і ОСОБА_11 підписано договір про входження території АР Крим та м. Севастополя до складу РФ.

В подальшому, з метою забезпечення режиму окупації та придушення спротиву проукраїнського населення Криму прийнято ряд «законів та підзаконних нормативних актів», відповідно до яких слідчі, прокурори та судді підпорядковуються своїм керівникам по висхідній лінії відповідної гілки влади так званої «Республіки Крим», що входить у склад РФ.

Так, відповідно до ст. 13 ч. 2 «О судебной системе российской федерации» від 31.12.1996 №1-ФКЗ: Порядок наділення повноваженнями голів, заступників голів, інших суддів касаційних судів загальної юрисдикції, апеляційних судів загальної юрисдикції, верховних судів республік, окружних, обласних судів, судів міст федерального значення, судів автономної області і автономних округів, районних судів, військових і спеціалізованих судів, арбітражних судів округів, арбітражних апеляційних судів, арбітражних судів суб`єктів російської федерації і спеціалізованих арбітражних судів встановлюється відповідним федеральним конституційним законом і федеральним законом про статус суддів.

Відповідно до ст. 6 ч. 5 Закону російської федерації від 26.06.1992 №3132-І зі змінами та доповненнями «О статусе судей в российской федерации» - Президент РФ в двомісячний термін з дня отримання необхідних матеріалів призначає суддів федеральних судів, а кандидатів у судді Верховного суду РФ представляє для призначення Раді Федерації Федеральних Зборів РФ або відхиляє подані кандидатури, про що повідомляється голові Верховного суду РФ.

Водночас, згідно зі ст. 86 «Конституції «Республики Крым»»:

1. Правосуддя в Республіці Крим здійснюється тільки судом.

2. У Республіці Крим діють федеральні суди і мирові судді. Повноваження, порядок утворення та діяльності федеральних судів визначаються законодавством РФ.

3. З ініціативи Державної Ради Республіки Крим, узгодженої з Верховним Судом РФ, в Республіці Крим можуть утворюватися судові ділянки і посади мирових суддів відповідно до законодавства РФ і законодавства Республіки Крим.

4. Статус, повноваження, порядок і гарантії діяльності суддів визначаються федеральним законом, а по відношенню до мирових суддів - також законом Республіки Крим.

Окрім того, 20.03.2014, Державною Думою РФ прийнято «Федеральний конституційний закон» від 21.03.2014 за №6-ФКЗ «О принятии в российскую федерацию Республики Крым и образовании в составе РФ новых субъектов - Республики Крым и города федерального значения Севастополя».

Вищезазначене свідчить про проведення представниками РФ та її федеральних органів підривної діяльності проти України.

Здійснюючи підривну діяльність проти України, представники суддівського корпусу та інших органів державної влади іноземної держави утворили на окупованій території України федеральні органи державної влади, місцевого самоврядування, правоохоронні органи та судову систему РФ з метою зміцнення та посилення заходів тимчасової окупації території Автономної Республіки Крим.

Відповідно до ст. 9 п. 1 «Федерального конституційного закону» від 21.03.2014 №6-ФКЗ «О принятии в РФ Республики Крым и образовании в составе РФ новых субъектов - Республики Крым и города федерального значения Севастополя» протягом перехідного періоду на територіях Республіки Крим і міста федерального значення Севастополя з урахуванням їх адміністративно-територіального поділу, встановленого відповідно законодавчим (представницьким) органом державної влади Республіки Крим і законодавчим (Представницьким) органом державної влади міста федерального значення Севастополя, створено суди РФ (федеральні суди) відповідно до законодавства РФ про судову систему.

Пунктом 2 статті 9 вказаного закону передбачено, що громадяни, які заміщають посади суддів судів, що діють на територіях Республіки Крим та міста федерального значення Севастополя на день прийняття в РФ Республіки Крим і утворення в складі російської федерації нових суб`єктів, мають переважне право на заміщення посади судді в судах РФ, що створюються на цих територіях, при наявності у них громадянства РФ, а також за умови їх відповідності іншим вимогам, що пред`являються законодавством РФ про статус суддів до кандидатів на посади суддів. Конкурсний відбір на заміщення посади судді в зазначених судах здійснюється Вищою кваліфікаційною колегією суддів РФ.

Створення та діяльність органів іноземної держави, у тому числі судової системи, на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим призвели до заходів посилення тимчасової окупації невід`ємної території України.

В той же час, Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014, зокрема ст.ст. 1-3 визначено, що сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя є тимчасово окупованою внаслідок збройної агресії РФ з 20 лютого 2014 року.

Генеральна Асамблея ООН своєю Резолюцією 71/205 від 19.12.2016 «Положення в області прав людини в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі (Україна)» засудила тимчасову окупацію РФ частини території України - Автономної Республіки Крим та міста Севастополя.

В подальшому, Резолюціями 72/190 від 19.12.2017, 73/194 від 17.12.2018 та 74/168 від 18.12.2019 «Положення в області прав людини в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі (Україна)», Генеральна Асамблея ООН вчергове засудила нинішню тимчасову окупацію РФ частини території України - Автономної Республіки Крим та міста Севастополя.

Як зазначено вище, сам факт окупації засуджений як міжнародною спільнотою, так і законодавством України, та був широко висвітлений в офіційних виданнях та медійному просторі.

Також, відповідно до ст. 64 Конвенції Про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 (далі - Конвенція) кримінальне законодавство окупованої території залишається чинним, за винятком випадків, коли дія його скасовується або призупиняється окупаційною державою, якщо це законодавство становить загрозу безпеці окупаційної держави або є перешкодою виконання цієї Конвенції. Враховуючи згадане вище, та з огляду на необхідність забезпечення ефективного судочинства, суди окупованої території продовжуватимуть виконувати свої функції стосовно розгляду правопорушень, визначених цим законодавством.

У контексті окупації Криму, РФ, як окупаційна держава, не мала права втручатися у порядок здійснення правосуддя українськими судами.

Проте, Федеральним Законом рф №154-Ф3 від 23.06.2014 «О создании судов РФ на территориях Республики Крым и города федерального значения Севастополя и о внесении изменений в отдельные законодательные акты РФ» створено систему судів на території Республіки Крим, зокрема незаконно створено «Евпаторийский городской суд».

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення державної зради, з метою заподіяння шкоди територіальній цілісності України та становлення і зміцнення окупаційної влади, сприяння окупаційним органам влади у придушенні спротивів окупації півострова з боку громадян України на території Автономної Республіки Крим та у впровадженні практики переслідування осіб, що перебувають під захистом в порушення вимог ст. 65 Конституції України, якою передбачено обов`язок громадян України захищати, незалежність та територіальну цілісність України, порушуючи присягу судді в частині неупередженого, незалежного, справедливого та кваліфікованого здійснення правосуддя від імені України, керуючись принципом верховенства права, підкоряючись лише закону, та не вчинення дій, що порочать звання судді або підривають авторитет правосуддя, ОСОБА_6 , будучи суддею та відповідно до Постанови Верховної Ради України №249-VII від 16.05.2013, займаючи посаду судді Євпаторійського міського суду АР Крим, маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань, життєвого та професійного досвіду для розуміння факту здійснення підривної діяльності проти України представниками у тому числі незаконно утворених судових органів та органів державної влади російської федерації та неможливість відправлення правосуддя на підставі законодавства іноземної держави, бажаючи допомогти в проведенні цієї підривної діяльності та зробити свій особистий внесок в утворення та функціонування в АР Крим системи незаконних судових органів російської федерації, вчинила дії щодо надання допомоги у здійсненні підривної діяльності проти України.

Зокрема, достовірно знаючи про тимчасову окупацію РФ з 20.02.2014 території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя ОСОБА_6 , будучи громадянкою України, в порушення вимог Конституції та законів України, маючи тривалий стаж роботи суддею, а тому достовірно знаючи, розуміючи та усвідомлюючи незаконність дій Верховної Ради АР Крим та РФ щодо приєднання території АР Крим та м. Севастополя до складу РФ, усвідомлюючи, що так званий «Евпаторийский городской суд» відповідно до положень ст. 64 Конвенції є незаконно створеним органом, діючи добровільно та умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності України, бажаючи допомогти іноземній державі та її представникам у проведенні підривної діяльності проти України, з метою зміцнення та посилення заходів тимчасової окупації території АР Крим, діючи в інтересах РФ, перебуваючи в м. Євпаторія АР Крим упродовж березня - квітня 2014 року продовжила роботу у складі незаконного органу судової влади РФ на території АР Крим на посаді так званих «громадян, які заміщають посади суддів судів, що діють на територіях Республіки Крим та міста федерального значення Севастополя», внаслідок чого у подальшому, Указом РФ №786 від 19.12.2014, була призначена на посаду судді так званого «Евпаторийского городского суда», чим надала допомогу представникам іноземної держави у переході судової системи України, яка діяла на території півострова Крим, на відправлення правосуддя відповідно до ст. 9 ч. 5 «Федерального Конституційного Закону» РФ №6-ФКЗ «Про прийняття в РФ Республіки Крим та утворення в складі РФ нових суб`єктів Республіки Крим та міста федерального значення Севастополя» та на підставі законодавства іноземної держави - РФ.

Крім того, ОСОБА_6 , діючи добровільно та умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності України, в порушення вимог Конституції та законів України, маючи тривалий стаж роботи суддею, а тому достовірно знаючи, розуміючи та усвідомлюючи незаконність своїх дій, з метою зміцнення та посилення заходів тимчасової окупації території АР Крим, перебуваючи в приміщенні так званого «Євпаторійського міського суду Республіки Крим» по пр. Леніна, 30, м. Євпаторія, Автономна Республіка Крим, діючи в інтересах РФ, керуючись нормами Кримінально- процесуального кодексу РФ, 16.06.2014, 24.04.2014, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, винесла рішення у справах №1-164/2014 та №1-13/2014, чим надала допомогу представникам іноземної держави у переході судової системи України, яка діяла на території півострова Крим, на відправлення правосуддя на підставі законодавства іноземної держави - РФ.

Також, діючи в інтересах РФ, керуючись нормами КоАП РФ, 16.04.2014, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, винесла рішення у справі №5-2/2014, чим надала допомогу представникам іноземної держави у переході судової системи України, яка діяла на території півострова Крим, на відправлення правосуддя на підставі законодавства іноземної держави - РФ.

Допомога ОСОБА_6 іноземній державі та її представникам у переході судів АР Крим на відправлення правосуддя на підставі законодавства іноземної держави РФ призвели до забезпечення належного функціонування незаконно створених судових органів та посилили заходи тимчасової окупації півострова.

Суд дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції від 08.04.2014 №1183-VII), а саме в державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності: надання іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник обвинуваченої ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність вироку Деснянського районного суду м. Києва від 20.10.2023 у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості обвинуваченої в суді і вичерпанням можливості їх отримати, просить вирок скасувати і закрити кримінальне провадження.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що в матеріалах справи міститься протокол огляду інтернет-видань від 11-18 червня 2015 року інформації, на яких розміщено рішення суддів судів незаконно створеної Республіки Крим, у тому числі м. Севастополя, відповідно до якої пошуком документів за прізвищем судді ОСОБА_6 на сайті знайдено дві постанови, також суд першої інстанції послався на лист заступника Міністра з питань європейської інтеграції від 21.03.2016 року до ГПУ - вирок від 15.08.2014 року постановлений суддею ОСОБА_6 , що свідчить про здійснення правосуддя суддею ОСОБА_6 , проте вказаний документ не можна вважати рішенням суду за законодавством РФ до того ж за підписом ОСОБА_6 , оскільки на ньому немає ніяких підписів і печаток, крім того воно немає будь-яких ознак бланку суду. За повідомленням прокурора у справі це рішення нібито отримано ним з електронного реєстру, проте якого саме, і де докази знаходження цього рішення у цьому реєстрі, і також де докази, що воно виносилось та підписувалось ОСОБА_6 - немає. Більше ніяких рішень чи інших доказів здійснення правосуддя підзахисною в АР Крим від імені РФ немає.

Крім того, апелянт вказує, щодо відсутності належних та допустимих доказів того, що саме ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Євпаторія АР Крим почала добровільно працювати суддею Євпаторійського суду після окупації Криму, адже в вищевказаних постановах, вироку, на сайті Євпаторійського суду вказана суддя « ОСОБА_12 », але відсутні докази того, що це саме обвинувачена, оскільки інших анкетних даних цієї судді, що здійснює правосуддя в Криму від імені РФ, не встановлено. Також відсутні відомості в матеріалах справи, що саме ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Євпаторія АР Крим була призначена суддею Указом Президента РФ, і що саме вона зверталася з відповідною заявою та приймала присягу судді за законодавством РФ. Тому всі висновки суду першої інстанції з даного приводу є припущеннями та прийняттям обвинувального ухилу при винесенні оскаржуваного вироку, оскільки його заперечення ніким не були спростовані.

Також апелянт зазначає, що більша частина тексту оскаржуваного вироку є хронологією призначення на посаду та звільнення з посади судді Євпаторійського суду АР Крим ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Євпаторія АР Крим, що не має ніякого значення для обвинувачення за ст. 111 КК України, а може свідчити лише про дисциплінарний поступок судді. Проте знову ж таки ототожнення клієнта з суддею « ОСОБА_6 . Євпаторійського суду вже окупованого Криму» нічим не підтверджується, а є лише припущенням. Тобто виходить, що немає ніяких належних і допустимих доказів вчинення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженкою м. Євпаторія АР Крим злочину передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, адже вирок базується виключно на припущеннях.

Апелянт вказує, що суд першої інстанції зазначив у вироку, що ОСОБА_6 для набуття статусу судді мала набути громадянство РФ без бажання припинення громадянства України. Проте, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які підтверджують набуття ОСОБА_6 громадянства РФ. Адже в матеріалах справи відсутні підтвердження набуття саме ОСОБА_6 статусу судді за законодавством РФ в Криму, і відповідно підтверджень, що вона здійснювала правосуддя іменем РФ. а, значить, немає належних та допустимих доказів підтвердження її винуватості у вчиненні злочину, що їй інкримінується.

Обвинувачена ОСОБА_6 була повідомлена про день, час та місце апеляційного розгляду кримінального провадження у встановленому законом порядку, а саме, відповідно до вимог ст. 297 КПК України, шляхом опублікування повідомлення у засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - «Урядовий кур`єр» та на офіційному веб-сайті суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги захисника, вказуючи на законність та обґрунтованість вироку суду, дослідивши за клопотанням захисника письмові докази у провадженні, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

За правилами, визначеними у ч. 1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Розглянувши в порядку спеціального судового розгляду, за відсутності обвинуваченої (in absentia), кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 , суд першої інстанції дійшов законного, обґрунтованого та вмотивованого висновку про доведеність висунутого їй обвинувачення у вчиненні державної зради, тобто діяння, умисно скоєному громадянином України на шкоду суверенітетові та територіальній цілісності, а саме надання іноземній державі (РФ) допомоги у проведенні підривної діяльності проти України.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 111 КК України за обставин, викладених у вироку обґрунтовані сукупністю досліджених в судовому засіданні й наведених у вироку доказів, яким суд дав належну оцінку.

Так, судом першої інстанції встановлено, що статус обвинуваченої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як судді Євпаторійського міського суду Автономної Республіки Крим станом на 2014 рік підтверджується даними, що містяться в листі Адміністрації Президента України від 20.03.2015 №45-01/135 з додатками до нього (Т.№2 а.п. 196-212), відповідно до яких Указом Президента України «Про призначення суддів» від 07.07.2008 №622/2008 ОСОБА_6 призначено строком на п`ять років у місцевому загальному суді на посаду судді Євпаторійського міського суду Автономної Республіки Крим та в подальшому Постановою Верховної Ради України «Про обрання суддів» від 16.05.2013 №527-VIІ ОСОБА_6 обрано на посаду судді безстроково Євпаторійського міського суду Автономної Республіки Крим (Т.№2 а.п. 223-224).

Відповідно до даних, що містяться в листі Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 16.02.2015 за №18-2153/15, ОСОБА_6 , не зверталась до Комісії із заявою про переведення до іншого суду на території України, з заявою про звільнення з посади судді, хоча мала таку можливість (Т.№3 а.п. 61-63).

Згідно даних, що містяться в листі члена ВККС України ОСОБА_13 від 06.10.2015 №8вк-4067/15, рішенням Комісії від 05.10.2015 за результатами розгляду матеріалів перевірки, проведеної за зверненням заступника Генерального прокурора України ОСОБА_14 , зверненням народного депутата України ОСОБА_15 , голови Верховного Суду України ОСОБА_16 , відкрито дисциплінарну справу стосовно судді Євпаторійського міського суду Автономної Республіки Крим ОСОБА_6 (Т.№3 а.п. 85-88)

Рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 10.11.2015 №3009/дп-15 рекомендовано Вищій раді юстиції розглянути питання про звільнення судді Євпаторійського міського суду Автономної Республіки Крим ОСОБА_6 з підстав, передбачених пунктом 5 частини 5 статті 126 Конституції України (Т.№3 а.п. 91-110).

Рішенням Вищої ради юстиції від 24.12.2015 №1206/о/15-15 вирішено внести подання Президенту України про звільнення за порушення присяги судді Євпаторійського міського суду Автономної Республіки Крим ОСОБА_6 (Т.№3 а.п. 116-153).

В подальшому, постановою Верховної Ради України від 19.04.2016 за №1251-VIII ОСОБА_6 звільнено з посади судді Євпаторійського міського суду Автономної Республіки Крим у зв`язку із порушенням присяги судді (Т.№2 а.п. 232).

Винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 111 КК Українипідтверджуються сукупністю письмових доказів у провадженні, а саме клопотанням від 25.05.2015 про надання міжнародної правової допомоги, відповідно до якого ОСОБА_6 , будучи громадянкою України, яка прийняла у відповідності до Закону України «Про судоустрій та статус суддів» присягу судді та будучи діючим суддею АР Крим не звільнилась з раніше займаної посади, та знаючи про незаконність своїх дій і проведеного референдуму продовжила роботу суддею на тимчасово окупованій території АР Крим і в подальшому була призначена на посаду судді незаконно створеного «Евпаторийского городского суда» указом президента РФ від 19.12.2014 №719 «О назначении судей федеральных судов» (Т.№2 а.п. 150-183);

- протоколом огляду інтернет-видань від 11-18 червня 2015 року інформації, яка міститься на інтернет-сайтах, на яких розміщено рішення суддів судів незаконно створеної Республіки Крим, у тому числі м. Севастополя, відповідно до якої пошуком документів за прізвищем судді ОСОБА_6 на сайті http://sudact.ru знайдено постанову по справі №5-2/2014 від 16.04.2014 (Т.№3 а.п. 1-2) та постанову по справі №1-13/2014 від 24.04.2014 (Т.№3 а.п. 3-4) (Т.№2 а.п. 240-255);

- листом заступника Міністра з питань європейської інтеграції ОСОБА_17 від 21.03.2016 за №2911-0-26-16/12.1 до Генеральної прокуратури України з додатками - вирок суду по справі 1-164/2014 від 15.08.2014 постановлений суддею ОСОБА_6 , що свідчить про здійснення правосуддя ОСОБА_6 на тимчасово окупованій території АР Крим (Т.№3 а.п. 5, 6-11).

- протоколом огляду інтернет-видань від 30.09.2021 з додатками до нього, згідно із яким слідчим третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Херсоні) ТУ ДБР у м. Мелітополі ОСОБА_18 проведено огляд сайтів, на яких розміщено документи, щодо призначення на посаду до незаконно створеного Євпаторійського міського суду ОСОБА_6 , а також створення вищезазначеного суду, з яких вбачається, що федеральним законом рф №154-Ф3 від 23.06.2014 «О создании судов РФ на территориях Республики Крым и города федерального значения Севастополя и о внесении изменений в отдельные законодательные акты РФ» було прийнято незаконне рішення про утворення «Евпаторийский городской суд» (Т.№3 а.п. 25, 39-60).

- даними, що містяться в протоколі огляду інтернет-видань від 07.04.2015 та 30.09.2021, відповідно до якого 19.12.2014 указом Президента РФ від 19.12.2014 №786 «О назначении судей федеральных судов», ОСОБА_6 призначено на посаду судді незаконно утвореного «Евпаторийского городского суда» строком на 6 років (Т.№3 а.п. 25, 26-38, 154-158, 159-171).

Взято до уваги судом першої інстанції і лист Департаменту контррозвідки СБ України від 14.06.2016 №2/2/8-22047, згідно із яким ОСОБА_6 станом на 2016 рік постійно перебувала на території Автономної Республіки Крим (Т.№2 а.п. 233-239), а також лист Адміністрації Президента України від 28.09.2016 №03-01/3021, відповідно до якого ОСОБА_6 клопотання про вихід із громадянства України на розгляд Комісії при Президентові України з питань громадянства не направляла (Т.№3 а.п. 24).

Наведений комплекс доказів судом першої інстанції належним чином досліджено та детально викладено у вироку, йому надана відповідна оцінка, з наведенням у вироку відповідних висновків щодо належності, допустимості, достовірності та їх достатності. Зазначені докази у справі узгоджуються між собою, не містять суперечностей, а тому суд першої інстанції правильно поклав їх в основу обвинувального вироку та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 111 КК України (в редакції Законів № 1183-VII від 08 квітня 2014 року).

Зокрема, дослідивши та проаналізувавши докази, суд першої інстанції дійшов висновків, що ОСОБА_6 , будучи суддею Євпаторійського міського суду Автономної Республіки Крим, маючи при цьому достатній рівень освіти, спеціальних знань, починаючи з березня 2014 року не склала своїх повноважень судді та не вчинила жодних дій для свого звільнення з посади судді. А починаючи з березня 2014 року як «суддя» незаконно створеного «Евпаторийского городского суда» ОСОБА_6 здійснювала «правосуддя» на окупованій території України від імені іноземної держави - РФ, керуючись її матеріальним та процесуальним правом, тим самим прийняла на себе на окупованій території України повноваження судді іншої держави - РФ, яка окупувала та незаконно анексувала цю територію. Таким чином здійснення ОСОБА_6 за таких умов «правосуддя» від імені РФ свідчить про порушення нею вимог ст. 65 Конституції України, присяги судді, оскільки забезпечувало становлення та зміцнення окупаційної влади РФ шляхом утворення та функціонування незаконно створених окупаційних органів судової влади РФ на окупованій території України, виконання функцій представника окупаційної судової влади РФ з метою недопущення контролю української влади на території АР Крим, а відтак надання нею допомоги РФ в проведенні підривної діяльності проти України на шкоду суверенітетові та територіальній цілісності України.

Отже, ОСОБА_6 будучи громадянкою України, маючи достатній рівень спеціальних знань і життєвого досвіду, що підтверджується її кваліфікаційним рівнем підготовки в галузі права як судді, використовуючи під час здійснення «правосуддя» від імені РФ власні теоретичні знання і практичні навички, здійснювала тривалий час правосуддя від імені РФ.

Що стосується доводів захисника про те, що посилання суду першої інстанції на добровільний характер дій ОСОБА_6 щодо зайняття посади судді РФ є припущеннями, які не підтверджуються доказами, то колегія суддів вважає їх неспроможними, оскільки на свідомий і добровільний характер дій ОСОБА_6 з надання допомоги РФ в проведенні підривної діяльності на шкоду суверенітетові та територіальної цілісності України, вказує сам характер таких дій, їх послідовність, тривалість у часі та динаміка розвитку. Зокрема, ОСОБА_6 не склала своїх повноважень судді Євпаторійського міського суду Автономної Республіки Крим, як суддя не вчинила жодних дій у зв`язку із своєю мовчазною згодою на автоматичне набуття по факту громадянства іншої країни, а продовжувала здійснювати «правосуддя» як «суддя Евпаторийского городского суда», керуючись при цьому матеріальним та процесуальним правом іноземної держави.

При цьому, всупереч доводам адвоката, те, що саме ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 була призначена суддею указом президента РФ свідчить досліджена та проаналізована судом першої інстанції хронологія призначення та звільнення з посади судді Євпаторійського суду АР Крим ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на яку в тому числі посилається і сам адвокат в апеляційній скарзі.

Що до відсутності, на переконання захисника, доказів набуття ОСОБА_6 громадянства РФ, то колегія суддів вважає їх неспроможними, оскільки, про добровільність отримання громадянства РФ та зайняття посади судді цієї країни вказують, як поведінка, так і послідовні дії ОСОБА_6 , яка продовжувала здійснювати «правосуддя» до створення і початку діяльності на території АР Крим «судів РФ», скориставшись переважним правом на заміщення посади судді в утвореному суді РФ - фактично отримала за законодавством РФ громадянство РФ, як необхідну умову такої діяльності, згідно із п. ст.. 9 «Федерального конституційного закону» від 21.03.2014 №6-ФКЗ «О принятии в РФ Республики Крым и образовании в составе РФ новых субъектов - Республики Крым и города федерального значения Севастополя» тобто з боку РФ за нею автоматично визначилось громадянство РФ. При цьому ОСОБА_6 своїм правом, протягом одного місяця, заявити про своє бажання зберегти громадянство України не скористалася. Тоді як, навіть за вказаним законодавством РФ, залишаючи протягом одного місяця з 21 березня 2014 року можливість зберегти громадянам України на території АР Крим громадянство України та не розповсюджуючи на таких громадян України протягом вказаного місяця передбачені законодавством РФ обмеження на заміщення державних посад, як на осіб, що мають громадянство іншої країни, РФ визнавало за громадянами України, а відтак і за ОСОБА_6 , яке була можливість зберегти, хоча і обмежено у часі. Жодних фактів, які б спростовували добровільність вчинення ОСОБА_6 таких дій стороною захисту надано не було.

Посилання адвоката на те, що наявні в матеріалах справи постанови та вирок від 15.08.2014 винесені суддею ОСОБА_6 не можуть бути взяті до уваги, оскільки не містять підписів, печаток, та ознак бланку, а також даних, що дані документи були отриманні з електронного реєстру, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки такі твердження адвоката спростовуються самими постановами, на яких є відмітка сайту http://sudact.ru, а також дані про те, що зазначені постанови знаходяться у розділі «судебные и нормативные акты РФ» на них відображено номер справи та дата прийняття рішення, а з урахуванням того, що дані постанови були направлені до даного реєстру, то відповідно і підписано їх електронним підписом судді ОСОБА_6 . Що ж до вироку від 15.08.2014, то він міститься на бланку РФ та завірений підписом голови суду. Таким чином посилання адвоката в апеляційній скарзі на те, що наявні в матеріалах справи постанови та вирок не підтверджують здійснення правосуддя суддею ОСОБА_6 , колегія суддів вважає безпідставними.

Твердження захисника про те, що діяльність обвинуваченої може свідчити лише про дисциплінарний проступок судді, колегія суддів вважає неспроможними, зважаючи на встановлені судом першої фактичні обставини кримінального провадження, за яких дії ОСОБА_6 , яка будучи громадянкою України та суддею Євпаторійського міського суду Автономної Республіки Крим, починаючи з березня 2014 року забезпечила становлення та зміцнення окупаційної влади РФ шляхом безпосередньої участі в утворенні та функціонуванні незаконно створених окупаційних органів судової влади РФ на окупованій території України (АР Крим), виконання функцій представника окупаційної судової влади РФ з метою недопущення контролю української влади на території АР Крим, надавши цим допомогу РФ в проведенні підривної діяльності проти України на шкоду суверенітетові та територіальній цілісності України, вірно кваліфіковано за ч.1 ст. 111 КК України (в редакції від 08.04.2014 №1183-VII), як державну зраду, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові та територіальній цілісності України: надання іноземній державі допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.

Таким чином, за результатами перевірки доводів апеляційної скарги захисника, колегія суддів дійшла переконання про те, що висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні державної зради за викладених у вироку обставин відповідають фактичним даним кримінального провадження та підтверджуються дослідженими під час судового розгляду доказами, які є достовірними, належними і допустимими, а в своїй сукупності та взаємозв`язку достатніми для ухвалення обвинувального вироку.

При призначенні покарання ОСОБА_6 , судом першої інстанції, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, зокрема, те, що обвинуваченою вчинено особливо тяжкий злочин, її ставлення до вчиненого, яка свідомо розірвала всі правові стосунки з державою, що надала їй право діяти від імені держави, враховуючи дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима та не встановивши обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд обґрунтовано дійшов висновку, що необхідним й достатнім для виправлення і запобігання вчинення обвинуваченою ОСОБА_6 нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді позбавлення волі на строк в межах санкції ч. 1 ст. 111 КК України, в редакції Закону від 08.04.2014 р.

Призначене судом першої інстанції ОСОБА_6 покарання відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України та в апеляційній скарзі захисником не оскаржується.

Будь - яких порушень норм матеріального або процесуального права, які були б підставою для скасування чи зміни вироку суду першої інстанції, під час апеляційного перегляду не встановлено, а тому апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 376, ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Деснянського районного суду м. Києва від 20.10.2023 у кримінальному провадженні щодо обвинуваченої ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції Закону від 08.04.2014) - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

__________ _______________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4