Справа № 569/8002/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2024 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Рівненського міського суду Рівненської області кримінальне провадження за №0000204 від 24.01.2024 про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне Рівненської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.361, ч.4 ст.185 КК України,

розгляд кримінального провадження відбувся за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , 23 січня 2024 року, приблизно о 18 год. 00 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , маючи умисел на несанкціоноване втручання у роботу автоматизованої системи, керуючись корисливим мотивом, із метою власного матеріального збагачення, не санкціоновано втрутився у роботу автоматизованої системи Інтернет-банкінгу «Ukrsib», шляхом входу до неї за допомогою належного його знайомому ОСОБА_5 мобільного телефону марки «Xiaomi Mi A2 4/32 Black» та встановленого на ньому мобільного додатку вказаного банку, до яких незаконно отримав доступ, незаконно використавши при цьому персональні дані останнього у виді його абонентського номеру, до якого було прив`язано належну йому банківську картку, та змінивши пароль до мобільного додатку, що призвело до незаконного доступу до належного потерпілому банківського рахунку та подальших дій з ним.

Своїми умисними діями, які виразились у несанкціонованому втручанні у роботу інформаційної (автоматизованої) системи, ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок передбачений ч.1 ст.361 КК України.

Крім того, ОСОБА_3 у період часу з 13 год. 50 хв. 23 січня 2024 року по 05 год. 19 хв. 24 січня 2024 року, в умовах воєнного стану, введеного на підставі Указу Президента України №64 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_1 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, із метою власного матеріального збагачення, таємно викрав належні ОСОБА_5 грошові кошти у загальній сумі 86 200 грн., шляхом незаконного перерахування частини за допомогою встановленого на належному останньому мобільному телефоні марки «Xiaomi Mi A2 4/32 Black», до якого незаконно отримав доступ, мобільного додатку «Ukrsib» із платіжної картки потерпілого на свої платіжні картки, оплатою іншою частиною Інтернет-послуг та зняттям частини у банкоматах, що розташовані за адресами: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , чим завдав потерпілому майнової шкоди у вказаному розмірі.

Своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненими в умовах воєнного стану, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.4 ст.185 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав повністю, дав показання, що 23.01.2024, близько 18 год., за місцем проживання не санкціоновано втрутився у роботу автоматизованої системи Інтернет-банкінгу «Ukrsib», шляхом входу до неї за допомогою належного його знайомому ОСОБА_5 мобільного телефону марки «Xiaomi Mi A2 4/32 Black» та встановленого на ньому мобільного додатку вказаного банку, до яких отримав доступ, використавши при цьому абонентський номер ОСОБА_5 , до якого було прив`язано належну йому банківську картку, змінив пароль до мобільного додатку, та отримав доступ до його банківського рахунку, звідки викрав грошові кошти у загальній сумі 86 200 грн., шляхом перерахування частини коштів за допомогою мобільного додатку із платіжної картки потерпілого на свої платіжні картки, та зняттям частини у банкоматах. Вказав, що потерпілому, відшкодував частину коштів 5 000 грн., на підтвердження чого подав суду платіжну квитанцію. У вчиненому розкаявся, просив не призначати суворе покарання.

Потерпілий ОСОБА_5 для розгляду кримінального провадження не з`явився, подав суду заяву, у якій просив розглянути справу без його участі, вказав, що вид та міру покарання обвинуваченому покладає на думку суду.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового розгляду не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі.

Учасникам розгляду справи роз`яснено, що вони позбавлені права оспорювати обставини, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним згідно положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Суд встановив, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 361 КК України та ч.4 ст. 185 КК України, а саме несанкціоноване втручання у роботу інформаційної (автоматизованої) системи, та таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

У рішенні «Ізмайлов проти Росії» ЄСПЛ вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року за №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання, суд враховує положення статті 65 КК України, зокрема ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_3 інкримінованих кримінальних правопорушень, а саме, що відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст. 361 КК України відноситься до кримінальних проступків, а кримінальне правопорушення передбачене ч.4 ст. 185 КК України, є тяжким злочином; обставини їх вчинення; обставини, які пом`якшують покарання, яким є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень; ставлення обвинуваченого до вчиненого, що останній добровільно відшкодував частину викрадених коштів; обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено; особу винного, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Згідно досудової доповіді щодо обвинуваченого ОСОБА_3 складеної представником персоналу органу пробації - Рівненського районного відділу №1 філії Державної установи «Центр пробації» у Рівненській області від 13.05.2024, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_3 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе, та не становить високої небезпеки для суспільства.

Беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання за вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, а саме за ч.1 ст. 361 КК України обмеження волі, за ч.4 ст. 185 КК України, враховуючи що ОСОБА_3 визнав вину у вчиненому кримінальному правопорушенні та щиро розкаявся, позбавлення волі на мінімальний строк.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 70 КК України, обвинуваченому ОСОБА_3 , за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, і враховуючи повне визнання вини та щире розкаяння у скоєному, часткове відшкодування шкоди суд приходить до висновку, що виправлення і перевиховання ОСОБА_3 можливе без відбування покарання, а тому вважає можливим звільнити його від відбування покарання з випробуванням, відповідно до статті 75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених статтею 76 КК України, що буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Застосований щодо ОСОБА_3 , відповідно до ухвали слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 22.04.2024, запобіжний захід у виді домашнього арешту, в період доби, слід продовжити, оскільки ризики як передбачені ст.177 КПК України продовжують існувати

Долю речових доказів, слід вирішити відповідно до ст. 100 КК України, зокрема диск DVD R, з відеозаписом з камер відео нагляду зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

В порядку ст. 174 КПК України, підлягає скасуванню арешт майна, що належить обвинуваченому, накладений ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області №569/1976/24 (1-кс/569/2293/24) від 05.04.2024 та ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області №569/1976/24 (1-кс/569/2292/24) від 05.04.2024.

Керуючись ст. ст. 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.361, ч.4 ст. 185 КК України та призначити покарання:

-??за ч.1 ст.361 КК України - у виді 1 (одного) року обмеження волі;

-за ч.4 ст.185 КК України - у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

До набрання вироком законної сили, але не більше ніж на два місяці, продовжити щодо ОСОБА_3 , запобіжний захід домашній арешт в період доби, та покласти обов`язки передбачені ч.5 ст. 194 КПК України:

-заборонити залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 - в період доби з 22 год. по 06 год., за виключенням необхідності отримання медичної допомоги та необхідності забезпечення особистої безпеки у період дії воєнного стану, шляхом перебування у захисних спорудах, бомбосховищах на випадок оголошення повітряної тривоги;

-прибувати до прокурора, суду за першою вимогою.

Речові докази диск DVD R, з відеозаписом з камер відео нагляду зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області №569/1976/24 (1-кс/569/2293/24) від 05.04.2024 на грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках, № НОМЕР_1 , що емітовані АТ «Таскомбанк», МФО 339500, код ЄДРПОУ 09806443. юридична адреса: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області №569/1976/24 (1-кс/569/2292/24) від 05.04.2024 на грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках, № НОМЕР_2 , що емітовані АТ «Перший Український міжнародний банк», МФО 334851, , юридична адреса: м. Київ, вул. Андріївська, 4.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

На вирок з підстав, передбачених частиною четвертою статті 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1