Справа № 146/1858/23
Провадження №11-кп/801/482/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

та його захисника - адвоката ОСОБА_8 ( в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Томашпільського районного суду Вінницької області від 26 грудня 2023 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Алушта АРК Крим, українець, громадянин України, з середньою освітою, не працюючий, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, потерпілий внаслідок аварії на ЧАЕС, не є особою з інвалідністю та депутатом, без постійного місця проживання, раніше судимий:

1) 23.03.2001 Київським районним судом м. Сімферополя за ч. 2 ст. 140, ст. 43 КК України до покарання у виді позбавлення волі терміном 4 роки 4 місяці;

2) 01.06.2001 Залізничним районним судом м. Сімферополя за ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 42 КК України до покарання у виді позбавлення волі терміном 4 роки 4 місяці;

3) 10.03.2006 Київським районним судом м. Сімферополя за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі терміном 3 роки 3 місяці;

4) 21.05. 2007 Залізничним районним судом м. Сімферополя за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі терміном 3 роки 3 місяці;

5) 05.11.2007 Бахчисарайським районним судом АРК Крим за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі терміном 4 роки;

6) 11.03.2008 Сакським міським районним судом АРК Крим за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі терміном 4 роки;

7) 02.09.2009 Бахчисарайським районним судом АРК Крим за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі терміном 4 роки 6 місяців;

8) 25.02.2013 Київським районним судом м. Сімферополя за ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі терміном 5 років;

9) 05.05.2011 Залізничним районним судом м. Сімферополя за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі терміном 3 роки 6 місяці;

10) 14.09.2011 Центральним районним судом м. Сімферополя ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі терміном 4 роки 6 місяці;

11) 02.03.2012 Залізничним районним судом м. Сімферополя за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі терміном 4 роки 7 місяці;

12) 11.01.2016 Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 15 за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі терміном 3 роки;

13) 24.04.2018 Барським районним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 160, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі терміном 3 роки 1 місяць;

14) 04.06.2020 Уманським районним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 15 ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Барського районного суду Вінницької області від 24.04.2018 року і остаточно призначено покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України з призначенням покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено обчислювати з дня його затримання - з 10 жовтня 2023 року.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_7 залишено без змін - тримання під вартою.

Вирішено долю речових доказів.

в с т а н о в и в :

За вироком ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що він, в умовах дії воєнного стану, введеного в дію Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022 року № 2102-ІХ, із 05 годин 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб з подальшим продовженням, будучи раніше судимим за вчинення корисливих злочинів, на шлях виправлення не став та повторно вчинив новий корисливий злочин за наступних обставин.

ОСОБА_7 , 06 жовтня 2023 року з метою вчинення крадіжки грошей зайшов на територію ринку, який знаходився по АДРЕСА_1 , де розташовані торгові контейнери.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 цього ж дня о 22:56 год. підійшов до торгового контейнера, який на праві оренди належить ОСОБА_9 , та шляхом підбору ключа відімкнув замок вхідних дверей до вказаного торгового контейнера, після чого відкрив вхідні двері та проник в середину.

Перебуваючи у зазначеному торговому контейнері, ОСОБА_7 , діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, таємно з шухляди столу викрав грошові кошти в сумі 8000 грн., які на праві власності належать ОСОБА_9 , після чого з місця події зник та викраденими речами розпорядився на власний розсуд.

Даний вирок суду першої інстанції переглядався у апеляційному порядку за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 , за наслідками якого ухвалою від 19.02.2024 вирок змінено, виключено з його резолютивної частини вказівку про те, що строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту затримання 10 жовтня 2023 року, ухвалено вказати в резолютивній частині вироку про те, що початок строку відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з дня набрання вироком законної сили та на підставі ч.5 ст.72 КК України в строк відбування покарання обвинуваченому зарахувати строк попереднього ув`язнення з 10.10.2023 до дня набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи кваліфікацію його дій та доведеність винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, просить вирок суду першої інстанції щодо нього змінити та призначити йому більш м`яке покарання, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він співпрацював зі слідством, вину визнав повністю, у скоєному розкаюється, цивільного позову відносно нього немає.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти її задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Суд першої інстанції, розглянувши кримінальне провадження в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_7 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, поєднаній з проникненням у інше володіння в умовах воєнного стану, судом його дії кваліфіковані вірно.

Що стосується доводів апеляційної скарги про невідповідність призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість, то колегія суддів визнає їх безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених ч.2 ст. 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання за вчинене ОСОБА_7 кримінальне правопорушення, на виконання вимог ст. ст. 50, 65 КК України, суд врахував ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу винного, який на диспансерному психіатричному та наркологічному обліках не перебуває, вину визнав, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічні злочини.

Суд першої інстанції вірно зазначив наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів та відсутність обставин, що його обтяжують.

З урахуванням цього, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання у наближеному до мінімального розміру, передбаченого санкцією ч.4 ст. 185 КК України, відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та є необхідним та достатнім для його виправлення та перевиховання, а також для попередження вчинення обвинуваченим нових злочинів та підстав для пом`якшення йому покарання, про що просить в апеляційній скарзі обвинувачений, немає з огляду на роз`яснення, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003.

Керуючись ст. 405, 407 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Томашпільського районного суду Вінницької області від 26 грудня 2023 року щодо ОСОБА_7 з урахуванням змін, внесених до нього ухвалою Вінницького апеляційного суду від 19.02.2024 за наслідками розгляду апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - у той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4