УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2024 року слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси клопотання старшого слідчого Слідчого відділу Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_3 , яке подане під час проведення досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 червня 2024 року за № 0000067 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гладківщина Золотоніського району Черкаської області, громадянина України, одруженого, на утриманні має малолітню доньку - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , непрацездатних батьків на утриманні не має, працює на посаді водія автомобільного відділення групи автотранспортного забезпечення, ремонту та обслуговування техніки Аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління ДСНС України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий Слідчого відділу Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_3 , звернулась до слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси з вказаним клопотанням.

В обґрунтування заявлених в клопотанні вимог зазначає, що Слідчим відділом Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області здійснює досудове розслідування кримінального провадження №0000067 від 10 червня 2024 року за ч. ст.369-2 КК України.

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану» №2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введений воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжений.

Згідно ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до Указу Президента України № 65/2022 від 24 лютого 2022 року «Про загальну мобілізацію», у зв`язку з військовою агресією рф проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини 2 статті 102 пунктів 1, 17, 20 частини 1 статті 106 Конституції України оголошено загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва. Місцевим органам виконавчої влади у взаємодії з територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, за участю органів місцевого самоврядування та із залученням підприємств, установ, організацій усіх форм власності, фізичних осіб-підприємців організувати та забезпечити в установленому порядку зокрема: своєчасне оповіщення і прибуття громадян, які призиваються на військову службу, здійснення призову військовозобов`язаних, резервістів на військову службу, їх доставки до військових частин та установ Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України.

В подальшому строк проведення загальної мобілізації продовжений 14 травня 2024 року Указом Президента України № 272/2024 «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» від 06 травня 2024 року, який затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» № 3585-ІХ від 08 травня 2024 року, відповідно до якого, загальна мобілізація продовжується протягом 90 діб з дня набрання ним чинності.

Так, згідно ст. 15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» на строкову військову службу призиваються придатні для цього за станом здоров`я громадяни України чоловічої статі, яким до дня відправлення у військові частини виповнилося 18 років, та старші особи, які не досягли 25-річного віку і не мають права на звільнення або відстрочку від призову на строкову військову службу. Організація підготовки та проведення призову громадян України на строкову військову службу здійснюється міськими (районними) державними адміністраціями (виконавчими органами міських рад) у взаємодії з відповідними районними (міськими) територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, а відповідно до ст. 22 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» граничний вік перебування на військовій службі (в тому числі в резерві), встановлюється для військовослужбовців, які проходять військову службу під час особливого періоду до 60 років та 65 років в залежності від рангу.

На усій території України, з 24 лютого 2022 року до цього часу, під час дії воєнного стану та проведення загальної мобілізації, діє обмеження на виїзд за межі Державного кордону України військовозобов`язаних чоловіків - громадян України призовного віку, придатних до військової служби, за винятком окремих категорій, а саме: чоловіків, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років; чоловіків, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років; чоловіків, які здійснюють супровід осіб (дітей) з інвалідністю або осіб, які потребують постійного догляду; чоловіків-військовослужбовців, які їдуть на лікування внаслідок поранень на війні; чоловіків, які постійно проживають за кордоном; чоловіків, які мають робочу візу країни ЄС; чоловіків, які заброньовані за підприємствами; держслужбовців у зв`язку з службовим відрядженням; чоловіків-водіїв та волонтерів; народних депутатів України. При цьому на територіальні центри комплектування та соціальної підтримки покладено організацію підготовки та проведення призову громадян України на строкову військову службу.

В червні 2024 року ОСОБА_8 , через спільних знайомих, звернувся до ОСОБА_5 щодо надання консультацій з приводу офіційного працевлаштування в системі ГУ ДСНС в Черкаській області.

В ході розмови ОСОБА_5 розповів ОСОБА_9 , що працює в ГУ ДСНС в Черкаській області на посаді водія та зможе посприяти в офіційному працевлаштуванні останнього на посаду водія в системі ГУ ДСНС в Черкаській області, за умови надання ОСОБА_5 за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, неправомірної вигоди в сумі 1000 доларів США для цієї особи.

В подальшому, 13 червня 2024 року, близько 12 години 30 хвилин, поблизу пляжу « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний намір, повідомив ОСОБА_9 , що останньому необхідно надати копії паспорту громадянина України, довідки про внесення відомостей до Єдиного демографічного реєстру та грошові кошти в сумі 1000 доларів США, поклавши їх до картонного конверту з маркуванням « ІНФОРМАЦІЯ_4 », та додатково надіслати фотознімки вищевказаних особистих документів на месенджер «WhatsApp» та після відсилання видалити їх з власного мобільного телефону.

18 червня 2024 року ОСОБА_5 , перебуваючи поблизу пляжу «Живчик» за адресою: АДРЕСА_3 , діючи умисно, реалізовуючи свій злочинний умисел, отримав від ОСОБА_9 , який надав добровільну згоду на участь у проведенні негласних слідчих (розшукових) дій, за вплив на прийняття рішення посадовою особою ГУ ДСНС в Черкаській області щодо оформлення ОСОБА_9 на посаду водія в системі ГУ ДСНС в Черкаській області, з отриманням бронювання від мобілізації, неправомірну вигоду в сумі 1000 доларів США, для такої особи.

18 червня 2024 року постановою старшого слідчого Слідчого відділу Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 склад кримінального правопорушення перекваліфіковано з ч.3 ст.369-2 КК України на ч.2 ст.369-2 КК України.

18 червня 2024 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України.

Відповідно до ч.2 ст.369-2 КК України, прийняття пропозиції, обіцянки або одержання неправомірної вигоди для себе чи третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, або пропозиція чи обіцянка здійснити вплив за надання такої вигоди -

караються штрафом від двох тисяч до п`яти тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк від двох до п`яти років.

Примітка. Особами, уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, є особи, визначені у пункті 1, підпункті «а» пункту 2 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», а також службові особи, визначені у частині четвертій статті 18 цього Кодексу.

Згідно ч.4 ст.12 КК України, нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Відповідно до п. 175 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, слідчий суддя (суд), оцінюючи докази на предмет доведеності обставин, передбачених пунктом 1 частини першої статті 194 КПК України, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, а саме:

- заявою ОСОБА_8 від 07 червня 2024 року;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 10 червня 2024 року;

- постанові про залучення особи до конфіденційного співробітництва та проведення інших негласних слідчих (розшукових) дій від 11 червня 2024 року;

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 18 червня 2024 року;

- протоколом обшуку автомобіля марки «AUDI» модель «А6», номерний знак НОМЕР_1 , від 18 червня 2024 року;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 18 червня 2024 року;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 18 червня 2024 року;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 18 червня 2024 року;

- постановою про визнання предметів речовими доказами від 18 червня 2024 року;

- іншими, зібраними в ході досудового розслідування кримінального провадження № 0000067 доказами в їх сукупності.

Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється органом досудового розслідування у вчиненні останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України, що відповідно до ч.4 ст.12 КК України, класифікується як нетяжкий злочин.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

В ході досудового розслідування вказаного кримінального правопорушення встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

1) переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду;

3) незаконний вплив на свідків, експертів у кримінальному провадженні; 4) перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином;

4)вчинення іншого кримінального правопорушення%

5) вчинення іншого кримінального правопорушення.

18 червня 2024 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України.

Відповідно до ч.2 ст.369-2 КК України, прийняття пропозиції, обіцянки або одержання неправомірної вигоди для себе чи третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, або пропозиція чи обіцянка здійснити вплив за надання такої вигоди -

караються штрафом від двох тисяч до п`яти тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк від двох до п`яти років.

Примітка. Особами, уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, є особи, визначені у пункті 1, підпункті «а» пункту 2 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», а також службові особи, визначені у частині четвертій статті 18 цього Кодексу.

Так, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, яке відповідно до примітки до ст. 45 КК України, є корупційним кримінальним правопорушенням, що унеможливлює, відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, застосування іспитового строку.

Крім того, ОСОБА_5 усвідомлюючи тяжкість покарання може використати наявні у нього засоби та можливості для переховування від правоохоронних органів і суду, у тому числі, може виїхати за межі міста чи області з метою уникнення кримінальної відповідальності, тобто змінити місце проживання.

Відтак, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Враховуючи викладене, існує ризик, передбачений п.1) ч.1 ст.177 КПК України, переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.

Крім того, використовуючи своє службове становище та набуті в ході роботи соціальні зв`язки, ОСОБА_5 може використовувати їх у власних інтересах для впливу на свідків, які володіють інформацією щодо певних обставин в цьому провадженні, зокрема, матиме можливість безперешкодно чинити тиск на основних свідків у кримінальному провадженні ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , з метою схилення останніх до зміни раніше наданих показів.

Відтак, не будучи обмеженим у спілкуванні із свідками, ознайомившись зі змістом їх показань, протоколи допиту яких є у додатках до клопотання про застосування запобіжного заходу, а також з іншими зібраними доказами, останній матиме можливість з метою уникнення кримінальної відповідальності самостійно або за допомогою третіх осіб впливати на них.

Враховуючи викладене, існує ризик, передбачений п.3) ч.1 ст. 177 КПК України, - ризик незаконного впливу підозрюваного на свідків у цьому кримінальному провадженні.

ОСОБА_5 працює на посаді водія автомобільного відділення групи автотранспортного забезпечення, ремонту та обслуговування техніки аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління ДСНС України, що свідчить про можливості та зв`язки, наявні у підозрюваного, які він зможе використати і у подальшому для того, щоб уникнути кримінальної відповідальності та перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким іншим чином - шляхом підкупу, погроз, тиску на учасників та сторін кримінального провадження, штучного створення доказів своєї невинуватості, тощо.

Враховуючи викладене, існує ризик передбачений п.4) ч.1 ст. 177 КПК України, перешкоджання підозрюваним кримінальному провадженню іншим чином.

Також, продовжуючи використовувати свої зв`язки, ОСОБА_5 може вчинити інший злочин, пов`язаний з одержання неправомірної вигоди для себе чи третіх осіб з використанням свого службового становища.

Враховуючи викладене, існує ризик, передбачений п.5) ч.1 ст. 177 КПК України, вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення.

Згідно ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом.

За змістом п.1) ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні нетяжкого злочину, визначається в межах від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В рішенні «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010 Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені п.3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а зокрема явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини в професійному середовищі, яке сформувало обставини для такої діяльності, з метою забезпечення ефективності даного заходу, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні.

В своєму клопотанні слідчий просила визначити розмір застави - 20 (двадцять) прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Відповідно до вимог п.7 ст.194 КПК України, просила покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

1) прибувати до суду, прокурора чи слідчого за кожною вимогою;

2) не відлучатись за межі Черкаської області, без дозволу слідчого, прокурора;

3) повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи;

4) утримуватись від спілкування зі свідками в цьому кримінальному провадженні, зокрема, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , за винятком участі у слідчих та процесуальних діях;

5) здати на зберігання паспорт для виїзду за державний кордон України.

В судовому засіданні прокурор Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_3 та старший слідчий Слідчого відділу Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області заявлені в клопотанні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з викладених в ньому підстав.

Зазначили, що в ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст.177 КПК України:

1) переховування від органів досудового розслідування та/або суду;

3) незаконний вплив на свідків у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинення іншого кримінального правопорушення.

ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 К України.

Відповідно до ч. 2 ст. 369-2 КК України, прийняття пропозиції, обіцянки або одержання неправомірної вигоди для себе чи третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, або пропозиція чи обіцянка здійснити вплив за надання такої вигоди -

караються штрафом від двох тисяч до п`яти тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк від двох до п`яти років.

Згідно ч. 4 ст. 12 КК України, нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

В ході досудового розслідування вказаного кримінального правопорушення встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

1) переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду;

3)незаконний вплив на свідків, експертів у кримінальному провадженні; 4) перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином;

4)вчинення іншого кримінального правопорушення%

5) вчинення іншого кримінального правопорушення.

18 червня 2024 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України.

Відповідно до ч.2 ст.369-2 КК України, прийняття пропозиції, обіцянки або одержання неправомірної вигоди для себе чи третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, або пропозиція чи обіцянка здійснити вплив за надання такої вигоди -

караються штрафом від двох тисяч до п`яти тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк від двох до п`яти років.

Примітка. Особами, уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, є особи, визначені у пункті 1, підпункті «а» пункту 2 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», а також службові особи, визначені у частині четвертій статті 18 цього Кодексу.

Так, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, яке відповідно до примітки до ст. 45 КК України, є корупційним кримінальним правопорушенням, що унеможливлює, відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, застосування іспитового строку.

Крім того, ОСОБА_5 усвідомлюючи тяжкість покарання може використати наявні у нього засоби та можливості для переховування від правоохоронних органів і суду, у тому числі, може виїхати за межі міста чи області з метою уникнення кримінальної відповідальності, тобто змінити місце проживання.

Відтак, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Враховуючи викладене, існує ризик, передбачений п.1) ч.1 ст.177 КПК України, переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.

Крім того, використовуючи своє службове становище та набуті в ході роботи соціальні зв`язки, ОСОБА_5 може використовувати їх у власних інтересах для впливу на свідків, які володіють інформацією щодо певних обставин в цьому провадженні, зокрема, матиме можливість безперешкодно чинити тиск на основних свідків у кримінальному провадженні ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , з метою схилення останніх до зміни раніше наданих показів.

Відтак, не будучи обмеженим у спілкуванні із свідками, ознайомившись зі змістом їх показань, протоколи допиту яких є у додатках до клопотання про застосування запобіжного заходу, а також з іншими зібраними доказами, останній матиме можливість з метою уникнення кримінальної відповідальності самостійно або за допомогою третіх осіб впливати на них.

Відповідно до ч.1 ст. 221 КПК України, підозрюваний та захисник підозрюваного мають право на ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, в яких містяться дані про адреси проживання потерпілої та свідків у вказаному кримінальному провадженні.

В ході досудового розслідування допитані не всі встановлені органом досудового розслідування свідки вказаного кримінального правопорушення.

Підозрюваний ОСОБА_5 проживає в одному населеному пункті з свідками у вказаному кримінальному провадженні, а тому підозрюваний може чинити тиск на свідків шляхом погроз, шантажу та/або вмовлянь з метою зміни останніми раніше наданих ними показів або відмови від них.

Враховуючи викладене, існує ризик, передбачений п.3) ч.1 ст. 177 КПК України, незаконного впливу свідків у вказаному кримінальному провадженні, в тому числі шляхом вмовлянь, погроз чи шантажу з метою зміни останніми раніше наданих показань на його користь чи відмови від надання показань з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Враховуючи викладене, існує ризик, передбачений п.3) ч.1 ст. 177 КПК України, - ризик незаконного впливу підозрюваного на свідків у цьому кримінальному провадженні.

ОСОБА_5 працює на посаді водія автомобільного відділення групи автотранспортного забезпечення, ремонту та обслуговування техніки аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління ДСНС України, що свідчить про можливості та зв`язки, наявні у підозрюваного, які він зможе використати і у подальшому для того, щоб уникнути кримінальної відповідальності та перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким іншим чином - шляхом підкупу, погроз, тиску на учасників та сторін кримінального провадження, штучного створення доказів своєї невинуватості, тощо.

Враховуючи викладене, існує ризик передбачений п.4) ч.1 ст. 177 КПК України, перешкоджання підозрюваним кримінальному провадженню іншим чином.

Також, продовжуючи використовувати свої зв`язки, ОСОБА_5 може вчинити інший злочин, пов`язаний з одержання неправомірної вигоди для себе чи третіх осіб з використанням свого службового становища.

Враховуючи викладене, існує ризик, передбачений п.5) ч.1 ст. 177 КПК України, вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення.

Таким чином, органом досудового розслідування, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Просили визначити розмір застави 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні заявлених в клопотанні про обрання підозрюваному ОСОБА_5 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в зв`язку з їх необґрунтованістю та безпідставністю, в разі застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити розмір застави - десять прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Зазначив, що слідчим та прокурором доведено належними доказами наявність ризику, передбаченого п.3) ч.1 ст. 177 КПК України, разом з тим слідчим та прокурором не доведено належними, достатніми, достовірним доказами наявність ризиків, передбачених п.п.1),4),5) ч.1 ст. 177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_5 одружений, на утриманні має малолітню дитину; офіційно працевлаштований.

Підозрюваний ОСОБА_5 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, характеризується позитивно; активно займається спортом, що підтверджується наданими в судовому засіданні захисником характеристиками та грамотами і дипломами про спортивні досягнення останнього.

Просив обрати міру запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованому останньому кримінального правопорушення визнав; підтримав захисника.

Зазначив, що раніше до кримінальної відповідальності не притягувався; постійно проживає разом зі своєю сім`єю за адресою: АДРЕСА_2 .

Заслухавши прокурора, слідчого, захисника та підозрюваного, дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження №0000067, надані учасниками докази, дослідивши їх всебічно, повно, об`єктивно, безпосередньо в судовому засіданні, слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, відомості про вчинення кримінального правопорушення, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000067 від 10 червня 2024 року, за фабулою: «До Черкаської окружної прокуратури надійшли матеріали Управління СБ України в Черкаській області за зверненням ОСОБА_12 щодо можливого вимагання неправомірної виголи за здійснення впливу на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави за працевлаштування на роботу» - правова кваліфікація ч.2 ст.369-2 КК України.

Слідчим відділом Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області здійснює досудове розслідування кримінального провадження №0000067 від 10 червня 2024 року за ч. ст.369-2 КК України.

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану» №2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введений воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжений.

Згідно ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до Указу Президента України № 65/2022 від 24 лютого 2022 року «Про загальну мобілізацію», у зв`язку з військовою агресією рф проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини 2 статті 102 пунктів 1, 17, 20 частини 1 статті 106 Конституції України оголошено загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва. Місцевим органам виконавчої влади у взаємодії з територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, за участю органів місцевого самоврядування та із залученням підприємств, установ, організацій усіх форм власності, фізичних осіб-підприємців організувати та забезпечити в установленому порядку зокрема: своєчасне оповіщення і прибуття громадян, які призиваються на військову службу, здійснення призову військовозобов`язаних, резервістів на військову службу, їх доставки до військових частин та установ Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України.

В подальшому строк проведення загальної мобілізації продовжений 14 травня 2024 року Указом Президента України № 272/2024 «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» від 06 травня 2024 року, який затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» № 3585-ІХ від 08 травня 2024 року, відповідно до якого, загальна мобілізація продовжується протягом 90 діб з дня набрання ним чинності.

Так, згідно ст. 15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» на строкову військову службу призиваються придатні для цього за станом здоров`я громадяни України чоловічої статі, яким до дня відправлення у військові частини виповнилося 18 років, та старші особи, які не досягли 25-річного віку і не мають права на звільнення або відстрочку від призову на строкову військову службу. Організація підготовки та проведення призову громадян України на строкову військову службу здійснюється міськими (районними) державними адміністраціями (виконавчими органами міських рад) у взаємодії з відповідними районними (міськими) територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, а відповідно до ст. 22 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» граничний вік перебування на військовій службі (в тому числі в резерві), встановлюється для військовослужбовців, які проходять військову службу під час особливого періоду до 60 років та 65 років в залежності від рангу.

На усій території України, з 24 лютого 2022 року до цього часу, під час дії воєнного стану та проведення загальної мобілізації, діє обмеження на виїзд за межі Державного кордону України військовозобов`язаних чоловіків - громадян України призовного віку, придатних до військової служби, за винятком окремих категорій, а саме: чоловіків, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років; чоловіків, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років; чоловіків, які здійснюють супровід осіб (дітей) з інвалідністю або осіб, які потребують постійного догляду; чоловіків-військовослужбовців, які їдуть на лікування внаслідок поранень на війні; чоловіків, які постійно проживають за кордоном; чоловіків, які мають робочу візу країни ЄС; чоловіків, які заброньовані за підприємствами; держслужбовців у зв`язку з службовим відрядженням; чоловіків-водіїв та волонтерів; народних депутатів України. При цьому на територіальні центри комплектування та соціальної підтримки покладено організацію підготовки та проведення призову громадян України на строкову військову службу.

В червні 2024 року ОСОБА_8 , через спільних знайомих, звернувся до ОСОБА_5 щодо надання консультацій з приводу офіційного працевлаштування в системі ГУ ДСНС в Черкаській області.

В ході розмови ОСОБА_5 розповів ОСОБА_9 , що працює в ГУ ДСНС в Черкаській області на посаді водія та зможе посприяти в офіційному працевлаштуванні останнього на посаду водія в системі ГУ ДСНС в Черкаській області, за умови надання ОСОБА_5 за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, неправомірної вигоди в сумі 1000 доларів США для цієї особи.

В подальшому, 13 червня 2024 року, близько 12 години 30 хвилин, поблизу пляжу « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний намір, повідомив ОСОБА_9 , що останньому необхідно надати копії паспорту громадянина України, довідки про внесення відомостей до Єдиного демографічного реєстру та грошові кошти в сумі 1000 доларів США, поклавши їх до картонного конверту з маркуванням « ІНФОРМАЦІЯ_4 », та додатково надіслати фотознімки вищевказаних особистих документів на месенджер «WhatsApp» та після відсилання видалити їх з власного мобільного телефону.

18 червня 2024 року ОСОБА_5 , перебуваючи поблизу пляжу «Живчик» за адресою: АДРЕСА_3 , діючи умисно, реалізовуючи свій злочинний умисел, отримав від ОСОБА_9 , який надав добровільну згоду на участь у проведенні негласних слідчих (розшукових) дій, за вплив на прийняття рішення посадовою особою ГУ ДСНС в Черкаській області щодо оформлення ОСОБА_9 на посаду водія в системі ГУ ДСНС в Черкаській області, з отриманням бронювання від мобілізації, неправомірну вигоду в сумі 1000 доларів США, для такої особи.

18 червня 2024 року постановою старшого слідчого Слідчого відділу Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 склад кримінального правопорушення перекваліфіковано з ч.3 ст.369-2 КК України на ч.2 ст.369-2 КК України.

18 червня 2024 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України.

Відповідно до ч.2 ст.369-2 КК України, прийняття пропозиції, обіцянки або одержання неправомірної вигоди для себе чи третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, або пропозиція чи обіцянка здійснити вплив за надання такої вигоди -

караються штрафом від двох тисяч до п`яти тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк від двох до п`яти років.

Примітка. Особами, уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, є особи, визначені у пункті 1, підпункті «а» пункту 2 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», а також службові особи, визначені у частині четвертій статті 18 цього Кодексу.

Згідно ч.4 ст.12 КК України, нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Відповідно до п. 175 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, слідчий суддя (суд), оцінюючи докази на предмет доведеності обставин, передбачених пунктом 1 частини першої статті 194 КПК України, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Відомості, викладені у:

- у витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0000067;

- постанові про визначення групи прокурорів (процесуальних керівників) від 10 червня 2024 року;

- постанові про доручення здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення від 10 червня 2024 року;

- заяві ОСОБА_8 від 07 червня 2024 року;

- протоколі допиту свідка ОСОБА_8 від 10 червня 2024 року;

- постанові про залучення особи до конфіденційного співробітництва та проведення інших негласних слідчих (розшукових) дій від 11 червня 2024 року;

- протоколі затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 18 червня 2024 року;

- протоколі обшуку автомобіля марки «AUDI» модель «А6», номерний знак НОМЕР_1 , від 18 червня 2024 року;

- протоколі допиту свідка ОСОБА_10 від 18 червня 2024 року;

- протоколі допиту свідка ОСОБА_11 від 18 червня 2024 року;

- протоколі допиту свідка ОСОБА_8 від 18 червня 2024 року;

- повідомленні про підозру у вчиненні кримінального правопорушення від 18 червня 2024 року;

- постанові про визнання предметів речовими доказами від 18 червня 2024 року;

свідчать про обґрунтованість підозри, повідомленої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, що згідно ч. 4 ст. 12 КК України, класифікується як нетяжкий злочин, за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком до п`яти років.

Відповідно до ч. 4 ст.176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження судом, за клопотанням прокурора.

Згідно ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підозрюваний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше не судимий.

Підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється органом досудового розслідування у вчиненні останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 К України.

Відповідно до ч. 2 ст. 369-2 КК України, прийняття пропозиції, обіцянки або одержання неправомірної вигоди для себе чи третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, або пропозиція чи обіцянка здійснити вплив за надання такої вигоди -

караються штрафом від двох тисяч до п`яти тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк від двох до п`яти років.

Згідно ч. 4 ст. 12 КК України, нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Відповідно до п.4) ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім, як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Враховуючи викладене, відповідно до вимог ч.2 ст.183 КПК України, до підозрюваного ОСОБА_5 не може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення; це необхідно робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може бути підставою для запобіжного ув`язнення.

Згідно п.1 ст.5 Європейської конвенції з прав людини, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім випадків і відповідно до процедури, встановлених законом.

В ході досудового розслідування вказаного кримінального правопорушення встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

1) переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду;

3)незаконний вплив на свідків, експертів у кримінальному провадженні; 4) перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином;

4)вчинення іншого кримінального правопорушення%

5) вчинення іншого кримінального правопорушення.

18 червня 2024 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України.

Відповідно до ч.2 ст.369-2 КК України, прийняття пропозиції, обіцянки або одержання неправомірної вигоди для себе чи третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, або пропозиція чи обіцянка здійснити вплив за надання такої вигоди -

караються штрафом від двох тисяч до п`яти тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк від двох до п`яти років.

Примітка. Особами, уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, є особи, визначені у пункті 1, підпункті «а» пункту 2 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», а також службові особи, визначені у частині четвертій статті 18 цього Кодексу.

Так, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, яке відповідно до примітки до ст. 45 КК України, є корупційним кримінальним правопорушенням, що унеможливлює, відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, застосування іспитового строку.

Крім того, ОСОБА_5 усвідомлюючи тяжкість покарання може використати наявні у нього засоби та можливості для переховування від правоохоронних органів і суду, у тому числі, може виїхати за межі міста чи області з метою уникнення кримінальної відповідальності, тобто змінити місце проживання.

Відтак, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Враховуючи викладене, існує ризик, передбачений п.1) ч.1 ст.177 КПК України, переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.

Крім того, використовуючи своє службове становище та набуті в ході роботи соціальні зв`язки, ОСОБА_5 може використовувати їх у власних інтересах для впливу на свідків, які володіють інформацією щодо певних обставин в цьому провадженні, зокрема, матиме можливість безперешкодно чинити тиск на основних свідків у кримінальному провадженні ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , з метою схилення останніх до зміни раніше наданих показів.

Відповідно до ч.1 ст. 221 КПК України, підозрюваний та захисник підозрюваного мають право на ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, в яких містяться дані про адреси проживання потерпілої та свідків у вказаному кримінальному провадженні.

В ході досудового розслідування допитані не всі встановлені органом досудового розслідування свідки вказаного кримінального правопорушення.

Підозрюваний ОСОБА_5 проживає в одному населеному пункті зі свідками у вказаному кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене, існує ризик, передбачений п.3) ч.1 ст. 177 КПК України, незаконного впливу на свідків у вказаному кримінальному провадженні, в тому числі шляхом вмовлянь, погроз чи шантажу з метою зміни останніми раніше наданих показань на його користь чи відмови від надання показань з метою уникнення кримінальної відповідальності.

ОСОБА_5 працює на посаді водія автомобільного відділення групи автотранспортного забезпечення, ремонту та обслуговування техніки аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління ДСНС України, що свідчить про можливості та зв`язки, наявні у підозрюваного, які він зможе використати і у подальшому для того, щоб уникнути кримінальної відповідальності та перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким іншим чином - шляхом підкупу, погроз, тиску на учасників та сторін кримінального провадження, штучного створення доказів своєї невинуватості, тощо.

Враховуючи викладене, існує ризик передбачений п.4) ч.1 ст. 177 КПК України, перешкоджання підозрюваним кримінальному провадженню іншим чином.

Також, продовжуючи використовувати свої зв`язки, ОСОБА_5 може вчинити інший злочин, пов`язаний з одержання неправомірної вигоди для себе чи третіх осіб з використанням свого службового становища.

Враховуючи викладене, існує ризик, передбачений п.5) ч.1 ст. 177 КПК України, вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення.

Таким чином, органом досудового розслідування, відповідно до п.4) ч.1 ст.184 КПК України, встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 К України.

Відповідно до ч. 2 ст. 369-2 КК України, прийняття пропозиції, обіцянки або одержання неправомірної вигоди для себе чи третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, або пропозиція чи обіцянка здійснити вплив за надання такої вигоди -

караються штрафом від двох тисяч до п`яти тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк від двох до п`яти років.

Згідно ч. 4 ст. 12 КК України, нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Враховуючи викладене, слідчим та прокурором доведено належними, достатніми, достовірними доказами необхідність застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно п.п.4, 5 ч.1 ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність у нього родини і утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Прокурором та слідчим не доведено належними, достатніми достовірними доказами, що жоден інший запобіжний захід, крім тримання під вартою не зможе запобігти вказаним ризикам та забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Відповідно до ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно ч.1 ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Підозрюваний ОСОБА_13 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Підозрюваний ОСОБА_13 , характеризується позитивно, активно займається спортом, що підтверджується наданими в судовому засіданні захисником характеристиками та грамотами і дипломами про спортивні досягнення останнього.

Підозрюваний ОСОБА_13 працює на посаді водія автомобільного відділення групи автотранспортного забезпечення, ремонту та обслуговування техніки Аварійно-рятувального загону спеціального призначення Головного управління ДСНС України.

Підозрюваний ОСОБА_13 постійно проживає разом зі своєю сім`єю за адресою: АДРЕСА_2 .

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_13 в судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованому останньому кримінального правопорушення визнав.

Враховуючи викладене, органом досудового розслідування не доведено належними, достатніми достовірними доказами, дослідженими безпосередньо в судовому засіданні неможливість запобігти наявним ризикам, передбаченим ч.1 ст. 177 КПК України, та неможливість забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_13 застосуванням іншого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється органом досудового розслідування у вчиненні останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 К України.

Відповідно до ч. 2 ст. 369-2 КК України, прийняття пропозиції, обіцянки або одержання неправомірної вигоди для себе чи третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, або пропозиція чи обіцянка здійснити вплив за надання такої вигоди -

караються штрафом від двох тисяч до п`яти тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк від двох до п`яти років.

Згідно ч. 4 ст. 12 КК України, нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Відповідно до п.4) ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім, як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Враховуючи викладене, відповідно до вимог ч.2 ст.183 КПК України, до підозрюваного ОСОБА_5 не може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

Відповідно до п.п.1, 2, 3, 8 ч.5 ст.194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме: 1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; 2) не відлучатися з населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею з дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом.

Відповідно до ч.6 ст.194 КПК України, обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. В разі необхідності, цей строк може бути продовжений, за клопотанням прокурора, в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

На підставі вищевикладеного, враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_5 офіційно працевлаштований, має на утриманню малолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно ст.3 Конституції України, ст.ст. 4, 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та керуючись ст.ст. 23, 84, 92, 176, 177, 178, 181, 183, 184, 186, 193, 194, 196 , 309, 369 - 372, 376 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого Слідчого відділу Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_3 , яке подане під час проведення досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 червня 2024 року за № 0000067 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України, про обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити частково.

Обрати підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Гладківщина Золотоніського району Черкаської області, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 , в певний період доби, а саме: з 21 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин, строком до 18 серпня 2024 року, в межах строку досудового розслідування.

Відповідно до вимог ч.5 ст.194 КПК України, покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

1) перебувати за адресою проживання: АДРЕСА_2 , з 21 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин;

2) прибувати до старшого слідчого СВ Черкаського районного управління ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , прокурора Черкаської окружної прокурати ОСОБА_3 за кожною вимогою;

3) не відлучатись за межі м. Черкаси, без дозволу слідчого, прокурора;

4) повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи;

5) утримуватися від спілкування із свідками у цьому кримінальному провадженні, зокрема, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та іншими, за винятком участі у слідчих та процесуальних діях;

6) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

В період введення воєнного стану на території України дозволити підозрюваному ОСОБА_5 після сигналу «Повітряна тривога», під час повітряної тривоги і протягом 15 хвилин після сигналу «Відбій повітряної тривоги» відлучатись з визначеного в ухвалі місця проживання з метою перебуванні останнього в укритті.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що відповідно до ч.5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції, з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього зобов`язань, застосовувати електронні засоби контролю.

Виконання ухвали доручити працівникам Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області.

Копію ухвали направити до Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області та вручити слідчому, прокурору, захиснику та підозрюваному.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів після її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків на її оскарження, а в разі оскарження, після розгляду справи апеляційним судом, якщо її не буде скасовано.

Повний текст ухвали виготовлений 21 червня 2023 року.

Слідчий суддя - ОСОБА_1