Ухвала

Іменем України

08 квітня 2024 року

м. Київ

справа № 303/10702/23

провадження № 51-7677 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 на ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 20 лютого 2024 року,

встановив:

Як убачається зі змісту інформації, яка міститься у Єдиному державному реєстрі судових рішень (справа №303/10702/23), ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 січня 2024року відмовлено у задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу обвинуваченому з тримання під вартою на домашній арешт; задоволено клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури, продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 строком на 60 днів, тобто до 08 березня 2024 року, із визначенням застави у 1780 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, та у разі внесення застави, визначенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 20 лютого апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника - адвоката ОСОБА_5 задоволено частково, ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 січня 2024року, про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою - скасовано.

При цьому, задоволено клопотання прокурора про продовження строку про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 та продовжено останньому, строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, до 08.03.2024, із визначенням розміру застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК України у 1780 (одну тисячу сімсот вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 4 777 520 грн., та у разі внесення застави, покладенням обов`язків, визначених ст. 194 КПК України.

Перевіривши касаційну скаргу, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_4 слід відмовити, з огляду на таке.

Відповідно до вимог пункту 1 частини 2 статті 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі- КПК) суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Відповідно до частини 2 статті 424 КПК ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Заперечення проти інших ухвал можуть бути включені до касаційної скарги на судове рішення, ухвалене за наслідками апеляційного провадження.

Згідно з частиною 5 статті 331 КПК, ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Крім того, частиною 5 статті 422-1 КПК України передбачено, що ухвала апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, набирає законної сили після її проголошення та не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Як убачається зі змісту судових рішень щодо ОСОБА_4 , які містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень справа №303/10702/23), ухвала Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 січня 2024 року, якою продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 та відмовлено в задоволенні клопотання захисника та обвинуваченого про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, була предметом розгляду Закарпатського апеляційного суду, який ухвалою від 20 лютого 2024 року зазначене рішення скасував. При цьому, постановив рішення, яким клопотання прокурора задовольнив та продовжив строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 08 березня 2024 року, із визначенням розміру застави, та, у разі її внесення - покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Таким чином, оскарження у касаційному порядку зазначеної ухвали апеляційного суду кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Таким чином вказане судове рішення не може бути предметом розгляду суду касаційної інстанції.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України, суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Враховуючи викладене беручи до уваги те, що касаційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку, колегія суддів вважає за необхідне на підставі п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України, відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_4 на ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 20 лютого 2024 року.

На підставі наведеного, керуючись пунктом 1 частиною 2 статті 428 КПК, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_4 на ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 20 лютого 2024 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3