Справа №295/8340/24
УХВАЛА

Іменем України

24.06.2024 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання дізнавача Житомирського РУП ГУ НП в Житомирській області ОСОБА_3 ,

погоджене прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_4 ,

про накладення арешту на майно,

подане у кримінальному провадженні №0000742 від 27.05.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

в с т а н о в и в:

Дізнавач звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просить накласти арешт на вилучений під час огляду місця події транспортний засіб марки «Мазда» моделі «626» у кузові синього кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , (даний автомобіль відповідно до свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 належить ОСОБА_5 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) (на момент зупинки транспортного засобу останній перебував в користуванні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 ) у межах кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, що мало місце 27.05.2024, за адресою: АДРЕСА_3 .

Мотивуючи клопотання, дізнавач вказав, що 27.05.2024, близько 15 год 45 хв, зупинено транспортний засіб марки «Мазда» моделі «626», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на передньому пасажирському сидінні вищевказаного автомобіля було виявлено згорток з речовиною, ймовірно наркотичною (ЄО 22286).

За даним фактом 27.05.2023 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та зареєстровано кримінальне провадження №000742 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

В ході проведення досудового розслідування по даному кримінальному провадженню було встановлено, що 27.05.2024 до Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області надійшов рапорт командира взводу №1 роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 , який повідомив, що 27.05.2024 під час несення служби в складі екіпажу 151, близько 15 год 40 хв, за адресою: АДРЕСА_3 , згідно ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію», за порушення правил дорожнього руху, було зупинено транспортний засіб марки «Мзда», д.н.з. НОМЕР_1 , у кузові синього кольору, під керуванням гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також в салоні автомобіля перебував пасажир гр. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . При перевірці документів, останні поводили себе підозріло, знервовано. Відповідно ст. 34 ЗУ «Про Національну поліцію» було проведено поверхневу перевірку, у ході якої було помічено, як пасажир - гр. ОСОБА_8 залишив паперовий згорток з невідомим вмістом на передньому правому пасажирському сидінні автомобіля.

Після цього на місце події було викликано СОГ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області, якими під час огляду місця події на відкритій ділянці місцевості, що за адресою: АДРЕСА_4 , де перебував автомобіль марки «Мазда», д.н.з. НОМЕР_1 , у кузові синього кольору, водієм якого був гр. ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 При візуальному огляді вказаного транспортного засобу було виявлено на передньому правому пасажирському сидінні з лівої сторони біля паска безпеки паперовий згорток. Після чого транспортний засіб марки «Мазда» моделі «626», у кузові синього кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , було опечатано та поміщено до майданчику тимчасового утримання транспортних засобів, що за адресою: АДРЕСА_5 , з метою подальшого огляду даних речей та встановлення всіх обставин вчинення даного кримінального правопорушення з метою подальшого огляду даних речей та встановлення всіх обставин вчинення даного кримінального правопорушення.

28.05.2024 старшим дізнавачем СД Житомирського РУП було визнано речовим доказом: транспортний засіб марки «Мазда» моделі «626» в кузові синього кольору, д.н.з. НОМЕР_3 АТ.

31.05.2024 слідчий суддя Богунського районного суду м.Житомира винесла ухвалу про повернення клопотання про накладення арешту на майно на доопрацювання.

12.06.2024 Житомирським РУП було отримано дану ухвалу Богунського районного суду про доопрацювання клопотання про накладення арешту на майно.

Посилаючись на викладене, з метою забезпечення збереження речових доказів, дізнавач просить накласти арешт на вказане у клопотанні майно.

Дізнавач, власник майна та особа, яка ним користується, у судове засідання не з`явились, про розгляд клопотання повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили.

Згідно з приписами ч.1 ст.172 КПК України, неявка власника майна та слідчого (дізнавача) не перешкоджає розгляду клопотання слідчим суддею.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось у зв`язку з неприбуттям учасників провадження.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя доходить наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частина 1 ст.170 КПК України визначає, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч.11 ст. 170 ЦПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000742 від 27.05.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Відповідно до копії протоколу огляду місця події від 27.05.2024, було виявлено та вилучено транспортний засіб марки «Мазда» моделі «626» у кузові синього кольору, д.н.з. НОМЕР_1 .

Слідчий суддя зазначає, що частиною 3 статті 132 КПК України визначено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно зі ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні особи, яка звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна транспортного засобу, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає, аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Однак, зазначених вимог закону орган досудового розслідування не дотримався.

Клопотання про арешт майна дізнавач обґрунтовує необхідністю забезпечення збереження речових доказів.

Правові підстави для накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів визначені частиною третьою ст. 170 КПК України, згідно з якою арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Згідно ч. 2 ст. 98 КПК України документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Сукупний аналіз статей 98, 170, 171, 173 КПК України дає підстави слідчому судді вважати, що клопотання про арешт повинно містити відповідне обґрунтування з абсолютним дотриманням викладених правових норм. У разі подання клопотання про арешт майна у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України, в ньому повинно бути зазначено, яким з ознак, визначених в ч. 1 ст. 98 КПК України, відповідає майно, на яке дізнавач просить накласти арешт, з відповідним мотивуванням відповідно до обставин конкретного кримінального провадження.

Разом з тим, всупереч вищевикладеним вище нормам КПК України, у клопотанні про арешт майна дізнавач не вказав, які відомості містить вилучений автомобіль, та не обґрунтував, якому з критеріїв, зазначених в ч. 1 ст. 98 КПК України, він відповідає.

Ні клопотання про накладення арешту, ні постанова про визнання предметів речовими доказами не містять належного мотивування, яким з критеріїв ст. 98 КПК України відповідає зазначений автомобіль, яким чином цей транспортний засіб може бути використаний як доказ в даному кримінальному провадженні та які відомості, які підлягають встановленню в ході досудового розслідування даного кримінального правопорушення, можуть бути встановлені з даних автомобіля чи за його допомогою.

Органом досудового розслідування не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували необхідність такого арешту та доказового значення вилученого автомобіля.

За таких обставин, не доведено, що вилучений 27.05.2024 транспортний засіб відповідає критеріям ст. 98 КПК України в кримінальному провадженні за ч. 1 ст. 309 КК України.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить висновку, що вимоги клопотання дізнавача про арешт майна суперечать кримінальному процесуальному закону та є необґрунтованими.

Слідчий суддя також приймає до уваги критерії розумності і співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для власників зазначеного майна.

З огляду на викладене, слідчий суддя приходить висновку, що доводи клопотання дізнавача про арешт майна не знайшли свого підтвердження під час його розгляду, тому підстави для задоволення клопотання відсутні.

Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Керуючись статтями 98, 131, 132, 168, 170 - 174 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання дізнавача Житомирського РУП ГУ НП в Житомирській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно, поданого у кримінальному провадженні №0000742 від 27.05.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1