1Справа № 335/5716/24 1-кс/335/2173/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2024 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого слідчої групи - слідчого ВП № 4 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 , подане у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000007 від 05.02.2024року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки с. Гаврилівка, Нововоронцовського району Херсонської області, заміжньої, зареєстрованої як фізична особа підприємець, працюючої сертифікованим інженером- землевпорядником, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимої,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий слідчої групи - слідчого ВП № 4 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 звернулася до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя із клопотанням про застосування запобіжного заходу - тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 3 ст. 369 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий послалася на те, що своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 369 КК України, а саме: закінчений замах на підбурювання до надання службовій особі, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду будь-якої дії з використанням службового становища.

Повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення є обґрунтованим на підставі зібраних у кримінальному провадженні доказів та підтверджується, як вказує слідчий: повідомленням про підозру у вчиненні кримінального правопорушення; допитами свідка ОСОБА_7 із додатками (проектом рішення ЗМР та аркушем паперу, де ОСОБА_4 позначила місце передачі неправомірної вигоди); розсекреченими матеріалами про результати проведення негласних слідчих розшукових дій в їх сукупності; протоколом видачі грошових коштів; протоколом обшуку за адресою: АДРЕСА_3 , де вилучено предмет неправомірної вигоди - грошові кошти; матеріалами, зібраними оперативним підрозділом з додатком «скріншотом» щодо місця передачі неправомірної вигоди; речовими доказами, які були вилучені під час проведення обшуків у кримінальному провадженні 23.05.2024 року за результатами яких вилучено речі і документи, які є доказами у кримінальному провадженні; іншими матеріалами кримінального провадження.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, який відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України відноситься до тяжких. Згідно з санкцією ч. 3 ст. 369 КК України, передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від чотирьох до восьми років з конфіскацією майна або без такої.

Необхідність обрання стосовно підозрюваної ОСОБА_4 ,запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме може переховуватись від органів досудового слідства та суду, незаконно впливати на свідків, і тому у зв`язку із наявністю вищевказаних ризиків, запобігти їм без застосування стосовно ОСОБА_4 запобіжного заходу вигляді тримання під вартою, є не можливим.

Підозрювана ОСОБА_4 просила відмовити в задоволенні клопотання, пояснила, що проживає з двома дітьми, батько дітей з ними не проживає, здійснює догляд за матір`ю, яка має статус ВПО і яка в силу свого віку потребує піклування.

Захисник ОСОБА_5 звернулась до суду з письмовими запереченнями на клопотання слідчої, яке підтримує. Наголошує, шо подане клопотання є необґрунтованим, а ризики не наведеними належними та достатніми доказами. Підозрювана не має на меті жодним чином ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`який запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Сторона захисту просила врахувати той факт, що 23.05.2024 року на робочому місці ОСОБА_4 було проведено обшук, в ході якого вилучено всю документацію і навіть ті документи, які не мають жодного значення для слідства. Щодо незаконного впливу на свідків кримінального правопорушення, крім свідка ОСОБА_7 , в матеріалах справи не зазначений жодний свідок. Суд в своєму Рішенні може винести заборону у спілкуванні зі свідками у даному кримінальному провадженні. Сама по собі тяжкість інкримінованого злочину та його покарання не можуть бути підставою для застосування виняткового запобіжного заходу. Ввважає безпідставними посилання прокурора на необхідність застосування тримання під вартою з мотивів вчинення «Особливо» тяжкого злочинку.

Зауважує суду, що ризик переховування взагалі відсутній, що підтверджується, як репутацією, так і її добросовісною поведінкою в розумінні КПК.

Крім того, на утриманні ОСОБА_4 є малолітня дитина та неповнолітня дитина, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які потребують догляду та піклування з боку матері. ОСОБА_4 офіційно перебуває у шлюбі, але спільно з чоловіком не проживає. Також на утриманні ОСОБА_4 перебуває матір, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка має статут ВПО і яка в силу свого віку також потребує піклування.

Вважає, що враховуючи вищеперелічені факти, взагалі унеможливлює застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та цілодобового домашнього арешту з огляду на те, що молодшу дитину потрібно забезпечувати необхідним: возити у лікарню на вакцинацію, виходити за продуктами харчування до магазину та взагалі - виконувати батьківські обов`язки. Крім того, місто Запоріжжя є прифронтовим містом, яке часто буває під обстрілами країни - агресора дітей та матір одягом, харчуванням, ліками та іншими необхідними для життя речами.

Тому, у зв`язку з не наведенням ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відсутністю необхідності застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, захисник адвокат ОСОБА_5 просила у задоволенні клопотання слідчого ВП № 4 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_11 відмовити та застосувати до останньої інший більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою. ОСОБА_4 повністю підтримує свого захисника.

Прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав з підстав, викладених слідчим у клопотанні.

Дослідивши матеріали, додані до клопотання, заслухавши учасників процесу, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Так, згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Стаття 29 Конституції України регламентує право кожної людини на свободу та особисту недоторканність. Заарештовувати або тримати під вартою особу можна лише за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. У разі нагальної необхідності запобігти злочинові чи його перепинити уповноважені на те законом органи можуть застосувати тримання особи під вартою як тимчасовий запобіжний захід.

Установлено, що у провадженні слідчогоуправління ГУНП в Запорізькій області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000007 від 05.02.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 3 ст. 369 КК України.

Згідно протоколу затримання особи у вчиненні злочину, 23.03.2024 року Штанько було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

24.04.2024 року відповідно до Повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 3 ст. 369 КК України, а саме: закінчений замах на підбурювання до надання службовій особі, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду будь-якої дії з використанням службового становища.

Відповідно до практики ЄСПЛ «Поняття «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином. І вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення».

Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваної запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а прокурор при розгляді клопотання довели про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 3 ст. 369 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 176 КПК України передбачено обов`язок прокурора довести, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

В клопотанні відсутні обґрунтування, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не зможуть забезпечити ризики на які посилається слідчий. Наявне лише посилання слідчого на достатність такого запобіжного заходу як тримання під вартою, що не відповідає вимогам п. 6 ч. 1 ст. 184 КПК України.

Таких доказів прокурором у судовому засіданні також не надано.

Недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, визначеному у клопотанні, прокурором при його розгляді не доведено.

ОСОБА_4 має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 разом із дітьми: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Має матір, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка має статут ВПО.

Підозрювана раніше до кримінальної відповідальності не притягалася, доказів перебування на обліку у нарколога та психіатра, або іншої деструктивної поведінки підозрюваної до інкримінованого їй кримінального правопорушення прокурором не надано.

Виходячи з вищевикладеного, приходжу до висновку про відсутність правових підстав для застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності підстав, зазначених ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, які зазначені ст. 178 КПК України (ч. 1 ст. 178 КПК України).

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу враховую вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваної; майновий стан; наявності в неї родини та утриманців; наявність постійного місця роботи; розмір неправомірної вигоди.

Крім того, враховую і наявність вказаних прокурором ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховую вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме:

- тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі;

- у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

Зважаючи на те, що з наданих матеріалів кримінального провадження вбачається обґрунтована підозра щодо вчинення підозрюваною злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 3 ст. 369 КК України, в судовому засіданні прокурором доведено наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, однак не доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти зазначеним ризикам, приходжу до висновку про необхідність застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу більш м`якого а саме у вигляді цілодобового домашнього арешту з забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора, суду з покладенням на останню обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України що здатно ефективно запобігти існуючим ризикам та сприяти досягненню завдань досудового слідства. На думку слідчого судді, саме застосування запобіжного заходу до обвинуваченого у вигляді цілодобового домашнього арешту на даному етапі кримінального провадження в повній мірі забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваної ОСОБА_4 .

Застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу на даний час не зможе забезпечити належного виконання підозрюваною своїх процесуальних обов`язків та не зможе запобігти ризикам, передбаченими частини 1 статті 177 КПК України,

Застосування до підозрюваної домашнього арешту здійснюється на період досудового слідства.

Згідно зі ст. 202 КПК України, у разі постановляння судом ухвали про відмову у продовженні строку тримання під вартою, про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на інший запобіжний захід, про звільнення особи з- під варти у випадку, передбаченому частиною третьою статті ст. 206 цього кодексу, або у випадку закінчення строку дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою обвинувачений повинен бути негайно звільнений, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього обвинуваченого під вартою.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 182, 183, 194, 197, 199, 205, 331, 369-372 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Обрати щодо підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на два місяці, тобто до 24 (включно) липня 2024 року запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, без застосуванням електронних засобів контролю, заборонивши їй без дозволу слідчого, прокурора або суду залишати місце свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , цілодобово.

Покласти на підозрювану ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на вказаний строк обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- цілодобово не відлучатись з місця свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- прибувати до слідчого, прокурора, суду на їх виклик за першою вимогою;

- не змінювати своє місце проживання без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- не відлучатися з м. Запоріжжя без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- утримуватись від спілкування з іншими учасниками (свідками, потерпілим) даного кримінального провадження;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт (паспорти) громадянина України для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Роз`яснити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,положення ч. 5 ст. 181 КПК України, у відповідності до якої працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

В разі невиконання покладених обов`язків, до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Вступна та резолютивна частини ухвали постановлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 23.05.2024 року.

Повний текст ухвали виготовлений 27.05.2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1