Справа № 369/2762/20 Суддя в І-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/200/2024 Суддя в 2-й інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

суддів: ОСОБА_2 (головуюча), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар: ОСОБА_5 , ОСОБА_6

за участю:

прокурора - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0000910 від 17.02.2020 за апеляційною скаргою зі змінами заступника керівника Київської обласної прокуратури на вирок Києво - Святошинського районного суду Київської області від 09 лютого 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Києво - Святошинського районного суду Київської області від 09 лютого 2023 року,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, уродженку селища Погребище Перше, Погребищенського району, Вінницької області, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судиму:

- 10.12.2019 за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;

- 13.07.2020 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді 2 років 1 місяця позбавлення волі, ухвалою Збаразького районного суду Тернопільської області від 21.09.2021 звільнена умовно-достроково від відбування покарання на 10 місяців 16 днів, засуджено:

за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки;

на підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю в 3 роки;

на підставі ст.76 КК України на ОСОБА_8 покладено обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

вирішене питання про речові докази.

Відповідно до вироку, ОСОБА_8 , 17 лютого 2020 року, приблизно о 09 годині 25 хвилин, перебуваючи в приміщенні торгівельної зали гіпермаркету ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет», що розташований за адресою: Київська область, Києво- Святошинський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Велика Кільцева, 4, з метою незаконного заволодіння чужим майном, взяла з полиць магазину товарно-матеріальні цінності, загальною вартістю 602 грн. 08 коп. без урахування ПДВ, які сховала під власний одяг, та пройшовши касову зону магазину, не розрахувавшись за товар намагалась, повторно, таємно викрасти чуже майно загальною вартістю 602 грн. 08 коп. без урахування ПДВ, однак була зупинена працівниками охорони даного магазину.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченої, вважав вирок незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення внаслідок м`якості. В обґрунтування доводів апеляційної скарги указав, що ОСОБА_8 раніше засуджена вироком Святошинського районного суду м. Києва від 13.07.2020 до 2 років 1 місяця позбавлення волі та 21.09.2021 звільнена від відбування покарання умовно-достроково, фактично відбутий строк покарання складає 1 рік 2 місяці 14 днів. Діяння поставлене у вину обвинуваченій ОСОБА_8 за оскаржуваним вироком нею вчинено 17.02.2020, тобто до ухвалення вироку Святошинського районного суду м. Києва від 13.07.2020. Таким чином, суд при призначенні остаточного покарання в порушення вимог ч. 4 ст. 70 КК України не врахував зазначений вирок, тобто не застосував закон, який підлягав застосуванню, а отже неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність. Крім того, апелянт зауважив, що за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 13.07.2020 обвинуваченій ОСОБА_8 було призначено покарання, яке належить відбувати реально, а відтак незастосування судом положень ч. 4 ст. 70 КК України при призначенні остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, призвело до незаконного застосування в оскаржуваному вироку положень ст. 75 КК України та звільнення обвинуваченої від призначеного покарання. За наведених обставин просив вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 призначити покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань, призначених за даним вироком та за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 13.07.2020 призначити остаточне покарання у виді 4 років позбавлення волі. У строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зарахувати частково відбуте покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 13.07.2020 у виді 1 року 2 місяців 14 днів позбавлення волі за правилами, передбаченими ст. 72 КК України. В решті вирок залишити без змін.

У поданих змінах до апеляційної скарги прокурор просить вирок Києво - Святошинського районного суду Київської області від 09.02.2023р. щодо ОСОБА_8 змінити в частині призначеного покарання, вважати ОСОБА_8 засудженою за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки. На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_8 обов`язки періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 13.07.2020 виконувати самостійно. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд повинен був призначити ОСОБА_8 покарання таким чином, щоб кожен з вироків, а саме, вирок Святошинського районного суду м. Києва від 13.07.2020 та вирок Києво - Святошинського районного суду Київської області від 09.02.2023р. виконувались самостійно, що узгоджується з правовим висновком Об`єднаної палати касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі №760/26543/17, з якого вбачається, що вироки - попередній, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням та новий, за який їй призначено покарання, що належить відбувати реально, виконується самостійно. Таким чином судом неправильно застосовано закон про кримінальну відповідальність.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав подані зміни до апеляційної скарги, просив їх задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги зі змінами, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судовий розгляд даного кримінального провадження проводився в суді першої інстанції в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, а тому висновки суду щодо фактичних обставин справи, які не оспорювались і стосовно яких докази судом не досліджувались, апеляційним судом не перевіряються. Вирок в частині доведеності вини, правильності кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_9 та в частині призначеного їй покарання за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України учасниками судового провадження не оспорюється. Підстав для виходу за межі апеляційної скарги в порядку ч.2 ст. 404 КПК України колегія суддів не вбачає.

Щодо доводів апеляційної скарги зі змінами прокурора про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність при призначенні обвинуваченій остаточного покарання, то колегія суддів вважає їх обгрунтованими.

Статтею 70 КК України визначені підстави, порядок та межі призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень.

При сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань (ч.1 ст.70 КК).

За змістом ч.4 ст. 70 КК України за правилами призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 КК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, обвинувачена ОСОБА_8 оскаржуваним вироком Києво - Святошинського районного суду Київської області від 09.02.2023р. засуджена за ч.2 ст.15 ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю в 3 роки та покладено на неї обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

З матеріалів провадження також вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15 ч.2 ст. 185 КК України, за яке ОСОБА_8 засуджена оскаржуваним вироком вона вчинила 17.02.2020, тобто до ухвалення вироку Святошинського районного суду м. Києва від 13.07.2020, за яким вона була засуджена за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді 2 років 1 місяця позбавлення волі.

Оскільки за правилами ч.4 ст. 70 КК України не передбачено складання покарання, яке було призначено реально та покарання, від відбування якого особа була звільнена на підставі ст. 75 КК України, тому в даному випадку положення ст. 70 КК України не можуть бути застосовані, а тому суд повинен був призначити ОСОБА_8 покарання таким чином, щоб кожен з вироків виконувався самостійно.

Неврахування судом першої інстанції вказаних вимог закону призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність при призначенні обвинуваченій ОСОБА_8 остаточного покарання.

Отже, вирок суду першої інстанції в частині призначення обвинуваченій ОСОБА_8 остаточного покарання підлягає зміні у зв`язку з неправильним застосуванням кримінального закону.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури зі змінами задовольнити.

Вирок Києво - Святошинського районного суду Київської області від 09 лютого 2023 року щодо ОСОБА_8 в частині призначеного покарання змінити.

Вважати ОСОБА_8 засудженою за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням встановивши іспитовий строк тривалістю 3 роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_8 обов`язки періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 13.07.2020 виконувати самостійно.

В решті вирок Києво - Святошинського районного суду Київської області від 09 лютого 2023 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженою, яка перебуває під вартою - в той же строк з дня отримання копії ухвали.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4