КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

законного представника особи, щодо

якої вирішується питання про застосування

примусових заходів медичного характеру - ОСОБА_7 ,

особи, щодо якої вирішується питання

про застосування примусових заходів

медичного характеру - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві, шляхом проведення відеоконференцзв`язку між Київським апеляційним судом та Богуславським районним судом Київської області, та КНП «Клінічна лікарня «ПСИХІАТРІЯ» Спеціалізований підрозділ з надання психіатричної допомоги», матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу Богуславського районного суду Київської області від 12 лютого 2024 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 12 лютого 2024 року ОСОБА_8 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку - Комунальне некомерційне підприємство «Клінічна лікарня «ПСИХІАТРІЯ» Спеціалізований підрозділ з надання психіатричної допомоги», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 60 днів, до 11 квітня 2024 року включно.

Таке рішення суд, взявши до уваги те, що, згідно клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_8 інкримінується вчиненнясуспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 __________________________________________________________

Справа №11-кп/824/2992/2024 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_9

Категорія: ч. 1 ст. 115 КК України Доповідач ОСОБА_1

ст. 115 КК України, а також дані про особу ОСОБА_8 , який, згідно висновків судово-психіатричних експертів страждає на хронічне психічне захворювання - біополярний афективний розлад, поточний епізод важкої депресії з психотичними симптомами та не може усвідомлювати свої дії та керувати ними, зважаючи на особливу тяжкість суспільно-небезпечного діяння, мотивував існуванням ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме тим, що ОСОБА_10 може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілу, свідків, експерта у цьому провадженні, та вчинити інше суспільно-небезпечне діяння, які виправдовують подальше застосування до ОСОБА_11 запобіжного заходу у виді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, що відповідає стану здоров`я ОСОБА_11 і є співмірним характеру суспільно-небезпечного діяння, та саме такий запобіжний захід здатен забезпечити уникнення вказаних ризиків, тому визнав за необхідне його продовжити.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 , вважаючи ухвалу суду незаконною та необґрунтованою через її винесення з істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства та неповноту судового розгляду, просить її скасувати.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що, на даний час відпали будь-які ризики, зазначені у ст. 177 КПК України, зокрема, ОСОБА_10 є особою похилого віку, не має будь-якого наміру переховуватися від суду, до того ж у нього є постійне місце проживання: АДРЕСА_2 .

Також ОСОБА_10 позбавлений можливості знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, так як всі речові докази, які мають суттєве значення для справи були вилучені та перебувають у прокурора.

Не має ОСОБА_12 потреби і незаконно впливати на потерпілих та свідків, так як, під час досудового розслідування за клопотанням сторони захисту було допитано зазначених осіб, які свідчили на користь ОСОБА_11 , а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки ніякого кримінального правопорушення він не вчиняв.

Також ОСОБА_10 не збирається вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється.

Вказує й на те, що клопотання прокурора було подано без будь-яких

додатків, при цьому ні ОСОБА_12 , ні його захиснику

клопотання не вручалося і для ознайомлення не надавалося, проте суд цього не перевірив, чим вийшов за межі наданих йому повноважень, порушивши принцип змагальності і рівності сторін, при цьому зазначивши недостовірні

відомості в своїй ухвалі.

Зокрема зазначає, що згідно клопотання, прокурор послався лише на два ризики, а саме: переховуватись від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, а суд з незрозумілих причин та підстав в ухвалі послався на інші ризики - незаконно впливати на потерпілу, свідків, експертів у цьому кримінальному провадженні, тобто суд у даному випадку перебрав на себе функцію сторони обвинувачення.

Також у порушення вимог ч. 4 ст. 201 КПК України, судом не було розглянуто у 3-денний термін клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу та не допитано лікаря КНП «Клінічна лікарня «ПСИХІАТРІЯ» ОСОБА_13 з приводу психічного (психологічного) стану ОСОБА_11 .

Вказує й на те, що суд, задовольняючи клопотання прокурора, спирається на висновки судово-психіатричної експертизи №146 від 08.06.2022 року та №181 від 13.07.2022 року, проте дані висновки прокурором до клопотання жодного разу не долучалися та у судовому засіданні як докази судом не досліджувалися, а за півтора роки перебування даної справи у суді, у судовому засіданні було оголошено лише клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру.

Крім того, судом взято до уваги посилання прокурора на ухвалу Київського апеляційного суду від 26.12.2023 року, якою визнано законність ухвали Богуславського районного суду від 15.12.2023 року, проте вказана ухвала прокурором до клопотання не долучалася, судом у судовому засіданні не досліджувалася, більше того станом на 12.02.2024 року (на момент розгляду клопотань)вона була відсутня у матеріалах кримінального провадження.

Також вважає надуманими і безпідставними твердження суду про те, що клопочучи про зміну запобіжного заходу у вигляді передання ОСОБА_11 на піклування опікунам, близьким родичам чи членам сім`ї з обов`язковим лікарським наглядом, стороною захисту перед судом не конкретизовано та не доведено реальної можливості його застосування.

При цьому зазначає, що ОСОБА_10 є особою похилого віку, з 15.07.2022 року фактично не було проведено жодного судового засідання, а лише проводилися розгляди клопотань прокурора про продовження ОСОБА_12 запобіжного заходу, при цьому майже 2 роки ОСОБА_10 утримується в психіатричному закладі фактично без проведення судових засідань.

Разом з тим, вважає, що жодний із ризиків, зазначених у клопотанні прокурора, не існує, оскільки у слідчого судді немає законних підстав вважати, що ОСОБА_10 буде переховуватися від суду, так як його попередня поведінка говорить про інше; може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки всі докази стороною обвинувачення вже зібрані, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, і протилежному не має жодних доказів.

У зв`язку з цим, вважає жодним чином необґрунтовано та не доведено, що застосування більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання ризикам, тим більш, в доданих до клопотання матеріалах, дані про такі обставини відсутні.

Натомість, оскільки протягом розгляду клопотання не доведено обґрунтованість підозри та наявність існування ризиків, також не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для їх запобігання, вважає наявними всі підстави для застосування, у відповідності до ч. 4 ст. 194 КПК України, більш м`якого запобіжного заходу.

Також вказує на те, що суддею не враховано особу ОСОБА_11 , зокрема, той факт, що останній позитивно характеризується за місцем проживання, громадський порядок не порушує, з сусідами підтримує добрі відносини.

Окрім цього, вказує й на упередженість суду та порушення вимог КПК України, оскільки в своїх ухвалах суд зазначає ОСОБА_11 як обвинуваченого, хоча останній не має такого статусу.

Також грубим порушенням вимог КПК України є проведення судових засідань, в тому числі розгляд клопотань про продовження та зміну запобіжного заходу, без участі законного представника ОСОБА_11 в особі виконавчого комітету Богуславської міської ради, якого суд сам залучив за клопотанням прокурора.

З огляду на вище викладене, вважає, що прокурор належним чином не довів неможливість застосування до ОСОБА_11 більш м`якого запобіжного заходу та зміни раніше обраного запобіжного заходу, зважаючи на дані про його особу.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_6 , який підтримавши апеляційну скаргу та уточнивши апеляційні вимоги, просив змінити обраний ОСОБА_12 запобіжний захід на передачу його на піклування близьких родичів з обов`язковим лікарським наглядом, законного представника особи, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру - ОСОБА_7 та особи, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру - ОСОБА_8 на підтримку доводів апеляційної скарги, а також заперечення прокурора проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

За змістом ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 508 КПК України, до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, може бути застосований судом, зокрема, такий запобіжний захід як поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 508 КПК України, передбачені частиною першою цієї статті запобіжні заходи застосовуються судом до особи з моменту встановлення факту розладу психічної діяльності чи психічної хвороби. Застосування передбачених запобіжних заходів здійснюється згідно із загальними правилами, передбаченими цим Кодексом.

Розгляд питань, пов`язаних із застосуванням запобіжних заходів та їх продовження, регламентований главою 18 КПК України.

Так, розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Зазначені вимоги кримінального процесуального закону, на переконання колегії суддів, були дотримані судом першої інстанції, а доводи захисника ОСОБА_14 про відсутність підстав для продовження ОСОБА_15 строку дії раніше обраного запобіжного заходу у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, є непереконливими.

Як убачається з матеріалів провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , Богуславським районним судом Київської області здійснюється розгляд клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0000279, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.02.2022 відносно ОСОБА_8 за вчинення суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, суд першої інстанції, взявши до уваги те, що особливу тяжкість суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, вчинення якого інкримінується ОСОБА_8 , а також дані про особу ОСОБА_8 , який, згідно висновків судово-психіатричних експертів страждає на хронічне психічне захворювання - біополярний афективний розлад, поточний епізод важкої депресії з психотичними симптомами та не може усвідомлювати свої дії та керувати ними, та його вік, мотивував існуванням ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме тим, що ОСОБА_10 може переховуватись від суду та вчинити інше суспільно-небезпечне діяння, які виправдовують подальше застосування до ОСОБА_11 запобіжного заходу у виді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, що відповідає стану здоров`я ОСОБА_11 і є співмірним характеру суспільно-небезпечного діяння, та саме такий запобіжний захід здатен забезпечити уникнення вказаних ризиків, тому визнав за необхідне його продовжити.

З такими висновками суду погоджується і колегія суддів, оскільки судом повно та об`єктивно були досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення, яке цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якою рішення суду повинно забезпечити не тільки права особи, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Щодо посилань захисника ОСОБА_6 на те, що, на даний час відпали будь-які ризики зазначені у ст. 177 КПК України, зокрема те, що ОСОБА_10 є особою похилого віку та не має будь-якого наміру переховуватися від суду, до того ж у нього є постійне місце проживання в Київській області, а також ОСОБА_10 позбавлений можливості знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, так як всі речові докази були вилучені та перебувають у прокурора, та не має потреби незаконно впливати на потерпілих та свідків, так як, під час досудового розслідування за клопотанням сторони захисту було допитано зазначених осіб, які свідчили на користь ОСОБА_11 , а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки ніякого кримінального правопорушення він не вчиняв, то вони є непереконливими, зважаючи на висновки судово-психіатричних експертів, на які міститься посилання у клопотанні прокурора, згідно яких ОСОБА_10 страждає на хронічне психічне захворювання - біополярний афективний розлад, поточний епізод важкої депресії з психотичними симптомами та не може усвідомлювати свої дії та керувати ними, становить суспільну небезпеку та потребує поміщення до спеціального лікувального закладу з метою його обов`язкового лікування і запобігання вчиненню ним суспільно-небезпечних дій, а також на особливу тяжкість інкримінованого йому суспільно-небезпечного діяння, тому, на переконання колегії суддів, достатньо вмотивованим є висновок суду щодо необхідності поміщення ОСОБА_11 до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку.

При цьому слід зазначити, що на даній стадії кримінального провадження суд апеляційної інстанції не уповноважений досліджувати обставини причетності особи до вчинення суспільно-небезпечного діяння, перевіряти належність і допустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, а тому доводи захисника про те, що ОСОБА_16 ніякого кримінального правопорушення не вчиняв, - не можуть бути предметом даного апеляційного розгляду.

Наведені в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_6 дані про особу ОСОБА_11 , а саме, що він позитивно характеризується за місцем проживання, громадський порядок не порушує та з сусідами підтримує добрі відносини, самі по собі не дозволяють зробити висновок про те, що можливість уникнення встановлених судом ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, може бути досягнута шляхом застосування до нього іншого, більш м'якого запобіжного заходу, передбаченого ст. 508 КПК України.

Аналогічним чином вищевказане стосується і тих посилань захисника ОСОБА_6 про те, що з 15.07.2022 року фактично не було проведено жодного судового засідання, а лише проводилися розгляди клопотань прокурора про продовження ОСОБА_12 запобіжного заходу, при цьому майже 2 роки ОСОБА_10 , який є особою похилого віку, утримується в психіатричному закладі фактично без проведення судових засідань.

Твердження захисника ОСОБА_6 в апеляційній скарзі про порушення процесуальних вимог, які полягають у неврученні обвинуваченому і захиснику клопотання прокурора та не наданні його ним для ознайомлення, не є слушними, оскільки зазначені вимоги не поширюються на випадки розгляду питання доцільності продовження строку запобіжного заходу під час судового розгляду у порядку ст. 331 КПК України.

Що стосується доводів захисника ОСОБА_6 про те, що судом у порушення вимог ч. 4 ст. 201 КПК України не було розглянуто у 3-денний термін клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу та не допитано лікаря КНП «Клінічна лікарня «ПСИХІАТРІЯ» ОСОБА_13 з приводу психічного (психологічного) стану ОСОБА_11 , а також здійснено розгляд клопотань про продовження та зміну запобіжного заходу без участі законного представника ОСОБА_11 в особі виконавчого комітету Богуславської міської ради, якого суд сам залучив за клопотанням прокурора, та не долучення до клопотання прокурора висновків судово-психіатричної експертизи №146 від 08.06.2022 року та №181 від 13.07.2022 року, та ухвали Київського апеляційного суду від 26.12.2023 року, якою визнано законність ухвали Богуславського районного суду від 15.12.2023 року, то вказані обставини жодним чином не нівелюють існування ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України та встановлених судом у даному провадженні.

Посилання захисника ОСОБА_6 на упередженість суду та порушення вимог КПК України, оскільки суд у своїх ухвалах зазначає ОСОБА_11 як обвинуваченого, хоча останній не має такого статусу, є безпідставними, оскільки у даному провадженні предметом перегляду судом апеляційної інстанції є виключно ухвала Богуславського районного суду Київської області від 12 лютого 2024 року, відповідно до якої, процесуальний статус ОСОБА_11 зазначений як особа, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру.

Не заслуговують на увагу і доводи захисника ОСОБА_6 про те, що надуманими і безпідставними є твердження суду про те, що клопочучи про зміну запобіжного заходу у вигляді передання ОСОБА_11 на піклування опікунам, близьким родичам чи членам сім`ї, з обов`язковим лікарським наглядом, стороною захисту не конкретизовано та не доведено реальної можливості його застосування, оскільки, як правильно встановлено місцевим судом, до клопотання захисником не надано доказів реальної можливості та достатності здійснення обов`язкового лікарського нагляду за місцем проживання ОСОБА_8 для уникнення встановлених судом ризиків, до того ж судом правильно звернуто увагу на те, що ОСОБА_17 , під піклування якої сторона захисту просить передати ОСОБА_8 , у даному кримінальному провадженні має процесуальний статус потерпілої та наділена певними процесуальними правами та обов`язками саме як учасник процесу.

Враховуючи наведене, підстав для застосування до ОСОБА_11 більш м`якого запобіжного заходу - у виді передання його на піклування близьких родичів з обов`язковим лікарським наглядом, що є змістом апеляційної вимоги, принаймні на цій стадії судового розгляду, колегія суддів не вбачає.

Водночас, заслуговують на увагу доводи захисника ОСОБА_6 в апеляційній скарзі про помилкове посилання суду першої інстанції в ухвалі на наявність ризику - незаконно впливати на потерпілу, свідків, експертів у цьому кримінальному провадженні, оскільки як вбачається із клопотання прокурора про продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, у ньому міститься посилання лише на наявність двох ризиків, а саме: переховуватись від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим ухвала суду підлягає зміні шляхом виключення з її мотивувальної частини посилання на наявність ризику - незаконно впливати на потерпілу, свідків, експертів у цьому кримінальному провадженні.

Колегія суддів не вбачає інших порушень судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування чи зміни судового рішення, доводи щодо якого і є предметом перегляду судом апеляційної інстанції у відповідності з приписами ч. 1 ст. 404 КПК України.

За викладеним, апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Богуславського районного суду Київської області від 12 лютого 2024 року, якою ОСОБА_8 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку - Комунальне некомерційне підприємство «Клінічна лікарня «ПСИХІАТРІЯ» Спеціалізований підрозділ з надання психіатричної допомоги», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 60 днів, до 11 квітня 2024 року включно, змінити, виключити з мотивувальної частини ухвали посилання на наявність ризику - незаконно впливати на потерпілу, свідків, експертів у цьому кримінальному провадженні.

В решті ухвалу залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ _____________________ ____________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3