ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2024 року місто Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

за участі:

секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілої - ОСОБА_6 ,

представника потерпілої - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Фастові кримінальне провадження № 0000099 від 27.01.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, з середньою технічною освітою, одруженого, не є інвалідом, працюючого директором департаменту виробництва ТОВ «Компанія «Юнівест маркетинг», без зареєстрованого місця проживання, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілому, за наступних обставин.

Так, 26.01.2024 близько 17 години 20 хвилин, ОСОБА_4 в порушення вимог п. 2.3 б) Правил дорожнього руху, відповідно до якого «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування цим засобом у дорозі», п. 1.5 Правил дорожнього руху, відповідно до якого «дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків», не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, відволікся від керування транспортним засобом у дорозі у зв`язку з чим своєчасно не зреагував на зміну дорожньої обстановки - виникнення небезпеки для руху у виді руху пішохода ОСОБА_8 , яка перетинала проїзну частину з ліва на право відносно напрямку руху автомобіля, по нерегульованому пішохідному переходу вул. Козацької Слави в м. Фастів Київської області, в напрямку повороту на вул. Бондарівську, рухаючись по напрямку руху до центру м. Фастів, в порушення вимог п. 18.1 ПДР України, яким встановлено, що «водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека»», маючи об`єктивну можливість виявити небезпеку для руху у виді пішохода ОСОБА_8 , яка рухалась по пішохідному переходу, скоїв наїзд на пішохода.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у вигляді розриву атлантно-потиличного зчленування з відривом довгастого мозку від моста, від яких померла на місці події.

Порушення водієм ОСОБА_4 вимог пунктів 1.5, 2.3 б), 18.1 Правил дорожнього руху перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілої ОСОБА_8 .

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину, підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті та пояснив суду, що у п`ятницю 26.01.2024 близько 17 години 05 хвилин виїхав з роботи на автомобілі, було вже досить темно, дощило, тому тримався ближче до осьової лінії проїзної частини. Оскільки засліпило світлом фар зустрічної машини, запізно помітив пішохода, та не встиг зреагувати. Одразу зупинився, підбіг до потерпілої, якраз проїжджала швидка, яка зупинилась. Після ДТП їздив на освідування, алкогольних напоїв тлоді не вживав, наркотичні засоби взагалі не вживаю. Одразу після події зв`язався з потерпілими щоб принести свої вибачення та надати допомогу.. Дуже шкодує про те, що сталось. Також повідомив суду, що після повномасштабного вторгнення перевіз своїх батьків із м. Харкова та батьків дружини із . Ізюм Харківської області. На даний час винаймає їм житло та опікується ними.

З наведеного вище видно, що показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту пред`явленого обвинувачення та обставин вчинення злочину, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини кримінального правопорушення і судом з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, суд, роз`яснивши їм положення, за згодою обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , представника потерпілої ОСОБА_7 та прокурора провів судовий розгляд із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та роз`яснив про позбавлення права на їх оскарження в апеляційному порядку.

Проаналізувавши викладене вище, суд зазначає наступне.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України повністю знайшла своє підтвердження під час судового розгляду.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілому.

Згідно документів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 , останній раніше не судимий, за місцем роботи характеризується виключно позитивно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, опікуються батьками.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 кримінальне покарання, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку.

Відповідно до ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 286 КК України, виходячи з вимог ст. ст. 50 та 65 КК України, враховуючи характер, суспільну небезпечність та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином вчиненим з необережності, обставини, вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який вину визнав у повному обсязі, щиро розповідав про скоєне та розкаявся, його поведінку після вчинення кримінального правопорушення, позицію потерпілої ОСОБА_6 , яка суду повідомила, що їй відшкодована матеріальна та моральна шкода, що ОСОБА_4 вибачився перед її родиною, а тому просила застосувати покарання не пов`язане із позбавленням волі та не пов`язане із побавленням права керувати транспортними засобами, обставини, що пом`якшують покарання та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими, суд вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

При цьому, суд вважає, що в даному випадку, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_9 , суд дійшов висновку про наявність підстав для застосування положень ст. 75 КК України і звільнення останнього від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з одночасним покладенням на нього встановлених ст. 76 КК України обов`язків.

На думку суду, таке покарання буде достатнім та необхідним для виправлення ОСОБА_9 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_9 не застосовувався, клопотань про його обрання не надходило.

Арешт накладений на майно ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13.02.2024 слід скасувати.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_9 необхідно стягнути на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати.

Цивільний позов не заявлено.

Питання речових доказів вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 124, 349, 369-371, 373, 374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк обчислювати з дня проголошення вироку 03.04.2024.

Стягнути з ОСОБА_4 судові витрати на залучення експерта у розмірі 3786 (три тисячі сімсот вісімдесят шість) грн. 40 коп на користь держави за проведення експертизи Київським НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/111-24/7505-ІТ від 06.03.2024;

Стягнути з ОСОБА_4 судові витрати на залучення експерта у розмірі 3786 (три тисячі сімсот вісімдесят шість) грн. 40 коп на користь держави за проведення експертизи Київським НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/111-24/17448-ІТ від 20.03.2024.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13.02.2024 на автомобіль марки «Skoda Karoq» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить АТ «Креді Агріколь Банк» та перебуває у розпорядженні ОСОБА_4 - скасувати.

Речові докази у справі після набрання вироком законної сили, а саме: автомобіль марки «Skoda Karoq» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебуває на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів за адресою АДРЕСА_2 - повернути користувачу ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим - з моменту отримання копії вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1