Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/237/24 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2024 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому дистанційно в режимі відео конференції, апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , з доповненнями, на ухвалу слідчого судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 10 квітня 2024 року, якою частково задоволено клопотання слідчого та стосовно,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Смоліне, Маловисківського району, Кіровоградської області, громадянина України, українця, не одруженого, не працюючого, пенсіонера, з ІІІ групою інвалідності по проф. захворюванню, з середньо-спеціальною освітою, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , такий, що в силу ст. 89 КК України немає судимості,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч.1 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком до 08.05.2024 року, тобто в межах досудового розслідування, з покладенням на нього обов`язків передбачених ч.5 ст. 194 КПК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 10 квітня 2024 року, частково задоволено вказане клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання в межах строку досудового розслідування, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя прийшов до висновку, що підозрюваний ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України. Також встановлено наявність ризику передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України.

При цьому слідчим суддею враховано стан здоров`я підозрюваного на даний час, перебування його на стаціонарному лікуванні, лише часткове видалення йому вибухових осколків, а тому з урахуванням строку досудового розслідування, слідчий суддя прийшла до висновку за необхідне застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід, у виді особистого зобов`язання та покласти на підозрюваного обов`язки передбачені ч.5 ст. 194 КПК України.

Не погоджуючись з вказаним рішенням слідчого судді, прокурор в апеляційній скарзі та доповненнях до неї, просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб.

В обґрунтування апеляційних вимог прокурор зазначає, що дана ухвала є незаконною та підлягає скасуванню у зв`язку з неповнотою невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Так прокурор зауважує, що слідчий суддя зазначив, що у клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді гримання під вартою не доведено ризики, які у ньому зазначені, враховуючи дані про особу та обставини кримінального правопорушення.

Однак, з такими твердженнями не можливо погодитися, оскільки у клопотанні слідчого вказано про те що підозрюваний ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 15 років.

В ході розгляду клопотання про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 повідомив суд, що наміру вбивати не мав, внаслідок його дій постраждав лише він.

Крім цього відповідно до протоколу огляду місця події від 07.02.2024 який проводився по АДРЕСА_2 зафіксовано місце вибуху гранати оборонної дії типу Ф-1 (корпус гранати з підривачем типу (УЗРГМ-2), а саме по середині віконної рами спальної кімнати будинку, та підозрюваному ОСОБА_8 дійсно було відомо, що це вікно саме кімнати де відпочивала та перебувала потерпіла.

Тому, вважає, що судом надано не вірну оцінку обставинам кримінального правопорушення та особі підозрюваного.

Слідчий суддя погодився з наявністю ризику незаконного впливу підозрюваного на потерпілого та свідків, однак не згодний із наявністю ризику, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, при цьому аргументація незгоди не наводиться.

Прокурор вважає, що з урахуванням доказів наданих слідчим на обґрунтування клопотання та показань підозрюваного у судовому засіданні ризики зазначені у клопотанні підтверджуються в повній мірі.

Оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжкого та особливо тяжкого кримінального правопорушення та в разі доведення вини підозрюваного йому загрожує покарання від 7 до 15 років позбавлення волі.

Крім цього підозрюваний ОСОБА_10 вчинив декілька кримінальних правопорушень, а саме придбав та зберігав без передбаченого законом дозволу бойову ручну гранату оборонної дії типу Ф-1, а тому останній може знову придбати ти зберігати інші боєприпаси, таким чином особа вчинила інше правопорушення, як наслідком може свідчити про можливість та реальність настання вказаного ризику у випадку застосування до ОСОБА_8 , запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою.

Враховуючи, що судом визнано підозру обґрунтованою та наявні ризики передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, з урахуванням обставин кримінального правопорушення та особи підозрюваного можна зробити висновок, що менш суворі запобіжні заходи, у тому числі домашній арешт, не зможуть забезпечити виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_8 обов`язків.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, підозрюваного та його захисника, які просили апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Колегія суддів зважає на висновки Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках: при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд; при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя; при ризику вчинення ним подальших правопорушень; при ризику спричинення ним порушень громадського порядку. Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд згідно змісту вимог ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, але не доведе недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказані вище вимоги слідчим суддею під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_8 дотримані у повному обсязі.

Як убачається з матеріалів клопотання, СВ відділення поліції №1 (м. Мала Виска) Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000067 від 07.02.2024 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.1 ст. 115, ч.1 ст. 263 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 точного часу, дати, місця слідством не встановлено, без передбаченого законом дозволу придбав бойові припаси, а саме бойову ручну осколкову гранату оборонної дії типу Ф-1.

В подальшому, ОСОБА_8 розуміючи протиправність своїх дій, незаконно, без передбаченого законом дозволу, в порушення «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробника для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за властивостями, метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї, або вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС № 662 від 21.08.1998 року та «Положення про дозвільну систему», затвердженої постановою КМУ № 576 від 12.10.1992 року переніс та зберігав бойову ручну осколкову гранату оборонної дії типу Ф-1 за місцем проживання, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

06.02.2024 року ОСОБА_8 помістив вказану бойову гранату до свого автомобіля марки «ВАЗ-2112» реєстраційний номер НОМЕР_1 , на якому поїхав до домоволодіння своєї колишньої співмешканки ОСОБА_11 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до висновку експерта від 05.03.2024 року та 06.02.2024 року в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_2 стався вибух бойової ручної осколкової гранати оборонної дії типу Ф-1 (корпус гранати з підривачем типу (УЗРГМ-2)).

Крім цього, 06.02.2024 року близько 23 год. 30 хв. ОСОБА_8 , маючи умисел спрямований на умисне протиправне позбавлення життя іншої людини приїхав на своєму автомобілі марки «ВАЗ-21012» реєстраційний номер НОМЕР_1 до домоволодіння своєї колишньої співмешканки ОСОБА_11 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на умисне протиправне позбавлення життя іншої людини, ОСОБА_8 знаючи про те, що здоров`я та життя будь-якої людини рівною мірою охороняється законом і протиправне посягання на нього є кримінально караним діянням, діючи цілеспрямовано та рішуче, вибив скло на вікні спальної кімнати будинку ОСОБА_11 , розуміючи, що потерпіла перебуває в вказаній кімнаті. В цей момент ОСОБА_11 прокинулась та розбудила свою неповнолітню та малолітню доньок, побоюючись за своє життя та здоров`я, життя здоров`я дітей вибігла до прихожої кімнати. ОСОБА_8 в свою чергу продовжуючи злочинний умисел пішов до свого автомобіля де із салону взяв бойову ручну осколкову гранату оборонної дії типу Ф-1 (корпус гранати з підривачем типу (УЗРГМ-2)), із якою підійшов до розбитого вікна та витягнувши кільце тримаючи бойову ручну осколкову гранату оборонної дії типу Ф-1 (корпус гранати з підривачем типу (УЗРГМ-2)) в правій руці протягнув через розбите вікно до середини кімнати, де в цей момент відбувся вибух та уламками гранати пошкодило ліжка та іншу мебель.

При цьому, ОСОБА_8 свій намір на вбивство потерпілої ОСОБА_11 довів до кінця вчинивши усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, оскільки в цей час потерпіла ОСОБА_11 із своїми неповнолітньою та малолітньою доньками вийшли до прихожої кімнати будинку та таким чином кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від волі ОСОБА_8 ..

08.02.2024 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України.

11.03.2024 року ОСОБА_8 повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч.1 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України.

Слідчий за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , посилаючись на те, що більш м`які запобіжні заходи неможливо застосувати до підозрюваного з підстав, того, що останній вчинив тяжкий злочин, свою вину не визнає в повному обсязі та вчинив вказані кримінальні правопорушення.

Під час розгляду клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею перевірено, що в матеріалах провадження є достатні дані, що підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч.1 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України.

Також, при судовому розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави відносно ОСОБА_8 , слідчий суддя належним чином з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

При цьому слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження, встановив, що виключних обставин для застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки даних, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів у клопотанні слідчого не вказано та прокурором в судовому засіданні не доведено. Заявлені у клопотанні слідчого ризики в сукупності з тяжкістю злочину та даними про особу підозрюваного, не можуть слугувати виключною та самостійною підставою для застосування такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, оскільки слідчим суддею належним чином враховано обставини, визначені ст. 178 КПК України, зокрема на ряду з тим, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, останній на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, з 20.02.2024 року по даний час перебуває на стаціонарному лікуванні в КНП "Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради", йому встановлено діагноз вибухова травма, множинні осколкові сліпі поранення обличчя, тулуба, верхніх кінцівок з травматичною ампутацією правого передпліччя на рівні н/з, з дефектами м`яких тканин лівої кисті, лише частково йому видалено осколки, він є особою з інвалідністю, встановлено ІІІ групу безтерміново, має ряд професійних захворювань.

Так, на переконання апеляційного суду, слідчий суддя, відмовляючи в обранні запобіжного заходу стосовно ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою, дійшов обґрунтованих висновків про недоведеність обставин, за яких застосування менш суворих запобіжних заходів є неможливим.

Крім того, відсутні докази, що за наявності сталих соціальних зв`язків буде уникати слідства та суду, за час проведення досудового розслідування. Проте, сам факт підозри ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 15 ч.1 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, з урахуванням його особи, не є підставою для тримання особи під вартою.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що подане слідчим клопотання не відповідає вимогам співмірності, оскільки від застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не залежить ефективність, повнота та всебічність проведення досудового розслідування. Передбачені ст. 177 КПК України ризики, не досягнули того ступеня, які б переконливо вказували на неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж зазначений слідчим у клопотанні.

Отже, з огляду на наведене, а також даних в їх сукупності про особу підозрюваного, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про можливість застосування щодо ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, який також зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного під час досудового розслідування даного кримінального провадження.

Разом з цим, для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_8 процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні, слідчий суддя обґрунтовано поклав на нього обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Доводи прокурора щодо неврахування судом тяжкості вчиненого злочину ОСОБА_8 є безпідставними, оскільки сам по собі факт вчинення інкримінованого підозрюваному кримінальних правопорушень та ймовірність призначення йому суворого покарання, за відсутності конкретних фактів ухилення його від слідства та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, не свідчить про недостатність запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Доводи апеляційної скарги прокурора щодо неповного дослідження слідчим суддею підстав застосування запобіжного заходу не ґрунтуються на матеріалах справи. Всім обставинам справи слідчим суддею дана належна оцінка у відповідності з вимогами КПК України.

При цьому, слід зауважити, що прокурором апеляційному суду не надано будь-яких даних про те, що підозрюваний, після застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, порушував умови вказаного запобіжного заходу і не дотримувався покладених на нього обов`язків. Вказані обставини додатково свідчать про правильність прийнятого слідчим суддею рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла до переконання, що зазначені в апеляційній скарзі прокурора доводи щодо невідповідності висновків слідчого судді фактичним обставинам кримінального провадження є необґрунтованими, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, та не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не встановлено.

Таким чином, рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтвердженні достатніми даними, дослідженими судом, а також яким дана належна оцінка, а тому апеляційна скарга прокурора, з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 376 ч.2, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора з доповненнями залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді ухвалу слідчого судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 10 квітня 2024 року, якою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4