Провадження №1-кс/337/414/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2024 року Слідчий суддя Хортицького районного суду міста Запорожжя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника - адвоката ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжя клопотання слідчого СВ Відділу поліції №5 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має вищу освіту, не одруженого, має двох неповнолітніх дітей, військовослужбовця ЗСУ - проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді старшого водія, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000625 від 20.06.2024,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Відділу поліції №5 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 , за погодженням начальником Мелітопольського відділу Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді Хортицького районного суду міста Запоріжжя з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за за № 0000625 від 20.06.2024.

Клопотання обґрунтовано тим, що відповідно до наказу начальника військової частини НОМЕР_1 від 01.03.2022 за № 49 ОСОБА_6 включено до особового складу військової частини та призначено на посаду старшого водія.

Згідно ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» (далі - Статуту внутрішньої служби 3С України), старший водій ОСОБА_6 , як військовослужбовець, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, поважати честь і гідність кожної людини, додержуватися правил поведінки військовослужбовців, беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, берегти державне майно, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять про Збройні Сили України в цілому.

Відповідно до ст.ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (далі - Дисциплінарний статут ЗС України), військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця бездоганно та неухильно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, застосовувати зброю лише в бойовій обстановці, а в мирний час - у виняткових випадках, відповідно до вимог Статуту внутрішньої служби ЗС України.

Відповідно до «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України за № 576 від 12.10.1992 та інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів з гумовими, або аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї або вибухових матеріалів» передбачено порядок отримання дозвільних документів на придбання бойових припасів.

Так, ОСОБА_6 , будучі військовослужбовцем Збройних Сил України за мобілізацією, перебуваючи на посаді старшого водія військової частини НОМЕР_1 у званні старшого солдата, маючи умисел на незаконне придбання, носіння бойових припасів, у невстановлений досудовим слідством час, місці та невстановленим шляхом, але не пізніше 20 червня 2024 року, придбав бойовий припас, а саме:

-1 (одну) бойову ручну гранату «М67» промислового виготовлення, яка відноситься до бойових припасів та містить в собі заряд бризантної вибухової речовини «Composition В», яка являє собою суміш тротилу (TNT) та гексогену (RDX) масою 180-185 грамів.

Усвідомлюючи, що вказаний предмет є бойовим припасом, ОСОБА_6 , маючи умисел на зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу, залишив при собі вказаний предмет, який в подальшому носив та зберігав.

В подальшому, 20 червня 2024 року о 16:39 (фактично затриманий о 13:56) ОСОБА_6 було затримано в порядку ст. 208 КПК України біля буд. АДРЕСА_3 , де в ході особистого останнього співробітниками поліції вищевказаний бойовий припас був виявлений та вилучений.

Такі умисні дії ОСОБА_6 за викладених вище обставин кваліфіковані за ч. 1 ст. 263 КК України носіння, зберігання, придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

20.06.2024 о 13.56 год. ОСОБА_6 було затримано в порядку ст.208 КПК України.

21.06.2024 ОСОБА_6 повідомлено про підозру за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Підозра ОСОБА_6 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення обґрунтовується зібраними в ході досудового розслідування доказами у їх сукупності, зокрема:

- протоколом огляду місця події, в ході якого було виявлено та вилучено на відкритій ділянці місцевості вздовж проїжджої частини по АДРЕСА_3 ручну гранату іноземного виробництва «М67» та чоловічу сумку через плече чорного кольору, в сумці виявлені особисті документі, які посвідчують особу ОСОБА_6 - паспорт громадянина України, військовий квіток, ключі від квартири. Дані речі підтверджують належність сумки саме ОСОБА_6

- протоколами допитів в якості свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які були залучені в якості понятих до огляду місця події, в ході якого було здійснено вилучення ручної гранати іноземного виробництва «М67» та чоловічої сумки через плече чорного кольору;

- висновком експерта №СЕ-19/108-24/11694-ВТХ від 21.06.2024, згідно якого наданий на дослідження предмет, вилучений в ході огляду місця події від 20.06.2024 на відкритій ділянці місцевості вздовж проїжджої частини по АДРЕСА_3 є бойовою ручною наступальною осколковою гранатою М67 промислового виготовлення, яка являється вибуховим пристроєм військового призначення, відноситься до бойових припасів;

- протоколом допиту в якості свідка співробітника УПП в Запорізькій області ДПП ОСОБА_11 , який пояснив, що в ході патрулювання території Хортицького району м. Запоріжжя біля буд. 1 по вул. Стародніпровській в м. Запоріжжя вони з напарником ОСОБА_12 побачили невідомого чоловіка, який після того, як побачив їх, почав зупинятись. Коли співробітники поліції підійшли до даного чоловіка, він почав замітно нервувати. Працівники затребували в останнього документи, що посвідчують його особу. Даний громадянин пред`явив свій військовий квиток, згідно якого було встановлено його особистість, а саме: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно ст. 34 ЗУ «Про Національну поліцію України» останньому було проведено поверхневу перевірку, в ході якої в кишені шортів даного громадянина виявлено зіп-пакет з кристалічною речовиною. На питання, що це за речовина, громадянин відповідь не надав. Через плече у ОСОБА_6 висіла сумка чорного кольору, яку він скинув після того, як почув від співробітників поліції питання, що знаходиться в даній сумці та повідомив, що це не його сумка. Візуально у відкритій сумці було видно предмет, схожий на гранату. Згідно ст. 45 ЗУ «Про Національну поліцію України» до ОСОБА_6 було застосовано спец. засіб кайданки та на місце події були викликані співробітники СОГ ВП №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області та вибухотехніки ГУНП в Запорізькій області;

- протоколом огляду відеозапису з відео-реєстратора службового автомобіля «Хижак-702», на якому зображено, як зі сторони буд. АДРЕСА_3 переходять проїжджу частину два невідомих чоловіки, один з яких візуально схожий на ОСОБА_6 , був одягнутий в зелену футболку, темні шорти, на голові мав сонцезахисні окуляри, на лівому плечі була одягнута сумка чорного кольору через плече;

- протоколом огляду з нагрудного відео-реєстратора співробітника УПП в Запорізькій області ДПП ОСОБА_13 , на якому зафіксовано весь процес зупинки громадянина ОСОБА_6 та виявлення у нього заборонених в обігу речовин та предметів, а саме зіп-пакету з кристалічною речовиною, момент скидання сумки та виявлення в ній предмета, схожого на гранату;

- протоколом затримання ОСОБА_6 , в порядку ст. 208 КПК України, в ході якого серед іншого у ОСОБА_6 було вилучено зіп-пакет із залишками кристалічної речовини , мобільний телефон.

Також у клопотання слідчий зазначає, що на місці події до прибуття слідчо-оперативної групи ВП №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, в момент складання протоколу затримання та після нього, ОСОБА_6 поводив себе неадекватно, агресивно та зухвало, неодноразово виражався нецензурною лайкою на адресу співробітників поліції та перехожих громадян, декілька разів намагався покинути місце події, у зв`язку з чим співробітниками УПП в Запорізькій області був застосований до нього спецзасіб кайданки.

Згідно відомостей КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР ОСОБА_6 перебував у стані наркотичного сп`яніння (був під дією «сіль-PVP»), про що в матеріалах провадження мається відповідний висновок щодо результатів медичного огляду ОСОБА_6 від 20.06.2024.

Крім того, в ході досудового розслідування було проведено невідкладний обшук за місцем фактичного мешкання ОСОБА_6 , а саме за адресою АДРЕСА_2 , в ході якого було виявлено та вилучено: 13 зіп-пакетів з речовиною сіро-зеленого кольору рослинного походження, з характерним запахом коноплі, упаковано в спец-пакет № PSP2053498; зіп-пакет з порошкоподібною речовиною білого кольору та блістер з пігулкою, упаковано в спец-пакет № PSP2053500; зіп-пакет з речовиною рослинного походження сіро-зеленого кольору, з характерним запахом коноплі, упаковано в спец-пакет №WAR1043725; зіп-пакет з кристалічною речовиною білого кольору, упаковано в спец-пакет № WAR1043725; електронні ваги, упаковано в спец-пакет №WAR1043727.

За фактом вилучення у ОСОБА_6 та виявлення за його місцем мешкання речовин, які можуть містити у собі наркотичні засоби чи психотропні речовини внесені відомості до ЄРДР за 0000628, 0000630 за ч.1 ст.309 КК України. Наразі, призначені відповідні судові хімічні експертизи за вищевказаними об`єктами та очікуються їх результати.

Також у клопотання слідчий зазначає, що наразі в провадженні Першого слідчого відділу Територіального управління ДБР, розташованого у м. Краматорську перебувають матеріали кримінального провадження за №0000376 від 31 травня 2022 року за фактом скоєння ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, а саме дезертирство, вчинене в умовах воєнного стану, а у Ленінському районному суді м. Запоріжжя перебувають обвинувальні акти за обвинуваченням ОСОБА_6 , у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 3 ст. 191 КК України. Розгляд даних обвинувальних актів не здійснюється належним чином, так як вважається, що ОСОБА_6 є військовослужбовцем та несе військову службу.

Необхідність застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтовується наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Так, в обґрунтування застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів покладена необхідність запобігання спробам:

- переховуватися від органу досудового розслідування та суду. Цей ризик підтверджується, тим що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 3 до 7 років, у зв`язку з чим, розуміючи тяжкість покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, у тому числі виїхати за межі території України.Квартира, в якій фактично проживає підозрюваний, є орендованою. Крім того, за фактом його дезертирства з військової частини у період воєнного стану порушено кримінальне провадження за №0000376 від 31.05.2022;

- вчиняти інші кримінальні правопорушення. Такий ризик підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_6 в період воєнного стану вчинив кримінальне правопорушення, пов`язане з незаконним обігом зброї на території України. На момент затримання ОСОБА_6 знаходився в стані наркотичного сп`яніння та мав при собі та за місцем мешкання речовини, що можуть містити в собі наркотичні засоби чи психотропні речовини. Відносно останнього до Ленінського районного суду м. Запоріжжя скеровано декілька обвинувальних актів за скоєння тяжких кримінальних правопорушень.

Крім того, загальна характеристика підозрюваного ОСОБА_6 є негативною. Допитана колишня дружина підозрюваного ОСОБА_14 пояснила, що останнім часом ОСОБА_6 не працює, не має постійного заробітку, став вживати наркотичні речовини, веде аморальний спосіб життя, агресивний, не має змоги допомагати матеріально на утримання їх сумісної неповнолітньої доньки.

Застосування більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_6 слідчий вважає неможливим, оскільки, такі заходи будуть недостатніми для запобігання вищевказаним ризикам.

Також слідчий вважає за необхідне не визначати підозрюваному заставу, як альтернативний запобіжний захід.

У судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали з підстав, викладених в ньому, просили його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник - адвокат ОСОБА_5 проти застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечували.

Підозрюваний ОСОБА_6 пояснив, що підозра є необґрунтовано, оскільки граната, яка була виявлена та вилучена на місці події йому не належить. Він не має наміру переховуватись від органів досудового розслідування, оскільки разом з ним проживає донька ОСОБА_15 , 2012 року народження, яку він самостійно виховує та утримує. Він є військовослужбовцем, проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 , у травні 2022 проходив лікування, після чого повернувся до своєї частини, проте йому повідомили, що він вже має статус СЗЧ, наразі проводиться досудове розслідування за даним фактом, тому він перебуває вдома. Працює неофіційно водієм маршрутки. Просить у задоволенні клопотання відмовити.

Захисник ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення клопотання слідчого, зазначивши, що підозра ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення є необґрунтованою. В матеріалах провадження відсутні доказі на підтвердження підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України. Ризики, на які посилаються слідчий та прокурор, є формальними та недоведеними. ОСОБА_6 має стійки соціальні зв`язки, а саме проживає разом з неповнолітньою донькою, 2012 року народження. Також зазначила, що ОСОБА_6 є військовослужбовцем, приймав участь у бойових діях, у 2022 році перебував на лікуванні з діагнозом: посттравматичний стресовий розлад, дане захворювання було пов`язане з проходженням військової служби, позитивно характеризувався за місцем служби під час строкової служби у 2006 році. Достатнім запобіжним заходом вважає особисте зобов`язання. Просила у задоволенні клопотання відмовити.

Вислухавши доводи слідчого, прокурора та захисника, пояснення підозрюваного, дослідивши матеріали кримінального провадженні, додані до клопотання слідчого, в їх сукупності, суд дійшов до такого.

Згідно з ч.1 ст.176 КПК України, запобіжними заходами є:1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Відповідно до ст.176, 177, 183, ч.1 ст.194 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним/обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання ризикам, передбаченим п.1-п.5 ч.1ст.177 КПК України.

Відповідно до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім того, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України.

Оцінивши викладені в клопотанні слідчого обставини, додані до клопотання на їх підтвердження докази, слідчий суддя вважає встановленим та доведеним, що відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.263 КК України,внесені до ЄРДР та проводиться досудове розслідування, в ході якого встановлена причетність ОСОБА_6 до вказаного кримінального правопорушення та його 21.06.2024 у встановленому КПК України порядку повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні цього кримінального правопорушення підтверджується протоколом огляду місця події, протоколами допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , висновком експерта №СЕ-19/108-24/11694-ВТХ від 21.06.2024, протоколом огляду відеозапису з відеореєстратора службового автомобіля «Хижак-702», протоколом огляду відеозапису з відеореєстратора співробітника УПП в Запорізькій області ОСОБА_13 .

Суд також враховує, що дане кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, тому на цій стадії провадження слідчий суддя не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

В даному випадку, слідчий суддя вважає, що клопотання містить достатньо даних для висновку про причетність підозрюваного до злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, і така вірогідність є достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу.

Також слідчий суддя враховує, що ризиком є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності, наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами «поза розумним сумнівом».

Перевіряючи доводи слідчого на предмет наявності ризиків передбачених ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя погоджується з існуванням ризиків переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, вчинення ним іншого кримінального правопорушення.

Так, враховуючи тяжкість інкримінованого ОСОБА_6 злочину, яке відноситься до категорії тяжких злочинів проти громадської безпеки, а також суворість можливого покарання у виді позбавлення волі від 3 до 7 років, яке може бути призначене підозрюваному в разі визнання його винуватим, існує ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризик переховування від органів досудового розслідування та суду.

Також слідчий суддя вважає встановленим та доведеним наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого умисного злочину проти громадського порядку, раніше не судимий, проте відносно останнього в провадженні Ленінського районного суду м. Запоріжжя перебуває кримінальне провадження за його обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.191, ч.3 ст.191 КК України, яке не розглянуто у зв`язку з проходженням останнім військової служби за призовом під час мобілізації. В той же час, за наявною інформацією, розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні, яке внесено до ЄРДР за №0000376 від 31.05.2022 за фактом дезертирства військовослужбовця ОСОБА_6 з військової частини у період воєнного стану.

Зазначені вище ризики підсилюються запровадженим на території України воєнного стану, який діє до теперішнього часу, зокрема ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, вчинення інших кримінальних правопорушень підозрюваним тільки збільшується.

Також суд враховує, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.263 КК України є тяжким злочином, за яке передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років.

Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, слідчий суддя, крім вагомості наявних доказів про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, тяжкості покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим, враховує вік та стан здоров`я обвинуваченого,який працездатного віку, інвалідності немає, відомостей про те, що за станом здоров`я він не може утримуватися в умовах СІЗО, в матеріалах провадження відсутні; міцність його соціальних зв`язків, а саме що він розлучений, має двох малолітніх дітей: доньку ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою проживає та яка знаходиться на його утриманні, мати доньки проживає окремо (за словами обвинуваченого), та сина ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає разом зі своєю матір`ю; відомостей про наявність законних та стабільних джерел доходу немає.

Водночас, з протоколу допиту колишньої дружини підозрюваного - ОСОБА_14 вбачається, що після повернення останнього з військової служби він став себе вести агресивно, почав зловживати наркотичні речовини.

Встановлені ризики є надзвичайно високими, що в сукупності з тяжкістю можливого покарання, яке відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків, даними про особу підозрюваного свідчать про недостатність застосування іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, адже більш м`який запобіжний захід, зокрема, особисте зобов`язання, особиста порука, застава та домашній арешт не здатні забезпечити виконання ОСОБА_6 процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, особливо в умовах воєнного стану.

Зокрема, неможливість застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного у вигляді особистого зобов`язання пов`язана з тим, що особисте зобов`язання є найбільш м`яким запобіжним заходом та відповідно до п. 2 ст. 179 КПК України, та однією з ознак виконання особистого зобов`язання є те, що підозрюваний зобов`язується не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду. Застосування такого запобіжного заходу не достатнє для забезпечення виконання підозрюваним його обов`язків у цьому кримінальному провадженні, оскільки у вказаному випадку ОСОБА_6 повинен повернутися до місця мешкання, реєстрації або місця служби, тобто до підрозділу військової частини НОМЕР_1 , яка в будь-який час може змінити своє місце розташування, що створить умови та змогу ОСОБА_6 переховуватись від органу досудового розслідування.

Також слідчий суддя враховує, що до теперішнього часу не надійшли заяви від осіб, які б виявили бажання бути поручителями підозрюваного, що виключає можливість застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді особистої поруки.

Слідчий суддя також вважає доведеним з боку слідчого та прокурора неможливість застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки, як вже зазначалось судом, такий запобіжний захід не здатний забезпечити виконання ОСОБА_6 процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, особливо в умовах воєнного стану. Крім того, слідчим суддею враховується, що підозрюваний до затримання проживав у квартирі, яку орендує. З протоколу допиту власника квартири ОСОБА_18 вбачається, що ОСОБА_19 мав сплачувати за оренду квартири, проте жодної оплати не здійснив. На підтвердження доводів про можливість подальшого проживання обвинуваченого у зазначеній квартирі, або в іншому помешканні, знаходячись під домашнім арештом, наявності на це згоди власника житла, обвинувачений та його захисник жодних доказів суду не надали.

Щодо посилань захисника на те, що не існує будь-якого ризику, у тому числі, переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та суду, то вони є непереконливими, зважаючи на характер висунутої ОСОБА_6 підозри та тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, а також наявності даних щодо розпочатого досудового розслідування за фактом дезертирства ОСОБА_6 .

Наявність у підозрюваного постійного місця проживання, наявність неповнолітніх дітей, не можливо віднести до тих стримуючих чинників, які у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення підозрюваним дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, гарантували б запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Отже, характер та ступінь тяжкості діяння, в якому ОСОБА_6 підозрюється, сукупність інших обставин однозначно свідчать про наявність конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості та кореспондується з визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що даний захід не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено.

У зв`язку з цим, слідчий суддя вважає необхідним застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, який слід обчислювати з моменту затримання 20.06.2024, у зв`язку з чим клопотання слідчого слід задовольнити.

Разом з тим, слідчий суддя вважає можливим визначити підозрюваному заставу, як альтернативний запобіжний захід, виходячи з наступних підстав.

Частиною 4 ст.183 КПК України передбачено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ч.5 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховуючи всі обставини справи, дані, що його характеризують, а також враховуючи інші фактичні обставини даного конкретного кримінального провадження, матеріальне забезпечення, вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави, яка складатиме 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 121120,00 грн., оскільки застава в такому розмірі, на переконання слідчого судді, зможе запобігти встановленим ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України.

Підстав для беззаперечної неможливості застосування такого альтернативного запобіжного заходу на цій стадії кримінального провадження, судом не встановлено.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, суд вважає за необхідне покласти на нього обов`язки відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись, ст. 176, 177, 178, 182, 183, 184, 194, 196, 206 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Відділу поліції №5 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням у ДУ «Запорізькій слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України строком 60 днів, тобто до 17 серпня 2024 року включно.

Строк тримання під вартою рахувати з 20.06.2024.

Визначити ОСОБА_6 заставу, як альтернативний запобіжний захід, в розмірі40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, в сумі 121120 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) гривень 00 копійок, яка у будь-який момент протягом дії ухвали може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок: UA0001205, отримувач - ТУ ДСАУ в Запорізькій області, банк - Державна казначейська служба України, м. Київ, , код МФО 820172.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язки: 1) прибувати до слідчого, прокурора або суду, із визначеною ними періодичністю; 2) не відлучатися за межі міста Запоріжжя без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; 4) утриматися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю Хортицького районного суду міста Запоріжжя.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави підозрюваний ОСОБА_6 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Копію ухвали негайно вручити підозрюваному, захиснику, прокурору.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення, безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Повний текст ухвали проголошено 22.06.2024 о 14.40 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1