Справа №127/999/24
Провадження №1-кп/127/21/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,

сторони захисту: адвоката ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 ,

інших учасників судового процесу: потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці в залі судових засідань № 12 кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.11.2023 за № 0000768, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Вінниці, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу статті 89 Кримінального кодексу України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 345 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

17.11.2023 о 21:53 год. на службовий планшет екіпажу «Ліра 104», у складі якого перебували інспектор СПДН ВП Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 та старший інспектор СПДН ВП Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області капітан поліції ОСОБА_7 надійшов виклик про те, що за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 вчиняє домашнє насильство стосовно співмешканки - ОСОБА_8 ..

Працівники поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які згідно з частиною першою статті 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» є працівниками правоохоронного органу, 17.11.2023 о 21:56 год. у форменому одязі, з табельною вогнепальною зброєю прибули до воріт будинку АДРЕСА_3 . Після цього, зателефонували ОСОБА_5 та представились, відповідно до положень частини третьої статті 18, пунктів 1, 4 частини першої статті 31, статті 32 Закону України «Про Національну поліцію». В свою чергу, ОСОБА_5 , знаходячись на території домоволодіння, усвідомлюючи, що інспектор СПДН ВП Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_6 є працівником правоохоронного органу та перебуває при виконанні службових обов`язків, здійснив в нього кидок ножом.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_5 ОСОБА_6 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани задньої поверхні грудної клітки в ділянці верхнього кута лівої лопатки, які за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний (понад 6, але не більше 21 дня) розлад здоров`я, які виникли від травматичної дії гострого предмета з ріжучими чи колюче-ріжучими властивостями, давністю утворення відповідають терміну, вказаному у постанові про призначення експертизи, а саме 17.11.2023.

Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за частиною другою статті 345 Кримінального кодексу України (далі КК), за ознаками умисного заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_9 у судовому засідання подав до суду угоду про примирення, укладеною між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_6 .

Згідно з наданою суду угодою обвинувачений ОСОБА_5 зобов`язується повністю відшкодувати, завдані ним потерпілому збитки, та сторони погоджуються на призначення обвинуваченому покарання за частиною другою статті 345 КК у виді 3 років обмеження волі із застосуванням положень статті 75 КК, тобто зі звільненням від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 роки.

Обвинувачений ОСОБА_5 та потерпілий ОСОБА_6 просили затвердити, укладену між ними угоду. При цьому повідомили, що наслідки затвердження угоди їм зрозумілі.

Прокурор проти затвердження угоди про примирення не заперечував.

Заслухавши сторін кримінального провадження, дослідивши надані суду матеріали, суд дійшов до такого висновку.

Порядок здійснення кримінального провадження на підставі угод регламентований статтями 486-475 глави 35 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).

Зокрема, частиною першою статті 469 КПК встановлено, що угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді).

Частиною третьою статті 469 КПК регламентовано, що угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Відповідно до частини п`ятої статті 469 КПК укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

При цьому частиною третьою статті 474 КПК визначено, що якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

Зміст угоди про примирення визначений частиною першою статті 471 КПК.

Частиною п`ятою статті 474 КПК визначений перелік питань, які суд зобов`язаний з`ясувати у обвинуваченого перед ухваленням рішення про затвердження угоди про примирення. В ході судового розгляду кримінального провадження відомостей, які б свідчили про те, що обвинувачений ОСОБА_10 не розуміє приписів пунктів 1-4 частини п`ятої статті 474 КПК, судом встановлено не було. Крім того, надана суду угода відповідає вимогам положень частини першої статті 471 КПК.

При цьому в судовому засіданні встановлено, що як обвинувачений ОСОБА_5 , так і потерпілий ОСОБА_6 розуміють наслідки затвердження угоди про примирення.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про примирення, суд приймає до уваги таке.

Як вже суд зазначив вище, згідно з пред`явленим ОСОБА_5 обвинуваченням його дії охоплюються складом кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 345 КК, тобто умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків. Отже, згідно з приписами статті 12 КК, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину.

ОСОБА_5 у судовому засіданні зазначеної кваліфікації його дій не оспорював, при цьому винуватість у вчинені інкримінованого діяння визнав, зобов`язався повністю відшкодувати, завдану потерпілому шкоду, та просив затвердити угоду про примирення, призначивши визначене в ній покарання. Також зазначив, що угоду він уклав добровільно, наслідки її затвердження та наслідки умисного невиконання затвердженої угоди йому зрозумілі.

З огляду на викладене, суд дійшов до переконання, що угоду про примирення, укладену 13.03.2024 між обвинувачений ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_6 слід затвердити та призначити обвинуваченому, узгоджене сторонами покарання.

Суд враховує, що частина перша статті 76 КК є імперативною нормою, якою передбачено, що у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Суд також приймає до уваги, що частиною другою статті 50 КК метою покарання визначено не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Тому для реалізації зазначеної мети суд вважає за доцільне покласти на ОСОБА_5 додаткові обов`язки, передбачені кримінальним законом, зокрема пунктами 2 та 4 частини третьої статті 76 КК.

Згідно з абзацом третім пункту 2 частини четвертої статті 374 КПК у резолютивній частині вироку зазначаються у разі визнання особи винуватою, зокрема, початок строку відбування покарання. При цьому частиною першою статті 165 Кримінально-виконавчого кодексу України визначено, що іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Разом з тим, з матеріалів кримінального провадження убачається, що обвинувачений ОСОБА_5 18.11.2023 був затриманий за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 345 КК та 20.11.2023 слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області застосував до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово строком на 60 днів, тобто до 18.01.2024.

Відповідно до частини п`ятої статті 72 КК попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування.

Натомість частиною сьомою статті 72 КК регламентовано, що домашній арешт зараховується судом у строк покарання за правилами, передбаченими в частині першій цієї статті, виходячи з такого їх співвідношення - три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

З огляду на викладене, суд вважає за доцільне, відповідно до зазначених приписів зарахувати ОСОБА_11 строк перебування під вартою, а також строк перебування під цілодобовим домашнім арештом до строку призначеного покарання.

Питання щодо речових доказів необхідно вирішити відповідно до положень статті 100 КПК.

Разом з тим, згідно з наданими представником сторони обвинувачення документами на речові докази у кримінальному провадженні був накладений арешт, який доцільно скасувати.

Керуючись статтями 369-371, 373-374, 475 КПК, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення, укладену 13.03.2024 між обвинуваченим ОСОБА_5 з однієї сторони та потерпілим ОСОБА_6 з іншої у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 345 Кримінального кодексу України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.11.2023 за № 0000768.

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 345 Кримінального кодексу України, та призначити покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі.

Згідно з частиною першою статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої та пункту 2, 4 частини третьої статті 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_5 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Початок іспитового строку обчислювати з моменту проголошення вироку.

Згідно з частиною п`ятою статті 72 Кримінального кодексу України зарахувати ОСОБА_5 у строк покарання строк перебування під вартою з 18.11.2023 по 20.11.2023 з розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 2 (два) дні обмеження волі.

Відповідно до частини сьомої статті 72 Кримінального кодексу України зарахувати ОСОБА_5 у строк покарання строк перебування під домашнім арештом з 20.11.2023 по 18.01.2024 з розрахунку 3 (три) дні цілодобового домашнього арешту за 1 (один) день позбавлення волі.

Речові докази:

-предмет, ззовні схожий на ніж, 3 скляні ємності, які поміщені до спецпакету НПУ № 3363152, та передані до камери зберігання речових доказів Відділу поліції № 2 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області - знищити;

-термокофту чорного кольору зі слідами РБК, яка поміщена до спецпакету НПУ СУ, та передана до камери зберігання речових доказів Відділу поліції № 2 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області, - повернути ОСОБА_6 .

-бронежилет чорного кольору, куртку чорного кольору, кітель темно-синього кольору з написами «Поліція», які повернуті ОСОБА_6 залишити останньому;

-DVD-диски, які приєднані до матеріалів кримінального провадження, залишити у матеріалах справи.

Арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 22.11.2023 на речові докази, скасувати.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Вінницький міський суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених частиною четвертою статті 394 Кримінального процесуального кодексу України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя: