У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

підозрюваної ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора відділу Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 25 квітня 2024 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Херсон, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

-підозрюваної за ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 25 квітня 2024 року застосовано до підозрюваної ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 21 червня 2024 року включно.

Визначено заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 грн, з покладенням обов`язків:

- прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора, суду;

- не відлучатися з м. Херсона без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- прибувати до старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Херсонській області ОСОБА_9 або до іншого слідчого слідчої групи в даному кримінальному провадженні, із періодичністю раз на тиждень щочетверга, у період часу з 09 до 18 год.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Прокурор ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо підозрюваної ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Прокурор зазначає, що слідчим суддею не взято до уваги той факт, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні 5 епізодів злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, один з яких є особливо тяжким, інші тяжкими, підозра обґрунтована вагомими доказами. Також існують ризики, які дають підстави вважати, що підозрювана може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні, яких ще не допитано та іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Апелянт звертає увагу, що не визначення застави у категорії кримінальних правопорушень, пов`язаних із незаконним розповсюдженням наркотичних засобів, відповідає суспільному інтересу, оскільки кримінальне правопорушення створюю у громадян негативне враження безладдя, безкарності, що є виключним випадком. Крім того, після внесення застави підозрювана, яка займається систематичним збутом наркотичних засобів, звільнившись з-під варти, буде мати можливість продовжити свою злочинну діяльність, оскільки не має постійного доходу та засобів до існування.

Встановлені слідчим суддею обставини.

Слідчим управлінням ГУНП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.10.2023 за №0001902, за підозрою, у тому числі ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України.

23.04.2024 у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_6 затримано в порядку п.2 ч.1 ст. 208, п.6 ч.1 ст. 615 КПК України, та повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України.

Слідчий звернувся до суду із клопотанням про застосування щодо підозрюваної ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, вказавши в обґрунтування клопотання, що наявні ризики, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрювана може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, експерта, спеціаліста у цьому кримінальному провадженні.

Задовольняючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя зазначив, що підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, є обґрунтованою та підтверджується доданими до клопотання матеріалами, а саме: протоколами негласних слідчих (розшукових) дій, висновками експертів та протоколами обшуку.

Підозру ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 307 КК України слідчий суддя вважав необґрунтованою, з посиланням на те, що підозра в цій частині не підтверджується висновком експерта.

Враховуючи обставини кримінального провадження та особу підозрюваної, яка раніше не судима, має постійне місце проживання, слідчий суддя дійшов висновку про доведення прокурором обставин, які свідчать про доведеність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя вважав, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти встановленим ризикам.

Керуючись положеннями ст. 183 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для визначення розміру застави, який гарантуватиме виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Захисник та підозрювана заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили залишити ухвалу слідчого судді без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд, відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України, зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам зазначеним у клопотанні.

При розгляді зазначеного кримінального провадження, у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Пунктом «с» частини першої статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Зокрема, у п. 126 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кавала проти Туреччини" (заява №28749/18), Суд зазначив, що особа може бути затримана відповідно до п. 1 (с) ст. 5 Конвенції лише в рамках кримінального провадження з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення. Для того, щоб арешт за обґрунтованою підозрою був виправданий не потрібно, щоб поліція отримала достатньо доказів для пред`явлення обвинувачення або для арешту, або під час перебування заявника під вартою.

Так, відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21.04.2011, заява №42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

«Обґрунтованість» підозри, на якій засновується арешт, є важливою частиною гарантії, встановленої у п. 1 (с) ст. 5. Слова "обґрунтована підозра" означають наявність фактів чи відомостей, які б задовольняли об`єктивного спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила правопорушення. Однак те, що може бути визнано "розумним", залежить від усіх обставин. Відповідно, оцінюючи обґрунтованість підозри, необхідно встановити, чи забезпечена сутність гарантії, передбаченої п. 1 (с) ст. 5. Отже, повинні існувати факти чи відомості про те, що заарештовану особу обґрунтовано підозрюють у вчиненні передбачуваного злочину.

Термін «обґрунтованість» також означає поріг, який підозра повинна подолати, щоб задовольнити об`єктивного спостерігача щодо ймовірності звинувачень.

Системний аналіз положень статей 276-278 КПК України вказує на те, що при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя має з`ясувати виконання слідчим положень кримінального процесуального закону в частині дотримання порядку повідомлення про підозру та наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування та судового розгляду обвинувачення.

Такі висновки містяться у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема: у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23.10.1994. Суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Під час апеляційного розгляду встановлено, що слідчим суддею не в повній мірі враховані зазначені вимоги закону та рішення прийнято без врахування конкретних рішень Європейського суду з прав людини.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України, на даному етапі досудового розслідування підтверджується долученими до клопотання матеріалами, зокрема: протоколами негласних слідчих (розшукових) дій, висновками експертів та протоколами обшуку.

На думку колегії суддів, ці дані здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_6 могла вчинити кримінальні правопорушення, у вчинені яких вона підозрюється.

Всупереч висновкам слідчого судді щодо необґрунтованості підозри за ч.3 ст. 307 КК України, колегія суддів зазначає, що ці висновки є неправильними. На даному етапі досудового розслідування, з урахуванням доводів, зазначених у клопотанні, та наданих до клопотання матеріалів провадження, є достатні підстави вважати обґрунтованою підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Що стосується висновків слідчого судді щодо того, що підозра за ч.3 ст.307 КК України не підтверджена висновком експерта, то колегія суддів наголошує, що ці висновки є передчасними. Відповідно до ст. ст. 89, 94 КПК України, оцінка доказів з точки зору їх допустимості, належності та достовірності надається судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті.

Натомість, на теперішній час вирішується лише питання щодо наявності правових підстав для застосування стосовно підозрюваної особи запобіжного заходу.

Висновки слідчого судді щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваній є правильними та такими, що узгоджуються з позицією, висловленою ЄСПЛ у вищезазначених рішеннях.

Встановлено, що під час апеляційного розгляду знайшла своє підтвердження та обставина, що заявлені ризики, які виправдовують тримання підозрюваної під вартою, мають місце.

У клопотанні слідчий зазначив, як ризики задля запобігання яких необхідне застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою те, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні.

Слідчий суддя дійшов правильного висновку, що підозрювана ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки в разі доведеності її вини судом можливе призначення покарання за ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна. Суворість передбаченого законом покарання є суттєвим елементом при оцінюванні вказаного ризику. Також встановлено, що підозрювана може залишити місце проживання, виїхати за межі України або сховатися на тимчасово окупованій території, оскільки у квітні 2023 року ОСОБА_6 перетинала державний кордон.

Окрім того, ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, експерта, спеціаліста у цьому кримінальному провадженні, що перешкодить повному, всебічному та неупередженому дослідженню обставин у кримінальному провадженні. Підставою вважати зазначений ризик реальним є те, що на теперішній час ще не допитано усіх свідків, встановлюється їх місце знаходження, підозрювана може незаконно впливати на свідків з метою не надавати або змінити показання на її користь.

Отже, є доведеними ризики, передбачені п. 1,3 ч.1 ст. 177 КПК України, які суд апеляційної інстанції враховує при прийнятті рішення.

Колегія суддів звертає увагу, що слідчим у клопотанні заявлено про існування лише двох ризиків, передбачених п. 1,3 ч.1 ст. 177 КПК України. При цьому, у клопотанні зазначено, що існує ризик, передбачений п. 2 ч.1 ст. 177 КПК України у вигляді незаконного впливу на свідків, інших підозрюваних, експерта, спеціаліста у цьому кримінальному провадженні. Однак, фактично слідчим допущена описка, оскільки зазначений ризик передбачений п.3, а не п.2 ч.1 ст. 177 КПК України. Разом з тим, слідчий суддя при прийнятті рішення фактично вийшов за межі клопотання, встановивши наявність трьох ризиків, передбачених п. 1,2,3 ч.1 ст. 177 КПК України, хоча фактично є доведеними лише два ризики.

Враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною кримінальних правопорушень, тяжкості покарання, що їй загрожує у разі визнання винуватою, дані про особу ОСОБА_6 , яка підозрюється у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, слідчий суддя дійшов правильного висновку, що до підозрюваної ОСОБА_6 слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти встановленим ризикам. Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування щодо підозрюваної ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, під час апеляційного розгляду скарги не встановлено.

У цій частині ухвала слідчого судді достатньо вмотивована та обґрунтована, з чим погоджується колегія суддів.

Разом з тим, колегія суддів вважає помилковими висновки слідчого судді про можливість визначення розміру застави підозрюваній ОСОБА_6 , виходячи з такого.

Так, відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Проте, слідчий суддя дійшов висновку про визначення підозрюваній ОСОБА_6 розміру застави у межах, визначених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, який обирається щодо особи, підозрюваної у вчинені тяжкого злочину. Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що обґрунтованість підозри за ч. 3 ст. 307 КК України не доведена.

З цими висновками колегія суддів не погоджується, зважаючи на ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , одне з яких відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, а також встановлені під час розгляду клопотання ризики, які є обґрунтованими та доведеними. Колегія суддів вважає необґрунтованим рішення слідчого судді про визначення розміру застави, оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

На переконання колегії суддів, застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави щодо підозрюваної ОСОБА_6 відповідає суспільному інтересу, спрямоване на забезпечення посилення контролю за місцем перебування підозрюваної, виконання нею процесуальних обов`язків, попередження та своєчасне припинення вчинення ОСОБА_6 можливого незаконного впливу на свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, а також переховування від органів досудового розслідування та суду.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

За такого, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали відповідно до вимог п.2 ч.3 ст. 407 КПК України, якою слід застосувати до підозрюваної запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора відділу Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 25 квітня 2024 року щодо ОСОБА_6 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання старшого слідчого в ОВС відділу СУ ГУНП в Херсонській області ОСОБА_9 за погодженням з начальником відділу Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_10 .

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 21 червня 2024 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3