В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 338/705/24

29 травня 2024 року смт.Богородчани

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурор ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000030 стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , який є самозайнятою особою, з незакінченою вищою освітою, не одруженого, не судимого, громадянина України, який обвинувачується за ч.2 ст.309 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 , відповідно до обвинувального акту незаконно придбав та зберігав без мети збуту психотропну речовину у великих розмірах.

Кримінальне правопорушення, згідно пред`явленого обвинувачення, скоїв за таких обставин. Так, у квітні 2024 року, точна дата не встановлена, ОСОБА_5 , перебуваючи в селищі Богородчани Івано-Франківського району Івано-Франківської області, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, незаконно придбав через соціальну мережу у невстановленої слідством особи для власного вживання психотропну речовину обіг якої обмежено амфетамін.

15 квітня 2024 року, отримавши замовлену психотропну речовину поштою, ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, розуміючи, що за незаконні дії у сфері обігу наркотичних засобів передбачена кримінальна відповідальність, не маючи мети збуту незаконно зберігав при собі психотропну речовину обіг якої обмежено амфетамін в кількості 2,8593 грама, що відноситься до великих розмірів, визначених Таблицею 2 Невеликих, великих та особливо великих розмірів психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу, яка затверджена Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 року №188. 15.04.2024 року близько 09:30 год., на АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 був зупинений працівниками відділення поліції № 2 (смт. Богородчани) Івано-Франківського районного управління поліції ГУНП в області з метою перевірки документів і в ході розмови визнав, що зберігає при собі психотропну речовину амфетамін, яка у нього була вилучена.

Згідно висновку експерта вилучена у ОСОБА_5 речовина є психотропною речовиною, обіг якої обмежено амфетаміном, кількістю 2,8593 грами.

У такий спосіб, ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, незаконно придбав та зберігав без мети збуту психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін у великих розмірах. Дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч.2 ст. 309 КК України.

В ході проведення досудового розслідування 17.05.2024 року між прокурором та підозрюваним ОСОБА_5 з участю захисника ОСОБА_4 було укладено угоду про визнання винуватості.

Тому на підставі ч.1 ст.474 КПК України, суд розглянув обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості відповідно до положень ст. 472, 473, ч. 4 ст. 474 КПК України.

Згідно з угодою сторони кримінального провадження дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого. Зокрема ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 309 ч.2 КК України. Сторонами погоджено при затвердженні угоди, що ОСОБА_5 , буде призначене покарання за ст.309 ч.2 КК України у межах визначених санкцією статті у виді штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 грн.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений, його захисник та прокурор підтвердили суду, що угода про визнання винуватості укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Крім того, суд переконався, що обвинувачений розуміє права, передбачені ч.5 ст.474 КПК України.

Обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.309 КК України у суді визнав повністю та просив затвердити угоду.

Захисник підтримав позицію підзахисного і зазначив, що угода укладена відповідно до вимог кримінального процесуального кодексу України.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості, оскільки така відповідає волі сторін та не суперечить вимогам кримінального процесуального кодексу України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні, зокрема, щодо нетяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим, передбачене ч. 2 ст.309 КК України, відповідно до ст. 12 КК України, належить до нетяжких злочинів.

При вирішенні питання про відповідність угоди про визнання винуватості від 17 травня 2024 року вимогам ст. 469, 472, 474 КПК України, суд враховує, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам цього кодексу, зокрема, щодо змісту та порядку укладення угод, а також щодо узгодженої між сторонами міри покарання, яка відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим КК України, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Правова кваліфікація дій кримінального правопорушення правильна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб.

Суд не вдавався до перевірки фактичних обставин вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, оскільки не здійснює оцінку доказів у кримінальному провадженні під час проведення підготовчого судового засідання, виходячи з того, що межі розгляду встановлюються лише змістом угоди про визнання винуватості.

Згідно з ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Відповідно до ст. 65 КК України, у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

За наведених обставин, суд вважає, що покарання, узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості за ч. 2 ст. 309 КК України у виді штрафу може забезпечити досягнення мети покарання.

З врахуванням наведеного, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального законодавства, суд прийшов до висновку, що угода може бути затвердженою.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся. Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.314, 368, 370, 473, 474, 475 КПК України, суд,

у х в а л и в :

Затвердити угоду про визнання винуватості від 17 травня 2024 року, укладену між прокурором Богородчанського відділу Івано-Франківської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 грн.

Речові докази полімерний пакет з психотропною речовиною амфетамін в кількості 2,8593 грама знищити.

Стягнути з ОСОБА_5 1514,56 грн. понесених витрат на проведення судової експертизи.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок суду може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Богородчанський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя