УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2024 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі слідчого ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 про примусовий відбір біологічних зразків у підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах кримінального провадження № 0000120 внесеного до ЄРДР 26.01.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 146 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в ОВС слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 звернувся до суду з даним клопотанням, погодженим прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_7 , з огляду на наступне.

Відділом слідчого управління Головного управління Національної поліції у

м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000120 від 26.01.2024 підозрою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 189 КК України. Так, ОСОБА_4 підозрюється у вимаганні, тобто у вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, вчиненого в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, а також в незаконному позбавленні волі людини, з корисливих мотивів, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалось заподіянням потерпілому фізичних страждань, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України. 06 листопада 2022 року набрав чинності Закон України від 09 липня 2022 року N? 2391-IX «Про державну реєстрацію геномної інформації людини», який введено в дію з 06 лютого 2023 року. Пунктом 1 частини першої статті 5 Закону передбачено обов?язкову державну реєстрацію геномної інформації щодо осіб, яким повідомлено про підозру у вчиненні умисних тяжких чи особливо тяжких злочинів проти основ національної безпеки України, життя, здоров?я, волі, честі, гідності, статевої свободи та статевої недоторканості особи, власності, громадської безпеки у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, проти миру безпеки людства та міжнародного правопорядку, або стосовно яких обвинувальний акт у кримінальному провадженнях зазначеної категорії передано до суду. Згідно п.2 ст.1 Закону, біологічний матеріал - тканини і виділення тіла людини, останків померлої людини, що містять геномну інформацію людини Згідно п.4 ст.1 Закону, геномна інформація людини - відомості про генетичні ознаки людини. Порядок відібрання геномного матеріалу визначено постановою Кабінету Міністрів України від 29.08.2023 N? 978 про «Деякі питання реалізації Закону України «Про державну реєстрацію геномної інформації людини». 19 квітня 2024 року старшим слідчим ОСОБА_11 , на виконання п.1 ст.5 Закон України від 09 липня 2022 року N? 2391-IX «Про державну реєстрацію геномної інформації людини», винесено постанову, в порядку ст. 241 КПК України, про відібрання біологічних зразків у підозрюваного ОСОБА_4 для проведення молекулярно-генетичної експертизи. 19 квітня 2024 року зазначена постанова пред`явлена для ознайомлення підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та останньому запропоновано добровільно надати зразки букального епітелію для подальшого проведення молекулярно-генетичної експертизи та внесення даних до електронного реєстру геномної інформації людини (інформаційно-комунікаційна система, що забезпечує збирання, реєстрацію, накопичення, зберігання, поновлення, пошук, використання і поширення (розповсюдження, передачу) геномної інформації людини згідно п.5 ст.1 Закону). За результатами ознайомлення підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з постановою слідчого від, винесеною в порядку ч.2 ст. 241 КПК України, останній відмовився добровільно надати біологічні зразки, про що, згідно ч.4 ст.241 КПК України, складено відповідний протокол. Враховуючи викладене, на виконання вимог пункту 1 частини першої статті 5 Закону, виникла необхідність у примусовому відібранні біологічних зразків у підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в порядку ч.3 ст.245 КПК України, оскільки останній відмовився добровільно надати такі зразки. Зважаючи на викладене слідчий просить надати дозвіл старшому слідчому в ОВС слідчого управління Головного управління Національної поліції в місті Києві ОСОБА_6 , слідчим слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві що входять до складу слідчої групи з розслідування кримінального провадження №0000120, або ж визначеним в порядку п.3 ч.2 ст.40 КПК України оперативним співробітникам, здійснити відбирання біологічних зразків у підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судовому засіданні слідчий слідчої групи ОСОБА_3 підтримав клопотання, просив задовольнити.

Захисник ОСОБА_5 , і його думку підтримав підозрюваний ОСОБА_4 , зазначив про відсутність правових підстав для відібрання біологічних зразків, просив відмовити у задоволенні клопотання.

Вислухавши доводи учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, відділом слідчого управління Головного управління Національної поліції у

м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000120 від 26.01.2024 підозрою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 189 КК України.

19.04.2024 р. старшим слідчим відділу розслідування злочинів загально кримінальної спрямованості СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_11 в даному кримінальному провадженні винесено постанову про відібрання зразків для експертного дослідження (зокрема, букального епітелію, папілярних узорів пальців рук) , про що ознайомлено підозрюваного ОСОБА_4 .

Надані стороною обвинувачення матеріали свідчать про те, що ОСОБА_4 відмовився добровільно надати біологічні зразки.

Дані обставини не заперечувались учасниками процесу під час розгляду клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 245 КПК України У разі необхідності отримання зразків для проведення експертизи вони відбираються стороною кримінального провадження, яка звернулася за проведенням експертизи або за клопотанням якої експертиза призначена слідчим суддею. У випадку, якщо проведення експертизи доручено судом, відібрання зразків для її проведення здійснюється судом або за його дорученням залученим спеціалістом.

За ч. 3 ст. 245 КПК України Відбирання біологічних зразків у особи здійснюється за правилами, передбаченими статтею 241 цього Кодексу. У разі відмови особи добровільно надати біологічні зразки слідчий суддя, суд за клопотанням сторони кримінального провадження, що розглядається в порядку, передбаченому статтями 160-166 цього Кодексу, має право дозволити слідчому, прокурору (або зобов`язати їх, якщо клопотання було подано стороною захисту) здійснити відбирання біологічних зразків примусово.

Приписи ст. 241 КПК України регламентують порядок освідування особи.

Зокрема, положеннями ч. 3 зазначеної норми процесуального права При освідуванні не допускаються дії, які принижують честь і гідність особи або є небезпечними для її здоров`я. Застосування примусу допускається лише у межах, необхідних для досягнення мети освідування.

Так, слідчим у клопотання зазначено, що надання дозволу на примусове відібрання зразків необхідне оскільки ОСОБА_4 відмовився від їх надання, і в той же час для проведення молекулярної генетичної експертизи необхідне їх отримання.

Крім того слідчий пояснив, що такі дії узгоджуються з вимогами Закону України «Про державну реєстрацію геномної інформації людини», який введено в дію з 06 лютого 2023 року.

Так, п. 1 ч. 1 ст. 5 вищезазначеного Закону визначає, що обов`язковій державній реєстрації підлягає геномна інформація осіб, яким повідомлено про підозру у вчиненні умисних тяжких чи особливо тяжких злочинів проти основ національної безпеки України, життя, здоров`я, волі, честі, гідності, статевої свободи та статевої недоторканості особи, власності, громадської безпеки, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, або стосовно яких обвинувальний акт у кримінальних провадженнях зазначеної категорії злочинів передано до суду

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону, державна реєстрація геномної інформації проводиться з метою ідентифікації осіб, які вчинили кримінальне правопорушення.

Разом з тим, матеріали клопотання не містять інформації про призначення у кримінальному провадженні молекулярної експертизи з метою ідентифікації особи, що вчинила злочин, мета відібрання зразків, про яку зазначає слідчий передбачена Законом «Про державну реєстрацію геномної інформації людини».

Слід зазначити, що положеннями ч. 5 ст. 9 КПК України Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішення та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 25.12.1993 року у справі «Функе проти Франції» зазначив, що не можливо здійснення по відношенню до особи будь - якого примусу з метою надання цією особою доказів, які згодом буде покладено в основу її обвинувачення.

За практикою Європейського суду з прав людини фізична недоторканість особи охоплюється поняттям «приватне життя», що охороняється статтею 8 Конвенції (рішення від 26 березня 1985 року у справі «Х та Y проти Нідерландів») і стосується найбільш інтимних аспектів приватного життя, а обов`язкове медичне втручання, навіть незначне, становить втручання у це право.

Проте, ЄСПЛ допускає можливість здійснення примусового отримання зразків для дослідження, водночас регламентуючи чіткі умови та порядок здійснення такого втручання, наголошуючи, що отримання біологічних зразків можна проводити тільки за розпорядженням уповноваженої на це посадової особи, його може робити тільки акредитований лікар, котрий вправі … відмовитися від виконання аналізу з огляду на виняткові причини медичного характеру. Згідно практики ЄСПЛ обов`язковою умовою отримання біологічних зразків є проведення його акредитованим лікарем, оскільки такі маніпуляції потребують спеціальних медичних знань.

Під біологічними зразками для проведення експертизи розуміють різного роду виділення (слина, сперма, клітини епітелію, кров, зразки кісткового мозку, органів тощо). Відомо, що їх примусове відібрання потребує обов`язкового залучення відповідного спеціаліста.

При цьому, необхідно передбачити можливість здійснення примусового відібрання біологічних зразків, які потребують порушення анатомічної цілісності тканин організму за умови отримання попереднього висновку лікаря про можливість здійснення примусового відбору зразків, або проведення судово-медичної експертизи. Виключно за таких умов, отримання біологічних зразків, що потребує порушення анатомічної цілісності тканин організму чи різного роду медичних маніпуляцій може бути визнано виправданим в розумінні практики ЄСПЛ.

Приймаючи рішення по суті заявлених вимог слідчий суддя виходить з того, що дана категорія справ розглядається за правилами ст.ст. 160-167 ЦПК України, які регламентують розгляд клопотань про тимчасовий доступ до речей і документів.

Зазначеними нормами процесуального права, зокрема, приписами ст. 160 КПК України визначено, що у клопотанні зазначається речі і документи, доступ до яких планується отримати, значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні, можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Проте, клопотання не містить в собі відомостей, визначених законом.

Слідчим не зазначено, які саме (види) біологічні зразки вимагається примусово отримати, що позбавляє слідчого суддю можливості зробити висновки та достовірно пересвідчитись в тому, що з урахуванням вищенаведеного, процедура їх відібрання не завдасть шкоди здоров`ю підозрюваної , що таке втручання у права особи буде виправданим, пересвідчитись, що іншим чином такі зразки отримати неможливо і примус є єдиним можливим засобом.

Також клопотання не містить відомостей щодо мети отримання біологічних зразків - значення останніх для встановлення обставин у кримінальному провадженні., ідентифікації особи, яка вчинила злочин.

За приписами ст. 22 КПУ України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Виходячи з наведеного, керуючись положеннями ст.ст. 22,160-166,245,241,309 КПК України, слідчий суддя ,

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 про примусовий відбір біологічних зразків залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: