Справа № 308/6474/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000115, відомості про яке 16.01.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000115, відомості про яке 16.01.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, про накладення арешту на автомобіль марки "Volkswagen Bora", державний номерний знак НОМЕР_1 , чорного кольору, з номером кузова НОМЕР_2 , який вилучений 12.03.2024 у ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , та яким фактично користується ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання мотивоване тим, що зазначений транспортний засіб має значення речового доказу. Перебування зазначеного автомобіля у третьої особи створює високі ризики приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення, передачі вказаного майна.

У судове засідання прокурор не з`явилася, була належним чином повідомленою, причини неявки не повідомила.

Третя особа, відносно майна якої вирішується питання про арешт, у судове засідання не з`явилася, причини неявки не повідомила, була належним чином повідомленою.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

З приписами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

З огляду на положення частин 2 та 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Як вбачається з матеріалів справи, Ужгородським РУП ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000115, відомості про яке 16.01.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 16 січня 2024 року.

Додані до клопотання копії матеріалів досудового розслідування підтверджують про факт виявлення та вилучення автомобіля марки "Volkswagen Bora", державний номерний знак НОМЕР_1 , чорного кольору, з номером кузова НОМЕР_2 , на яке прокурор просить накласти арешт.

З матеріалів кримінального провадження, які додані до клопотання, вбачається, що автомобіль вилучений 12.03.2024 у ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_5 .

З ухвали слідчого судді від 14.02.2024 про надання дозволу на обшук даного автомобіля вбачається, що він належить на праві власності гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Постановою старшого слідчого від 12 березня 2024 року, даний автомобіль визнаний речовим доказами у кримінальному провадженні.

Метою арешту зазначеного автомобіля, згідно з поданим прокурором клопотання, є збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

На переконання слідчого судді, арешт вилученого майна є необхідним з метою збереження речових доказів, прокурором доведено наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, зокрема, можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Враховуючи, що під час розгляду клопотання було встановлено достатність підстав вважати, що вилучене у ході досудового розслідування даного кримінального провадження майно має значення речових доказів у кримінальному провадженні, а також те, що прокурором доведено необхідність накладення арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, а тому слідчий суддя дійшов до висновку, що з метою їх збереження, зокрема, можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, подане клопотання про арешт даного майна слід задовольнити.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 167, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль марки "Volkswagen Bora", державний номерний знак НОМЕР_1 , чорного кольору, з номером кузова НОМЕР_2 , який вилучений 12.03.2024 у ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, яке під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1