Справа № 473/1923/24
Номер провадження1-кп/473/226/2024
Категорія: ч.1 ст.121 КК України
ВИРОК

іменем України

"27" травня 2024 р. місто Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Вознесенськ Миколаївської області, громадянки України, не є військовозобов`язаною, освіта повна загальна середня, не працює, сімейний стан незаміжня, має на утриманні двох малолітніх дітей, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимої,

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

потерпілий ОСОБА_5 ,

обвинувачена ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним:

16 лютого 2024 року приблизно о 12:10 годині, в місті Вознесенську Миколаївської області обвинувачена ОСОБА_6 та потерпілий ОСОБА_5 знаходилися в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , де між ними на побутовому підгрунті виник словесний конфлікт. В ході вказаного конфлікту у обвинуваченої ОСОБА_6 виник умисел на завдання тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 , котрий є відчимом обвинуваченої.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне нанесення тілесних ушкоджень, обвинувачена ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання їх наслідків, діючи на грунті раптово виниклих неприязних відносин, тримаючи в руках предмет ззовні схожий на ніж, котрий використовувала в якості знаряддя злочину, діючи умисно, з метою нанесення тілесних ушкоджень, стоячи над потерпілим ОСОБА_5 , котрий в той момент лежав на ліжку, нанесла потерпілому даним предметом не менше двох ударів, один з яких в область грудної клітини, а інший в область правої повіки, внаслідок чого спричинила потерпілому ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення верхньої повіки правого ока з проникаючим корнеосклеротичним пораненням внутрішнього кута правого ока та одиночного проникаючого колото різаного поранення правої половини грудної клітини в проекції шостого ребра, що супроводжувалося явищами гемопневмотороксу, яке відноситься до тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Позиція обвинуваченої ОСОБА_6 .

Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачена ОСОБА_6 визнала вину повністю та підтвердила вчинення нею даного кримінального правопорушення при викладених вище обставинах. Вона визнає, що своїми умисними діями вчинила кримінальне правопорушення проти здоров`я особи.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Підстав для сумнівів при повному визнанні своєї вини обвинуваченою ОСОБА_6 , безпосередньо допитаною в судовому засіданні у суда немає, оскільки дані показання суд знаходить достовірними та логічними, які підтверджені за допомогою інших доказів, котрі суд знаходить належними, допустимими, необхідними та достатніми, які були досліджені судом в судовому засіданні.

Протоколом від 16 лютого 2024 року прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_5 звернувся до посадової особи Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області та просив притягнути до кримінальної відповідальності свою падчерку ОСОБА_6 , котра 16 лютого 2024 року приблизно о 12:10 годині, в місті Вознесенську Миколаївської області, коли вони знаходилися в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , де вони спільно проживають, за допомогою кухонного ножа, спричинила йому тілесні ушкодження. /а.к.п. 31/.

Висновком судової медичної експертизи №81 від 20 березня 2024 року, відповідно до якого у потерпілого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за даними медичної документації, мали місце тілесні ушкодження у вигляді:

а/ одиночного проникаючого колото різаного поранення правої половини грудної клітини в проекції шостого ребра, що супроводжувалося явищами гемопневмотораксу /повітря та кров у правій грудній порожнині, близько 650 мл/, яке виникло незадовго до потрапляння потерпілого до стаціонару лікувального закладу, від травматичної дії предмету, що володіє колюче ріжучими властивостями /можливо лезо ножа/, з шириною проникаючої частини не менше 1,5 см /розмір рани 1,5 Х 1,0 см/, в напрямку ззаду на перед /більш детально вказати характер травмуючого претдмету та напрямок ранового каналу не уявляється можливим внаслідок недостатності об`єктивних судово медичних даних в наданій документації/, можливо в умовах та за обставин, вказаних в постанові про призначення судово медичної експертизи.

б/ у вигляді проникаючого ножового поранення верхньої повіки правого ока з проникаючим корнеосклеротичним пораненням внутрішнього кута правого ока /колото різана рана правої повіки 1,5 х 3 см. З пошкодженням склери/, яке виникло від травматичної дії предмету, що володіє колюче ріжучими властивостями /можливо лезо ножа/. Вказати напрямок дії вказаого предмета не уявляється можливим, внаслідок недостатності об`єктивних судово медичних даних в наданій медичній документації.

в/ у вигляді саден голови, правої руки, які утворилися в той же час, що і вищевказані ушкодження, від травматичної дії тупого предмету /предметів/, особливості контактної поверхні якого /яких/ в морфології ушкоджень не відобразилися /не описані в медичній документації/, могли виникнути від удару /ударів/ тупим предметом /не виключено при спробі чинення опору та самозахисті/.

Ушкодження у вигляді одиночного проникаючого колото різаного поранення грудної клітини, за ознакою небезпеки для життя, у тому числі і в момент спричинення, відповідно до п.п. 2.1.1 а/, 2.1.2, 2.1.3 й/ «Правил судово медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

Ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення верхньої повіки правого ока з проникаючим корнеосклеротичним пораненням внутрішнього кута правого ока, не було небезпечним для життя, у тому числі і в момент спричинення, викликало розлад здоров`я строком більше 6 ти днів, та не потребують лікування сроком більше 21- го дня, і за цими критеріями, відповідно до п.п. 2.3.1 а/, 2.3.2 а/, 2.3.3 «Правил судово медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Ушкодження у вигляді саден голови та правої руки мають незначні скороминущі наслідки, строком не більше 6 ти днів, і за цим критерієм, відповідно до п.2.3.5 «Правил судово медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Зважаючи на локалізацію ушкоджень за анатомо топографічними областями на тілі потерпілого, виникнення вказаних ушкоджень при падінні із вертикального положення тіла на тверду площину є малоймовірним, як з наданням тілу прискорення, так і без нього.

Вказати на послідовність нанесення двох колото різаних ушкоджень не уявляється можливим, оскільки останні були спричинені в короткий термін часу.

Не виключена можливість, що колото різані рани ушкодження утворилися в результаті дії одного предмета, що володіє колюче ріжучими властивостями. /а.к.п. 35 36/.

Висновком додаткової судової медичної експертизи №99 від 08 квітня 2024 року, відповідно до якого у потерпілого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за даними медичної документації, тілесне ушкодження у вигляді проникаючого колото різаного поранення грудної клітини могло бути утворене внаслідок удару ножем шириною 1,8 см, при умові зануреннятільки частини вістря клинка, на достатню глибину для проникнення в грудну порожнину /довжина колото різаної рани може бути менша ширини клинка /при зануренні тільки частини вістря/, але у більшості випадків вона дещо більша за рахунок свого ріжучого ефекта.

Ушкодження у вигляді колото різаного поранення верхньої повіки правого ока могло бути спричинене внаслідок удару ножем з шириною леза 1,8 см, оскільки судячи з розмірів даної рани /колото різана рана правої повіки 1,5 х 3 см з пошкодженням склери/, в даному випадку переважав ружучий ефект над колючим. /а.к.п. 38 39/.

Відповідно до постанови від 10 квітня 2024 року органу досудового розслідування Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області, речовими доказами за кримінальним провадженням визнано зразки відтиску папілярних узорів пальців рук та долонь рук обвинуваченої ОСОБА_6 /а.к.п. 40/.

Відповідно до постанови від 16 лютого 2024 року органу досудового розслідування Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області, речовими доказами за кримінальним провадженням визнано змиви речовини бурого кольору, ззовні схожі на кров, котрі поміщені до паперових конвертів з номерами: №3, №4, №5. №6. /а.к.п. 41/.

Відповідно до постанови від 16 лютого 2024 року органу досудового розслідування Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області, речовими доказами за кримінальним провадженням визнано: кухонний ніж та два відрізи тканини постільної білизни зі слідами речовини бурого кольору, ззовні схожі на кров, котрі поміщені до пакунків з номерами: №1, №2. /а.к.п. 42/.

Відповідно до ухвали від 20 лютого 2024 року слідчого судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області /єдиний унікальний номер судової справи №473/913/24, провадження №1-кс/473/248/2024/ застосовано захід забезпечення кримінального провадження в виді арешту майна, яким є: кухонний ніж та два відрізи тканини постільної білизни зі слідами речовини бурого кольору, ззовні схожі на кров, котрі поміщені до пакунків з номерами: №1, №2. /а.к.п. 43/.

Аналіз та оцінка приведених доказів в сукупності, приводить суд до переконання доведеності вини обвинуваченої ОСОБА_6 .

Стаття Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачена ОСОБА_6 .

Умисні дії обвинуваченої ОСОБА_6 , суд кваліфікує за за ч.1 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_6 .

Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченій є щире каяття.

Обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченій є вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винна перебуває у сімейних відносинах.

Мотиви призначення покарання, мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно обвинуваченої ОСОБА_6 , суд виходить з наступних обставин та враховує характер та ступінь тяжкості скоєного нею кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином Особливої частини КК України розділу ІІ та є кримінальним правопорушенням проти здоров`я особи.

Суд також враховує умови життя обвинуваченої ОСОБА_6 , її соціальне та матеріальне становище, стан здоров`я, рівень культури та освіти, соціально психологічні риси, при дослідженні яких з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_6 повністю усвідомлювала значення своїх умисних дій і в повній мірі могла керувати ними. Вивченням даних про особу обвинуваченої ОСОБА_6 встановлено, що вона має повну загальну середню освіту, не є військовозобов`язаною, є незаміжньою, має на утриманні двох малолітніх дітей, формально задовільно характеризується за місцем проживання, не перебуває на диспансерному обліку лікарів нарколога та психіатра комунальних медичних закладів Миколаївської області, є не судимою. /а.к.п. 44 51/.

З урахуванням всіх обставин кримінального провадження, при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_6 , враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, його наслідки для потерпілого ОСОБА_5 , а також інші обставини кримінального провадження, при наявності пом`якшуючої покарання обставини а також обтяжуючої покарання обставини, з врахуванням особи обвинуваченої ОСОБА_6 , її ставлення до вчиненого нею кримінального правопорушення, суд вважає можливим призначити вид основного покарання в виді позбавлення волі, відповідно до мінімальної межі, визначеної санкцією ч.1 ст.121 КК України для даного виду покарання, який буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_6 та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, відповідно до ст.65 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_6 , суд також враховує позицію прокурора, потерпілого ОСОБА_5 , а також висновок досудової доповіді органу пробації /а.к.п. 55 56/, стосовно призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_6 , котрі вважали за можливе призначити основне покарання обвинуваченій із застосуванням вимог ст.75 КК України, відповідно до якої обвинувачена ОСОБА_6 могла б бути звільнена від відбування призначеного основного покарання з випробуванням.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в пункті 9 Постанови Пленуму Веховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» рішення суду про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням має бути мотивованим, при цьому необхідно враховувати не тільки дані про особу обвинуваченого і обставини, які пом`якшують покарання і свідчать про можливість його виправлення без відбування покарання, але й ступінь тяжкості вчиненого злочину, виходячи із особливостей і обставин його вчинення.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_6 , суд виходить із змісту ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.

З врахуванням особи обвинуваченої ОСОБА_6 , з врахуванням позицій прокурора та потерпілого ОСОБА_5 , які вважали за необхідне та просили суд призначити обвинуваченій ОСОБА_6 основний вид покарання в виді позбавлення волі з іспитовим строком випробування, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченої ОСОБА_6 без відбування основного покарання, із застосуванням випробування, відповідно до ст. ст.75 78 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально правові, відносно визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання (ст. ст. 66, 67 КК України), визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування ст.75 КК України тощо; індивідуалізація покарання конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта. Повне визнання обвинуваченою ОСОБА_6 своєї вини та її щире каяття враховуються судом при призначенні покарання та дають суду право призначити обвинуваченій покарання у вигляді позбавлення волі, відповідно до мінімальної межі, визначеної санкцією ч.1 ст.121 КК України, для даного виду покарання, з іспитовим строком випробування, на підставі приписів ст.75 КК України,

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Питання про речові докази підлягають вирішенню відповідно до ст.100 КПК України. /а.к.п. 40, 41, 42/.

Запобіжний захід до обвинуваченої ОСОБА_6 під час проведення судового слідства не застосовувався, підстави для обрання запобіжного заходу при ухваленні вироку відсутні.

Захід забезпечення кримінального провадження, застосований на підставі ухвали слідчого судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області в виді арешту майна від 20 лютого 2024 року /єдиний унікальний номер судової справи №473/913/24, провадження № 1-кс/473/248/2024/ підлягає скасуванню. /а.к.п. 43/.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369 380 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винною за пред`явленим їй обвинуваченням в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначити їй основне покарання в виді позбавлення волі строком на 05 /п`ять/ років.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України обвинувачену ОСОБА_6 від призначеного основного покарання звільнити, встановивши їй строк випробування 02 /два/ роки, зобов`язавши обвинувачену, у відповідності до вимог п.1 та п.2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі території України без дозволу органу пробації.

Речові докази за кримінальним провадженням: зразки відтиску папілярних узорів пальців рук та долонь рук обвинуваченої ОСОБА_6 , змиви речовини бурого кольору, ззовні схожі на кров, котрі поміщені до паперових конвертів з номерами: №3, №4, №5. №6, кухонний ніж та два відрізи тканини постільної білизни зі слідами речовини бурого кольору, ззовні схожі на кров, котрі поміщені до пакунків з номерами: №1, №2, котрі передані на зберігання в кімнату речових доказів Вознесенського РУП ГУНП за адресою: АДРЕСА_3 знищити. /а.к.п. 40, 41, 42/.

Ухвалу від 20 лютого 2024 року слідчого судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області /єдиний унікальний номер судової справи №473/913/24, провадження №1-кс/473/248/2024/, якою застосовано захід забезпечення кримінального провадження в виді арешту майна, яким є: кухонний ніж та два відрізи тканини постільної білизни зі слідами речовини бурого кольору, ззовні схожі на кров, котрі поміщені до пакунків з номерами: №1, №2 скасувати. /а.к.п. 43/.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не були подані. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1