Справа № 344/6071/24
Провадження № 11-сс/4808/131/24
Категорія ст. 303 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю: секретаря с/з ОСОБА_6 ,

представника скаржника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши в м. Івано-Франківську матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 09 квітня 2024 року, про відмову в задоволенні скарги на бездіяльність уповноважених осіб слідчого відділу Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою про злочин від 18 березня 2024 року,

в с т а н о в и в :

Вказаною ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 09 квітня 2024 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_8 на бездіяльність, яка полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення передбачене ч.4 ст.358 КК України.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що заява ОСОБА_8 від 18.03.2024, подана до Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області, не містила відомостей, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Не погодившись із таким рішенням слідчого судді, заявник ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій стверджує, що слідчий суддя неповно з`ясував усі фактичні обставини справи.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що предметом судового розгляду, у зв`язку з поданням скарги слідчому судді, є оскарження бездіяльності службової особи щодо невиконання вимог ст.214 КПК України, а не зміст заяви про кримінальне правопорушення. Слідчий суддя не мав повноважень вивчати обставини події та аналізувати наявність ознак кримінального правопорушення, а повинен був встановити факт порушення вимог законодавства та зобов`язати слідчого виконати імперативний припис ст.214 ч.1 КПК України. Проте, слідчий суддя не виконав свої функції, не дав оцінку порушенню зазначеної норми процесуального права та вдався в дослідження обставин викладених в заяві. В результаті таких порушень було ухвалено незаконне судове рішення.

Просив ухвалу слідчого судді скасувати, скаргу ОСОБА_8 задовольнити та зобов`язати уповноважених осіб слідчого відділу Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області внести відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України.

В судовому засіданні апеляційного суду представник заявника підтримав апеляційну скаргу та наполягав на її задоволенні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника заявника, перевіривши матеріали справи, які надійшли з Івано-Франківського міського суду, обговоривши доводи і мотиви апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вона не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до змісту п.18 ч.1 ст.3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні, поряд з іншим, можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ч.4 ст.214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення.

За вимогами ч.5 ст.214 КПК України, до єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості, зокрема, про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Виходячи зі змісту ст.214 КПК України, повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених заявником, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, прокурор.

При цьому, зазначені норми права не передбачають обов`язку слідчого чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі викладу обставин з ознаками кримінального правопорушення.

Аналіз наведених положень КПК України дає підстави для висновку, що внесенню до ЄРДР підлягають відомості із заяв, в яких міститься повний виклад обставин передбачених наведеними нормами КПК України, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Щодо доводив апелянта про відсутність у слідчого судді повноважень перевіряти зміст заяви про кримінальне правопорушення, вони не ґрунтуються на положеннях наведених норм права.

Таку ж позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18, де зазначено, що у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Слідчий суддя в повній мірі дотримався наведених вимог діючого кримінального процесуального законодавства та дійшов правильних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_8 звернувся до Івано-Франківського районного управління поліції ГУ Національної поліції в Івано-Франківській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України. У заяві про вчинення правопорушення повідомляється, що ОСОБА_9 , діючи як керівник садівничого товариства «Ветеран», вчинив підробку - договору найму житлового приміщення, який є офіційним документом, а саме зазначив неправдиві відомості. На це вказує той факт, що згідно реєстру прав на нерухоме майно, за СТ «ВЕТЕРАН» не зареєстровано право власності на нерухоме майно. Зазначене дає можливість приховувати від заявника місце фактичного проживання його дітей, про що є спір, який розглядається в порядку цивільного судочинства.

Слідчий суддя, відмовляючи у задоволенні скарги дійшов висновку про відсутність в заяві про кримінальне правопорушення відомостей, які вказують на ознаки кримінального правопорушення, оскільки не всі права на нерухоме майно внесено до реєстру. Крім того, з договору вбачається, що він укладений про найм житлового приміщення частини буд АДРЕСА_1 , тобто без зазначення поштової адреси, що притаманно об`єктам нерухомості не внесеним до реєстру речових прав.

Крім того, слідчий суддя встановив, що між ОСОБА_10 та ОСОБА_8 наявний судовий спір з приводу визначення місця проживання дітей, а тому вказаному договору судом буде надано оцінку у цивільній справі.

З висновками слідчого судді погоджується і апеляційний суд, оскільки порушення вимог діючого цивільного законодавства при укладенні договору не вказує на наявність ознак кримінального правопорушення, а може мати наслідки визнання правочину нікчемним або недійсним.

Проаналізувавши наведені норми права та встановлені обставини справи, апеляційний суд дійшов висновків, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу скаржника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 09 квітня 2024 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_11

ОСОБА_5