Справа № 362/3389/21
Провадження № 1-кп/362/187/24
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

28 травня 2024 року

Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарях - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

законного представника обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

потерпілого - ОСОБА_8 ,

законного представника потерпілого - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 3 в місті Василькові Обухівського району Київської області кримінальне провадження № 120 211 111 400 002 64 від 07.05.2021 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Яцьки Васильківського району Київської області, українця, громадянина України, із профільною середньою освітою, не працевлаштованого, неодруженого, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 22 березня 2023 року за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням статті 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць,

у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

05 травня 2021 року о 15 годині 15 хвилин ОСОБА_5 , переходячи через пішохідний перехід автодороги поблизу автозаправної станції «БРСМ» по АДРЕСА_2 , діючи умисно, із корисливих мотивів, відкрито, правою рукою витягнув із лівої кишені рюкзака що висів на спині у ОСОБА_8 аудіо-колонку марки «TsG» вартістю 270 гривень 00 копійок, після чого, з викраденим з місця вчинення злочину зник, звернувши його на свою користь і розпорядившись ним на власний розсуд, чим заподіяв останньому матеріальної шкоди на вказану суму.

За згодою всіх учасників судового провадження, у відповідності з нормою ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Допитаний в судовому засіданні в якості обвинуваченого ОСОБА_5 , свою винність визнав повністю і по суті пред`явленого обвинувачення пояснив, що він дійсно у зазначені в обвинувальному акті час, місці та за вказаних обставин, відкрито заволодів майном потерпілого.

Потерпілий в судовому засіданні підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, які ніким не оспорюються.

Таким чином, суд приходить до висновку, що винність обвинуваченого у вчиненому знайшла своє повне підтвердження в судовому засіданні показаннями обвинуваченого і потерпілого.

Дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч. 1 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Обговорюючи питання про вид і розмір покарання, суд, відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обвинувачений зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , станом на дату вчинення даного злочину навчався в КНЗКОР «Васильківський професійний ліцей» де мав посередню характеристику, офіційно не працевлаштований, неодружений, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, раніше судимий.

При цьому, суд не приймає до уваги зазначені в обвинувальному акті відомості про існування передбаченої пунктом 1 частини першої статті 66 КК України, обставини яка пом`якшує покарання - щире каяття.

Вказані відомості про те, що обвинувачений щиро розкаявся у скоєному, суд оцінює критично, оскільки останній у цьому суд не переконав.

Зокрема, під час розгляду справи, судом не встановлено, що обвинувачений дійсно розкаявся у скоєному та щиро жалкує про вчинене.

Так, суд не переконався у тому, що каяття обвинуваченого ґрунтується на належній критичній оцінці своєї протиправної поведінки і характеризується її щирим осудом.

Натомість, суд вважає, що обвинувачений лише жалкує з приводу виявлення його протиправної діяльності.

Зазначені обставини, на переконання суду об`єктивно свідчать про той факт, що обвинувачений не надав належну оцінку вчиненому ним діянню та своїй суспільно-небезпечній поведінці.

Отже, суд не вбачає вказану в обвинувальному акті обставину «щирого каяття» як таку, що дійсно має місце, оскільки така обставина відсутня.

Проте, відповідно до пункту 3 частини першої статті 66 КК України, обставиною яка пом`якшує покарання є вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.

Судом не встановлено обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України.

Згідно із частиною 4 статті 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Зокрема, судом встановлено, що після вчинення даного злочину 05 травня 2021 року, обвинуваченого було засуджено:

- вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 серпня 2021 року за скоєння кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України до покарання у виді арешту на строк сорок п`ять діб (а.с. 62 - 63);

- вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 22 березня 2023 року за скоєння злочині передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строк 5 років 1 місяць (а.с. 90 - 94).

Отже, при обранні міри покарання, необхідно застосовувати вимоги частини 4 статті 70 КК України, за правилами, передбаченими в статті 72 КПК України, оскільки засуджений винен ще і в інших кримінальних правопорушеннях вчинених ним до постановлення попереднього вироку, та призначити остаточне покарання шляхом часткового складання покарання за вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 серпня 2021 року та покарання за вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 22 березня 2023 року.

При цьому, суд враховує, що обвинувачений повністю відбув покарання за вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 серпня 2021 року та з 16 серпня 2023 року відбуває покарання за вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 22 березня 2023 року.

З урахуванням усіх обставин по справі, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставини, яка пом`якшує покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити покарання в межах санкції частини статті КК України, яка передбачає покарання за даний злочини, у виді позбавлення волі, як достатнє для виправлення обвинуваченого, його перевиховання, запобігання вчиненню нових злочинів, що відповідає його особі та є достатнім для досягнення, передбачених ч. 2 ст. 50 КК України цілей покарання.

Відсутні підстави для застосування статей 69, 69-1 КК України.

Також, суд вважає, що немає підстав для застосування ст. 75 КК України, оскільки, беручи до уваги обставини справи та особу винного, його виправлення без відбування покарання неможливе.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України, з обвинуваченого на користь держави слід стягнути процесуальні витрати по справі на залучення експерта, що підтверджені документально.

Арешт майна потерпілого який було накладено ухвалою слідчого судді з метою збереження речових доказів по справі, - слід скасувати.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 369 - 371, 373, 374 КПК України,

З А С У Д И В:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.

На підставі ч. 4 ст. 70, 72 КК України, визначити ОСОБА_5 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарання призначеного за цим вироком та покарання за вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 серпня 2021 року і покарання за вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 22 березня 2023 року, - у вигляді позбавлення волі на строк п`ять років п`ять місяців з відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі.

Відповідно до ч. 4 ст. 70, 72 КК України зарахувати ОСОБА_5 повністю відбуте покарання за вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 серпня 2021 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 70, 72 КК України зарахувати ОСОБА_5 частково відбуте покарання за вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 22 березня 2023 року.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з дати набрання цим вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати по справі в сумі 514 (п`ятсот чотирнадцять) гривень 86 копійок.

Скасувати арешт належної на праві власності ОСОБА_8 аудіо-колонки марки «TsG», який було накладено ухвалою слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_10 від 14 травня 2021 року по справі № 362/2430/21.

Речові докази:

- аудіо-колонку марки «TsG», яку за розпискою від 14 травня 2021 року передано ОСОБА_8 - залишити останньому за належністю як власнику.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для засудженого у той же строк, з моменту вручення йому копії вироку.

Відповідно до частини другої статті 394 КПК України, дане судове рішення не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий