Справа № 144/219/24
Провадження №11-кп/801/739/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції:
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

із секретарем: ОСОБА_4 ,

за участі прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

та його захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Теплицького районного суду Вінницької області від 15 травня 2024 року, якою продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів,

в с т а н о в и в :

До Теплицького районного суду Вінницької області надійшло на розгляд кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України.

Ухвалою цього суду від 15 травня 2024 року задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_5 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 . Мотивуючи прийняте рішення, суд врахував суспільну небезпеку інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, його особу та існування низки ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Вважаючи ухвалу суду першої інстанції незаконною, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить її скасувати та застосувати відносно його підзахисного більш м`який запобіжний захід.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що рішення суду не містить належних і достатніх мотивів для його прийняття, не розглядалась можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, суд не прийняв до уваги, що на утриманні ОСОБА_6 має неповнолітніх дітей.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу, прокурора ОСОБА_5 , який заперечив проти її задоволення, дослідивши ухвалу суду першої інстанції та клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Положеннями ст.ст. 199, 331 КПК України регламентований порядок продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

Вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , суд першої інстанції достатньо обґрунтував своє рішення.

Оскільки кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду, це унеможливлює перевірку обґрунтованості підозри, оскільки остання перестала існувати і на заміну якої висунуте обвинувачення.

Обґрунтованість же обвинувачення перевіряється судом, який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акта шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів і може бути вирішене шляхом ухвалення остаточного рішення у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, при вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою у суді першої інстанції на стадії судового розгляду та при перевірці відповідного рішення судом апеляційної інстанції вирішальним є вирішення питання про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування обвинуваченого від суду, незаконний вплив на свідків, продовження злочинної діяльності.

Наявність встановлених ризиків у межах даного кримінального провадження ґрунтується на реальних фактичних даних, наведених прокурором у поданому клопотанні та доведених в судовому засіданні першої інстанції.

Дані ризики є надзвичайно високими, що в сукупності з тяжкістю можливого покарання, яке відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків, свідчать про недостатність застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , взявши до уваги вимоги ст. 178 КПК України, оцінив всі обставини, зокрема, те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років з конфіскацією майна, він раніше неодноразово судимий, у нього відсутні докази стійких та тривалих трудових відносин, офіційного та постійного працевлаштування, відсутнє стабільне джерело доходів та міцні соціальні зв`язки.

Доказів на підтвердження того, що на утриманні у ОСОБА_6 перебувають неповнолітні діти суд не отримав, а тому і не взяв до уваги.

Як під час розгляду клопотання судом першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду судового рішення не здобуто даних, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_6 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили встановлені ризики негативної процесуальної поведінки.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, який не здатний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст. 177 КПК України.

Отже, рішення суду щодо продовження ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 422-1 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Теплицького районного суду Вінницької області від 15 травня 2024 року в частині продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів - до 12 липня 2024 року, - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3