Справа № 202/2898/22
Провадження № 1-кп/177/85/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2024 року м. Кривий Ріг

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

розглянувши у судовому засіданні за правилами ст. 174 КПК України клопотання адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 про часткове скасування арешту майна у об`єднаному кримінальному провадженні, відомості про яке внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000659 від 21.09.2020 та № 0000257 від 06.06.2022,

за участі

секретаря судового засідання ОСОБА_4

заявника ОСОБА_3

представника заявника адвоката ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Криворізького районного суду Дніпропетровської області перебуває вищезазначене кримінальне провадження №0000659 від 21.09.2020, в рамках якого 30.04.2024 на адресу суду надійшло клопотання адвоката ОСОБА_2 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 , заявленого в порядку ст. 174 КПК України про зняття арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 14.12.2021, в якому заявник просить частково скасувати арешт на автомобіль Ford Fusion реєстраційний номер НОМЕР_1 VIN код НОМЕР_2 .

Клопотання мотивовано тим, що вказаний автомобіль на праві власності належить АТ «КБ ПриватБанк» та перебуває у користуванні ОСОБА_3 на підставі договору фінансового лізингу від 09.09.2021. Через накладення арешту ОСОБА_3 позбавлений можливості користуватися та володіти вказаним транспортним засобом та виконувати свої зобов`язання за договором як лізингоодержувач. З дня внесення відомостей до ЄРДР пройшло достатньо часу для проведення слідчих розшукових дій щодо вищезазначеного майна, арештоване майно не містить на собі фактичні дані, що мають значення для кримінального провадження. Автомобіль тривалий час зберігається в неналежних умовах, що призводить до його пошкодження, корозії. Вважає, що на даний час відпала потреба в застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження в повному обсязі.

В судовому засіданні ОСОБА_3 а його захисник адвокат ОСОБА_2 підтримали клопотання про скасування арешту на автомобіль.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, вважав його необґрунтованим. Вказав, що арешт на автомобіль накладений з метою збереження речових доказів. На даний час судовий розгляд в кримінальному провадженні триває, а скасування арешту може позбавити суд та учасників кримінального провадження можливості в повному обсязі дослідити докази по справі. Просив відмовити у задоволенні клопотання.

Суд, розглянувши заявлене клопотання, вислухавши доводи учасників справи, дійшов наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 131 КПК України, арешт майна належить до заходів забезпечення кримінального провадження, та застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Виходячи з наведеного, дана норма пов`язує право суду на скасування арешту майна, накладеного за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника, законного представника, іншого власника чи володільця майна, із можливістю надання особами, що не були присутніми в судовому засіданні і про права та законні інтереси яких вирішено питання судовим рішенням, доказів та матеріалів, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба, доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За вимогами ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Під час судового розгляду клопотання суддею встановлено, що при досудовому розслідуванні в кримінальному провадженні, відомості про яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000659 від 21.09.2020, 14.12.2021 слідчим суддею Індустріального районного суду міста Дніпропетровська (справа №202/1709/21, провадження №1-кс/202/6662/2021) задоволене клопотання слідчого про арешт майна та накладений арешт шляхом заборони права відчуження, розпорядження та користування на майно, вилучене 30.11.2021 в ході проведення обшуку, а саме автомобіль Ford Fusion реєстраційний номер НОМЕР_1 VIN код НОМЕР_2 , що на праві власності належить АК КБ «ПРИВАТБАНК» та перебуває у користуванні ОСОБА_3 .

Вищезазначений автомобіль належить АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та перебував у користуванні ОСОБА_3 на підставі договору фінансового лізингу від 09.09.2021.

На даний час досудове слідство по кримінальному провадженню закінчене, триває судовий розгляд кримінального провадження, автомобіль, на який накладено арешт, має ознаки речового доказу.

В той же час, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини та положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до положень статті 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Також, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності (стаття 41 Конституції України).

Будь-яке втручання у право власності повинне бути законним, наприклад, на підставі ухвали суду. Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що тримання майна у кримінальному провадженні в якості речового доказу (арешт майна) може бути необхідним для належного здійснення правосуддя, що є законною метою в «загальних інтересах» суспільства (наприклад, Рішення у справі East West Alliance Limited проти України від 23 січня 2014 року, заява № 19336, параграф 188). Разом з тим, має бути розумне співвідношення між засобами та метою, що досягається так званий «справедливий баланс» між інтересом суспільства та вимогами щодо захисту фундаментальних прав особи (серед інших, Рішення у справі Edwards проти Мальти від 24.10.2006 року, заява № 17647/04, параграф 69). Тому, навіть сам факт тривалого тримання майна в якості речового доказу після проведення обшуку, у випадку якщо таке тримання є безпідставним, може бути порушенням статті 1 Протоколу 1 Конвенції.

Враховуючи вказані обставини, дотримуючись вимог ст. 41 Конституції України, суд дійшов висновку, що на час розгляду вказаного клопотання відпала необхідність в застосування арешту майна в тому обсязі, який визначений в ухвалі слідчого судді та з метою досягнення дієвості кримінального провадження необхідно залишити арешт на транспортний засіб шляхом заборони відчуження та розпорядження ним до прийняття остаточного рішення у кримінальному провадженні та/або скасування арешту.

Керуючись ст.ст. 174, 369-372 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 про часткове скасування арешту майна у об`єднаному кримінальному провадженні, відомості про яке внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000659 від 21.09.2020 та № 0000257 від 06.06.2022 задовольнити частково .

Скасувати арешт в частині права користування, накладений ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14.12.2021 (справа №202/1709/21, провадження №1-кс/202/6662/2021)) на автомобіль марки Ford Fusion реєстраційний номер НОМЕР_1 VIN код НОМЕР_2 , що на праві власності належить АК КБ «ПРИВАТБАНК» та перебуває у законному користуванні ОСОБА_3

Повернути автомобіль марки Ford Fusion реєстраційний номер НОМЕР_1 VIN код НОМЕР_2 законному володільцю ОСОБА_3 , заборонивши відчуження та розпорядження, до прийняття остаточного рішення у кримінальному провадженні та/або скасування арешту.

У порядку виконання рішення суду щодо арешту тимчасово вилученого майна, автомобіль марки Ford Fusion реєстраційний номер НОМЕР_1 VIN код НОМЕР_2 передати на відповідальне зберігання ОСОБА_3 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошений 06.05.2024 о 12.45 год.

Суддя ОСОБА_1