Справа № 750/754/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/110/24
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_7 ,

власника майна ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 лютого 2024 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Управління СБ України в Чернігівській області ОСОБА_9 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 0000109 від 18 травня 2023 року.

Накладено арешт на 60 купюр номіналом 100 доларів США; 2 купюри номіналом 50 доларів США, які вилучені 15 лютого 2024 року під час обшуку у ОСОБА_8 , із забороною відчужувати, розпоряджатись та користуватись ними.

Мотивуючи рішення, слідчий суддя зазначив, що відповідно до постанови слідчого, вказані речі були визнані речовими доказами, оскільки вони можуть зберегти на собі сліди злочину, або інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального правопорушення, у зв`язку з чим, з метою забезпечення збереження речових доказів, зазначені у клопотанні речі підлягають арешту.

На зазначену ухвалу слідчого судді ОСОБА_8 була подана апеляційна скарга, в якій вона просить скасувати її. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що про розгляд клопотання слідчого вона не була повідомлена належним чином, а вилучені кошти є її особистою приватною власністю, частина грошей отримана в порядку сплати аліментів, інші кошти є її особистими накопиченнями, що підтверджується відповідними доказами. Вказує, що слідчим суддею не досліджено наявність ризиків знищення заявленого майна та оскаржувана ухвала не містить належного вмотивування задоволення клопотання.

Заслухавши доповідача, ОСОБА_8 та її представника адвоката ОСОБА_7 , щодо можливості задоволення поданої апеляційної скарги, думку прокурора про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Положенням ч.1 ст.131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього кодексу.

Задовольняючи клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0000109, слідчий суддя, виходив з наявності передбачених ст. 170 КПК України підстав для накладення арешту на вказане майно, з метою збереження речових доказів.

З таким висновком слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

З урахуванням цього, слідчий суддя встановив належні правові підстави, передбачені ч.ч. 1, 2, 3 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання та накладення арешту на майно, що відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Зважаючи на вищевикладене, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170 173 КПК України, наклав арешт на майно зазначене у клопотанні слідчого, з метою забезпечення збереження речових доказів, врахувавши при цьому і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб, та забезпечивши своїм рішенням розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому посилання апелянта на незаконність арешту, не знайшли свого підтвердження під час розгляду апеляційної скарги.

Посилання в апеляційній сказі про те, що судовий розгляд в суді першої інстанції відбувся без власника майна, є безпідставними, оскільки відповідно до ч.1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Згідно матеріалів провадження ОСОБА_10 , за аналогічною адресою вказаною останньою в апеляційної скарзі, було направлено повідомлення про час та місце судового розгляду, тобто було вжито заходів для повідомлення власника майна згідно даних, які малися у розпорядженні суду, а її неприбуття в судове засідання не перешкоджало слідчому судді розглянути клопотання слідчого в обмежені строки визначені законодавством.

За таких обставин, ухвала слідчого судді відповідно до вимог ст. 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою.

Враховуючи встановлені обставини та відповідні їм правовідносини, колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 лютого 2024 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Управління СБ України в Чернігівській області ОСОБА_9 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 0000109 від 18 травня 2023 року без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4