Справа № 333/3221/22
провадження № 1-кп/333/182/24
ВИРОК

Іменем України

27 лютого 2024 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Запоріжжя, кримінальне провадження № 0000907, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 червня 2022 року відносно:

ОСОБА_4 , яка народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Запоріжжі, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

13.12.2005 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном на 1 рік;

21.02.2006 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 1 місяць позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном на 2 роки;

24.02.2009 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 186 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном на 3 роки;

31.05.2010 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі;

03.02.2011 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі із застосуванням ч. 4 ст. 70, ст. 71 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі; Звільнився умовно-достроково 29.12.2012 року;

05.07.2013 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі;

21.08.2013 року Орждонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі;

19.12.2013 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 289 КК України, із застосуванням ч. 1, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна; Звільнився умовно-достроково 07.10.2016 року, не відбутий строк покарання 1 рік, 1 місяць 3 дні;

25.07.2019 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 190 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним терміном 1 рік. 17.02.2020 року після перегляду вироку, остаточний вирок 1 рік позбавлення волі. Звільнився 04.05.2021 року;

05.10.2022 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ст. 395 КК України та призначено покарання у вигляді 3 місяців арешту;

22.03.2023 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України до 7 років 1 дня позбавлення волі,

- за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 185 КК України,

учасники судового провадження:

прокурор - ОСОБА_5 ,

захисник - адвокат ОСОБА_6 ,

обвинувачений - ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_4 , будучи особою, раніше судимою за вчинення корисливих кримінальних правопорушень проти власності, судимість за які у встановленому законом порядку не знята та не погашена, на шлях виправлення та перевиховання не став та повторно скоїв аналогічне кримінальне правопорушення за наступних обставин.

20.06.2022 року, приблизно о 19 год. 00 хв., ОСОБА_4 , маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та його дії залишаються ніким непоміченими, з метою особистого збагачення, знаходячись у салоні трамваю маршруту № 3, який рухався біля залізничного вокзалу «Запоріжжя-1» по пр. Соборному, 6-г у м. Запоріжжі, викрав з сумки потерпілої ОСОБА_7 , яка матеріальної цінності не представляє належне останній майно, а саме:

- мобільний телефон марки «Realme», моделі «С11», об`ємом пам`яті на 2/32 ГБ, у корпусі зеленого кольору, ІМЕІ (1): НОМЕР_1 , ІМЕІ (2): НОМЕР_2 , вартість якого згідно з висновком експерта № 361-22 від 30.06.2022 року Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз становить 2 712 грн. 89 коп., в якому знаходилось дві сім-карти операторів мобільного зв`язку «Київстар», з абонентським номером - ( НОМЕР_3 ) та «лайфселл», з абонентським номером - ( НОМЕР_4 ), які матеріальної цінності не представляють, у чохлі «книжка», темно-синього кольору, який матеріальної цінності не представляє;

- гаманець болотного кольору, який матеріальної цінності не представляє, в якому знаходилась банківська картка «ПриватБанк», № НОМЕР_5 за рахунком № НОМЕР_6 , з якої у подальшому були зняті грошові кошти у сумі 124 грн. 01 коп., грошові кошти у сумі 3 300 грн. 00 коп., дві купюрами номіналом по 1 000 гривень, купюрою номіналом 500 гривень, купюрою номіналом 200 гривень, купюрою номіналом 100 гривень, купюрою номіналом 50 гривень, купюрою номіналом 20 гривень, а всього майна на загальну суму 6 136 грн. 90 коп.

Після чого, ОСОБА_4 разом з викраденим майном зник з місця скоєння злочину, тим самим розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_7 майнову шкоду на зазначену суму.

2. Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, - що кваліфікується як: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

3.Позиція обвинуваченого.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в обсязі пред`явленого йому обвинувачення за ч. 4 ст. 185 КК України визнав повністю, суду пояснив, що 20.06.2022 року, приблизно о 19 год. 00 хв., він їхав у салоні трамваю маршруту № 3, який рухався біля залізничного вокзалу «Запоріжжя-1» по пр. Соборному, у м. Запоріжжі. Скориставшись тим, що потерпіла залишила свою сумку без нагляду на сидінні, він підійшов та викрав з неї мобільний телефон та гаманець, після чого вийшов на наступній зупинці. В середині гаманця були гроші, банківська картка. В подальшому гроші він витратив на власні потреби, а телефон було повернуто потерпілий під час досудового слідства, він повідомив працівникам поліції його місцезнаходження. У скоєному щиро кається, повністю сприяв слідству у розслідуванні кримінального правопорушення.

4.Докази на підтвердження встановлених судом обставин вчинення кримінального правопорушення.

Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилася, надала заяву, у якій просить розглянути кримінальне провадження без її участі, претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має, просить обвинуваченого суворо не карати.

Заслухавши думку учасників судового засідання, суд, на підставі положень ст. 325 КПК України, вирішує проводити судовий розгляд без участі потерпілого.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, відповідно до частини третьої статті 349 КПК України, суд вважав за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, оскільки про таке не заперечували всі учасники судового провадження, які пояснили, що правильно розуміють зміст цих обставин, така їх позиція є добровільною, вони розуміють, що будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Пунктом 6 розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету Міністрів Ради Європи «Стосовно спрощення кримінального правосуддя» визначено, що оскільки при процедурі «заява підсудного про визнання вини» від обвинуваченого вимагається явка до суду на ранній стадії провадження, щоб заявити в суді публічно чи приймає він чи спростовує обвинувачення проти себе, то суд в таких випадках має вирішувати, обійтися без всього процесу розслідування або його частини чи негайно перейти до розгляду особи правопорушника, ухвалення вироку та, по можливості, вирішення питання щодо компенсації.

Суд враховує, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27.02.1980 року (скарга № 6903/75) «Девеер проти Бельгії» (Deweerv. Belgium) держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури та не привертаючи уваги громадськості та засобів масової інформації, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, заручившись підтримкою прокурора щодо отримання менш суворого покарання або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.

Суд пересвідчився, що позиція обвинуваченого ОСОБА_4 щодо розгляду справи у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, є добровільною і не пов`язана з вищевказаними чинниками.

Відтак, за погодженням з усіма учасниками судового провадження, суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого та стосуються речових доказів у справі, проведених у кримінальному провадженні експертиз.

4. Висновок суду щодо винуватості обвинуваченого.

Під час допиту обвинувачений не заперечував, що саме він викрав мобільний телефон та гаманець, всередині якого знаходились гроші, банківська карта, за вказаних в обвинувальному акті обставинах, і беззаперечно визнав свою вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. Покази обвинуваченого суд вважає такими, що повністю відповідають фактичним обставинам, встановленим судом, а також дослідженим матеріалам кримінального провадження, тому розцінює їх як достовірні, приймає як доказ його вини і вважає, що вони в сукупності з дослідженими в ході судового слідства доказами можуть бути покладені в основу обвинувального вироку.

За таких обставин, суд вважає доведеним пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення і кваліфікує дії останнього за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

5. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає рецидив злочину.

6.Мотиви призначення покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, дані, що характеризують особу винного - раніше неодноразово судимий за скоєння корисливих кримінальних правопорушень проти власності, його стан здоров`я - на обліку у лікаря нарколога і психіатра не перебуває, соціальні зв`язки - неодружений, дітей на утриманні не має, офіційно не працевлаштований.

У рішенні «Бремер проти Німеччини» від 03.10.2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати у зв`язку з відстрочкою.

Згідно з вимогами ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного й обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно із ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Враховуючи конкретні обставини справи, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, спосіб його життя, наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі на певний строк у межах санкції закону, що відповідає принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання.

Також суд вважає за необхідне остаточне покарання ОСОБА_4 призначити згідно з ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за даним вироком більш суворим, призначеним вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22.03.2023 року.

Обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження, чи є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності, відсутні.

Підстав для застосування до обвинуваченого положень статей 69 чи 69-1 КК України суд не вбачає.

7. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Вирішуючи питання про запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає за необхідне до вступу вироку в законну силу запобіжний захід останньому залишити тримання під вартою.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

За вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України, з ОСОБА_4 необхідно стягнути на користь держави витрати, пов`язані із проведенням судової товарознавчої експертизи.

Питання речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити згідно з вимогами ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 50, 56, 65-67, ч. 4 ст. 185 КК України, ст. ст. 100, 318, 322, ч. 3 ст. 349, 368, 371, ч. 2, 3 ст. 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за даним вироком більш суворим, призначеним вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22.03.2023 року призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 7 (семи) років 1 (одного) дня позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з моменту набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з моменту фактичного затримання з 18 год. 30 хв. 16 листопада 2022 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта по кримінальному провадженню № 0000907 для проведення судової товарознавчої експертизи № 361-22 від 30 червня 2022 року, в розмірі 755 (сімсот п`ятдесят п`ять) грн. 08 коп., стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Скасувати арешт на мобільний телефон марки «Realme», моделі «С11», об`ємом пам`яті на 2/32 ГБ, у корпусі зеленого кольору, ІМЕІ (1): НОМЕР_1 , ІМЕІ (2): НОМЕР_2 , серійний номер НОМЕР_7 , який належить потерпілій ОСОБА_7 , накладений ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30 червня 2022 року.

Речові докази по справі:

-мобільний телефон марки «Realme», модель «С11», об`ємом пам`яті на 2/32 ГБ у корпусі зеленного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , серійний номер НОМЕР_7 , що переданий на відповідне зберігання потерпілій ОСОБА_7 - залишити останній за належністю;

-диск для лазерних систем зчитування формату DVD-R, об`ємом пам`яті на 4,7 ГБ, білого кольору, без маркування, упакований до паперового конверту, що зберігається в матеріалах кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суду м. Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1