Березівський районний суд Одеської області
20.02.2024
Справа № 494/1224/23
Провадження № 1-кп/494/52/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2024 року Березівський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Березівці кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000062 від 31.05.2023 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Веселинівка, Березівського району, Одеської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 Кримінального кодексу України, суд -

в с т а н о в и в :

30.05.2023, приблизно о 19:00 год., більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, у ОСОБА_4 , який знаходився в полі за межами с. Веселинівка, Березівського району, Одеської області виникла сварка з ОСОБА_5 .

У ході сварки, з мотивів раптово виниклих неприязних відносин, у ОСОБА_4 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

З метою реалізації свого протиправного умислу, направленого на спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 , умисно, протиправно, завдав декілька ударів кулаком лівої руки в область голови потерпілого.

Своїми неправомірними діями ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_5 легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, у вигляді закритої внутрішньо-мозкової травми в формі струсу головного мозку та одного садна лівої тім`яної ділянки, що є єдиним комплексом закритої внутрішньочерепної травми в формі струсу головного мозку.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, тобто в умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Анкетні дані обвинуваченого були уточнені в ході судового розгляду, згідно яких прізвище обвинуваченого ОСОБА_4 , а не ОСОБА_4 , як зазначено в обвинувальному акті.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, заперечив. Зазначив, що 30.05.2023 року він разом з синами працював в полі, обробляли землю, працювали на тракторі, що належить фермерському господарству. ОСОБА_5 він побачив в 16 год. 30 хв., коли останній з ОСОБА_6 возили сіно. З ними був ще знайомий ОСОБА_7 . Обвинувачений ствердив, що він фізично не міг вчинити кримінальне правопорушення, так як від потерпілого перебував на значній відстані і вони не перетиналися, в тракторі він їхав один, переїжджав з одного поля на інше, їхав в сторону посадки до паїв. ОСОБА_4 також зазначив, що їхав на тракторі, такий не зупиняв і не виходив з нього, коли на дорозі побачив ОСОБА_5 . Ствердив, що не вживає спиртне та ненормативну лексику, в будь-які бійки не влазить, поводить себе законослухняно. В показах потерпілого та свідка, на його думку, є суперечності. Після події, яку йому інкримінують, сам потерпілий, на думку обвинуваченого, перебував на лікуванні не більше 2 днів, а саме з 30.05.2023 року по 01.06.2023 року. Зазначив, що конфлікти між ним і потерпілим раніше бували, він часто робив зауваження останньому, а відтак ОСОБА_5 вирішив йому помститися та обмовити.

Відповідно до статті 129 Конституції України, статті 7 Кримінального процесуального кодексу України, основними засадами судочинства в Україні - є верховенство права, законність, рівність усіх учасників судового розгляду перед законом і судом, повага до людської гідності.

Вирок суду як найважливіший акт правосуддя покликаний забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права.

При цьому, суд виходить із положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України, від 17 липня 1997 року, норм Конституції України, КПК України, які визначають права і свободи кожного, хто перебуває під юрисдикцією членів Ради Європи, які підписали зазначену конвенцію, держави, яка ратифікувала її у встановленому Законом порядку, та гарантують кожному права і свободи, визначені в розділі 1 Конвенції та розділу VIII Конституції України.

Відповідно до норм статті 56 КПК України - потерпілий є одним з основних учасників кримінального провадження, від процесуальної активності якого залежить з`ясування обставин вчинення кримінального правопорушення; пояснення потерпілого можуть бути складовою та різновидом доказів, а також використовуватись при здійсненні інших процесуальних прав, як під час досудового розслідування, так і в судовому розгляді для обґрунтування позиції чи думки з питань, які виникають у провадженні.

Так, в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 надав покази в яких зазначив, що він знайомий з обвинуваченим вже давно, раніше відносини між ними були нормальними. Подія мала місце між населеними пунктами Веселинове та Котовка Березівського району Одеської області. 30.05.2023 року потерпілий зазначив, що їхав на груженому сіном мотоблоці. Біля поля була польова дорога. ОСОБА_4 їхав напроти нього на тракторі з оприскувачем. Спочатку обвинувачений, з трактора, звернув йому увагу руками, піднявши їх догори, з чого можна було зрозуміти (що він робить на цій дорозі?). Потерпілий зазначив, що показав, що їде по дорозі. Вони розминулись. Тобі обвинувачений зупинив трактор, вийшов з такого і догнав його та помічника ОСОБА_6 . Далі ОСОБА_4 з криками та нецензурною лайкою почав бити його в голову. Окуляри потерпілого впали. Далі ОСОБА_5 пояснив, що отримав чотири удари по голові від обвинуваченого. В подальшому останній зник. Далі потерпілий повідомив, що вини зі свідком поїхали додому, де йому стало погано, йому викликами швидку та поліцію. Потерпілого забрали в лікарню, в якій він пролежав п`ять днів. Потерпілий пояснив, що обвинувачений бив його кулаком в праву сторону голови, лівою рукою, правою рукою тримався за мотоблок. За повідомленням потерпілого, свідок ОСОБА_6 був постійно поруч з ним та бачив подію заподіяння тілесних ушкоджень повністю.

Суд немає підстав не вірити показанням потерпілого ОСОБА_5 , оскільки вони об`єктивно відображають обставини справи, підтверджуються іншими доказами, дослідженими судом. Судом не встановлено обставин, за яких потерпілий може оговорювати обвинуваченого.

Відповідно до статей 84-85 КПК України, доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставини, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, не дивлячись на не визнання ОСОБА_4 такої, доведена прокурором у повному обсязі і підтверджується встановленими судом фактичними даними, у розумінні вимог статей 84, 85, 86, 87, 94 КПК України, які містяться у показах наступних свідків та письмових доказах.

Так в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність за дачу суду завідомо неправдивих показань та приведеним до присяги, повідомив, що подія мала місце 30 числа або в червні або в травні місяці 2023 року, точно місяця не пам`ятає. Він з потерпілим їхали на мотоблоці по дорозі, на якій розминулись з обвинуваченим, який їхав на тракторі. Останній показував потерпілому, жестом куди він їде. В подальшому ОСОБА_4 влетів з лівої сторони мотоблоку та почав бити потерпілого у вісок, в лобну частину та під потилицю. Правою рукою тримався за мотоблок, а лівою бив. Мотоблок був постійно у русі. Далі свідок зазначив, що не встиг навіть зрозуміти, що відбулось і вони з ОСОБА_5 поїхали далі. Вдома потерпілий викликав поліцію. Що стало причиною такої поведінки обвинуваченого свідок зазначив, що не зрозуміло, оскільки вони з потерпілим їхали по дорозі та нормально розминулись з обвинуваченим. Також свідок ствердив, що коли обвинувачений бив потерпілого, останній вживав ненормативну лексику в сторону ОСОБА_5 . На місці події не викликали поліції, так як був відсутній мобільний телефон. Свідок пояснив, що після нападу в потерпілого було видно гулю з розсіченням.

Окрім показань потерпілого та свідка, судом були досліджені письмові докази по кримінальному провадженню, які підтверджують вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, а саме:

-протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 30.05.2023 року від заявника ОСОБА_5 , з якого вбачається, що 30.05.2023 року приблизно о 19:00 год. ОСОБА_4 спричинив йому тілесні ушкодження, перебуваючи на польовій дорозі неподалік с. Веселинівка, Березівського району Одеської області.

- висновок експерта про проведення судово-медичної експертизи ОСОБА_5 №66 від 31.05.2023 р. з якого вбачається, що при обстеженні лікарем судово-медичним експертом Північного МВ СМЕ №2 ОСОБА_8 у ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої внутрішньо-мозкової травми у формі струсу головного мозку та одного садна лівої тім`яної ділянки, що є єдиним комплексом закритої внутрішньочерепної травми в формі струсу головного мозку. Морфологічні особливості тілесного ушкодження вказують на те, що воно могло уторитися від дії тупого предмету, індивідуальні особливості якого в пошкодженні не відтворилися. Враховуючи ступень загоєння садна, давність утворення тілесного ушкодження у ОСОБА_5 в межах не більше однієї доби, тобто воно могло утворитися 30.05.2023 року у вказаний в постанові час. Об`єктивних даних, які б свідчили за власноручне утворення тілесного ушкодження самому собі підекспертним ОСОБА_5 немає. Враховуючи локалізацію тілесного ушкодження в момент його спричинення положення ОСОБА_5 могло бути будь-яким (стоячи, лежачи, сидячи) лівою тім`яною ділянкою відносно травмуючого предмету. Виявлене у ОСОБА_5 тілесне ушкодження у вигляді закритої внутрішньочерепної травми в формі струсу головного мозку є найбільш легкою формою внутрішньочерепної травми, що зазвичай тягне за собою розлад здоров`я тривалістю понад 6 днів, але не більше 3 неділь і відноситься до легких, з короткочасним розладом здоров`я;

- протокол проведення слідчого експерименту від 05 липня 2023 р. за участю свідка ОСОБА_6 , з якого вбачається, що усі учасники слідчої дії перебувають навпроти будинку по АДРЕСА_1 , де свідок ОСОБА_6 погодився надати покази, стосовно події, що мала місце 30.05.2023 року на польовій дорозі за межами села Веселинівка, Березівського району Одеської області. ОСОБА_6 вказав, що він з ОСОБА_5 їхали на мотоблоці та розминулися на дорозі з ОСОБА_4 . Потім свідок вказав, як він з потерпілим сиділи на мотоблоці. За кермом сидів ОСОБА_5 , свідок сидів з правого боку. Далі свідок продемонстрував дії ОСОБА_4 , який підійшов з лівого боку від ОСОБА_5 та наніс приблизно до чотирьох ударів в область лівої частини голови ОСОБА_5 . Потім свідок продемонстрував вказане. Також свідок вказав, що у Горбатовського злетіли окуляри та кепка, які свідок підняв. В момент, коли ОСОБА_4 наносив удари свідок пояснив, що останній висловлювався нецензурною лайкою. Потім свідок з потерпілим поїхали додому, де ОСОБА_5 викликав швидку допомогу та поліцію. Удари наносив ОСОБА_4 кулаком лівої руки;

-протокол проведення слідчого експерименту від 05.07.2023 року за участю потерпілого ОСОБА_5 , з якого вбачається, що усі учасники слідчої дії перебувають навпроти будинку по АДРЕСА_1 , де потерпілий надав покази, що 30.05.2023 року він разом з ОСОБА_6 їхали на мотоблоці. На зустріч їм на тракторі їхав ОСОБА_4 та вони з ним розминулись. Потім потерпілий вказав, що ОСОБА_4 вискочив з лівого боку на мотоблок, а саме лівою ногою став на мотоблок, а правою рукою тримався за кермо мотоблока, а лівою рукою, а саме кулаком почав наносити удари в область голови ОСОБА_5 . Після чого потерпілий продемонстрував вказане. Удари наносились в область голови з лівого боку, таких було близько чотирьох. Також потерпілий продемонстрував як в нього злетіли окуляри та головний убір. Потерпілий продемонстрував в яку саме область приходились удари. Свідок сидів з правого боку. Коли ОСОБА_4 наносив удари, мотоблок перебував у русі, швидкість була до 5 км/год. В ході цього ОСОБА_4 висловлювався нецензурною лайкою. Після цього ОСОБА_4 зник. Потім потерпілий пояснив, що поїхав додому та викликав поліції.

Згідно ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

З врахуванням норм статей 368, 370 КПК України, суд, прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 125 КК України, а саме в заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, потерпілому ОСОБА_5 доведена повністю.

Оцінюючи досліджені судом докази, а саме: пояснення потерпілого, висновок судово-медичної експертизи ОСОБА_5 , покази свідка ОСОБА_6 протоколи проведення слідчих експериментів з участю потерпілого та свідка, суд приходить до висновку, що вказані та досліджені докази є належними, оскільки підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані, отримані з цих доказів не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження. Дані докази у своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного і дають можливість суду прийти до однозначного висновку про те, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінальному проступку доведена та спростовують ствердження обвинуваченого про те, що він не перетинався з ОСОБА_5 та не заподіював йому ніяких тілесних ушкоджень, тому суд розцінює таку позицію обвинуваченого як спробу уникнути відповідальності за вчинений ним кримінальний проступок.

Суд не бере до уваги, як доказ вини ОСОБА_4 , довідку чергового лікаря ОСОБА_9 від 30.05.2023 року, так як з такої не вбачається в приймальне відділення якої установи був доставлений ОСОБА_5 з діагнозом закритої черепно-мозкової травми, струс головного мозку, відсутній штамп медичної установи та печатка чергового лікаря. А відтак даний доказ є недопустимим.

Таким чином, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 повністю доведена та вірною є кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 125 КК України, оскільки він заподіяв умисне легке тілесні ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Відповідно до статті 65 КК України суд, при призначенні покарання, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, та призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, судом також не встановлено.

Щодо особи обвинуваченого, то встановлено, що ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується посередньо, раніше не судимий, на обліку в лікаря психіатра чи нарколога не перебуває, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину.

Судом при призначенні покарання враховуються вимоги статті 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до роз`яснень пункту 1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року зі змінами, при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення, також мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Приймаючи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_4 покарання у виді штрафу.

Витрат на проведення експертиз у кримінальному провадженні немає. Цивільний позов не був заявлений. Речові докази відсутні. Клопотання про обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не надходило.

Керуючись ст.ст. 371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду протягом тридцять днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1