1Справа № 335/3377/24 1-кп/335/570/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2024 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , процесуального прокурора ОСОБА_3 обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000312 від 09.03.2024, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мелітополь, Запорізької області, громадянина України, має середню освіту, не одруженого, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 28.04.2009 Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік;

- 14.12.2009 Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області, за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 315 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 6 років із конфіскацією майна. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань за вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 28.04.2009 визначено остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 6 років 6 місяців із конфіскацією майна. Звільнений 22.04.2014 умовно-достроково, невідбутий строк 1 рік 5 місяців 14 днів;

- 26.09.2016 Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 6 років із конфіскацією майна. На підставі ч. 1,3 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбутий строк покарання за вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 14.12.2009 і остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 6 років 6 місяців із конфіскацією майна. Звільнений 04.07.2018 умовно-достроково, невідбутий строк 1 рік 5 місяців 20 днів,-

у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

09.03.2024 о 12:00 годині, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, перебуваючи в якості покупця у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , переконавшись у тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрав з торгівельної полиці стартові пакети Vodafone SuperNet Pro у кількості 9 штук, загальна вартість яких згідно висновку експерта ОСОБА_6 складає 1 260,00 гривень. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_4 тримаючи зазначені товари в правій руці, не розрахувавшись за них, пройшов турнікет, після чого сховав їх під кофту та залишив місце вчинення кримінального правопорушення, тим самим мав можливість розпорядитись викраденим майном на власний розсуд. Своїми умисними діями ОСОБА_4 завдав матеріального збитку ТОВ «Сільпо-Фуд» на суму 1 260,00 гривень.

Своїми умисними діями, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжки), вчинена в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України визнав повністю, фактичні обставини справи, що викладені в обвинувальному акті не оспорював та підтвердив їх. Пояснив мотиви та спосіб вчинення правопорушення, що повністю відповідає обставинам, викладеним в обвинувальному акті.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 349, 351 КПК України суд, з урахуванням повного визнання винуватості обвинуваченого, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо фактичних обставин, що підтверджують винуватість обвинуваченого, які ніким не оспорюються. При цьому суд роз`яснив наслідки, передбачені ч.3 ст. 349 КПК України, переконався у добровільності позицій та правильному розумінні учасниками судового провадження наслідків відмови від дослідження інших доказів, що позбавляє їх права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_4 знайшло своє підтвердження у судовому засіданні у повному обсязі, та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання обвинуваченому по даній справі, суд суворо дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів та враховує обставини кримінального правопорушення, його наслідки, характер та ступінь участі обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину, дані про особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують їх покарання.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Визначаючи вид та міру покарання, яке має понести ОСОБА_4 , суд враховує, що останній вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, вчинене в умовах воєнного стану, дані про його особу, зокрема, що ОСОБА_4 особа молодого віку, раніше неодноразово судимий, не одружений, офіційно не працевлаштований, має постійне місце проживання, під наглядом лікаря-психіатра, лікаря нарколога не перебуває, однак з 2022 року неодноразово оглядався лікарем наркологом, востаннє 07.03.2024 (діагноз: психічні та поведінкові розлади внаслідок поєднаного вживання опіоїдів. Синдром залежності. На даний час під клінічним наглядом на замісній терапії.) Також враховується відсутність матеріальних претензій з боку потерпілої особи, оскільки викрадене майно повернуто.

В якості обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає визнання провини у повному обсязі, обвинувачений щиро розкаявся у скоєному.

Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

З урахуванням всіх обставин справи, відомостей про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , тяжкості вчиненого злочину, а також предмета посягання, характеру діянь, способу, місця та часу скоєння злочину, форми, виду і ступеня провини, мотивів і мети злочину, обставин, що характеризують обвинуваченого, думки прокурора та захисника щодо виду та строку покарання, суд доходить висновку, про доцільність призначення покарання у вигляді позбавлення волі, на строк, у межах санкції ч.4 ст.185 КК України, та вважає, що забезпечити виправлення ОСОБА_4 можливо без реального відбування ним покарання, але в умовах контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього обов`язків протягом іспитового строку, який сам втілює в собі погрозу реального відбування призначеного покарання у разі невиконання обвинуваченим умов випробування, що є необхідним і достатнім обмеженням прав і свобод обвинуваченого і достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень.

На погляд суду, враховуючи принцип індивідуалізації покарання, саме таке покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. При цьому суд вважає, що призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, що випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду».

Підстав для застосування ст.69 КК України, відносно ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, застосований до ОСОБА_4 слід залишити без змін до набрання вироком законної сили, оскільки є необхідними для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Долю речових доказів суд вирішує у порядку ст.100 КПК України.

Цивільний позов та процесуальні витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України і призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом 3-х (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, та/або роботи;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речовій докази:

- DVD-RW диск, на якому знаходяться файли відеозаписів від 09.03.2024 з камер відеспостереження, розташованих у приміщенні магазину «Сільпо», який долучений до матеріалів кримінального провадження залишити у матеріалах кримінального провадження №0000312.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України.

У судовому засіданні проголошено резолютивну частину вироку.

Копія повного тексту вироку після проголошення резолютивної частини вручається учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1