УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2024 року

м. Київ

Справа № 201/10146/23

Провадження № 51-1416 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2023 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 07 грудня 2023 року щодо

ОСОБА_4 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки селища Переяслівка району ім. Лазо Хабаровського краю РФ, громадянки України, мешканки АДРЕСА_1 ),

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України.

Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Дніпропетровської області від 04 жовтня 2023 року ОСОБА_4 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років із спеціальною конфіскацією на підставі ст. 96-1, п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України належного їй мобільного телефону.

Як встановив суд першої інстанції, в лютому 2023 року у ОСОБА_4 , якій достовірно відомо про діючий воєнний стан, введений 24 лютого 2022 року Указом Президента № 64/2022 на всій території України, виник злочинний умисел на вчинення дій, направлених на поширення інформації про розташування Збройних Сил України на території м. Дніпро шляхом використання особистого мобільного телефону з абонентським номером НОМЕР_1 , який зареєстрований в інтернет месенджері «Telegram» як «ОСОБА_6».

З цією метою ОСОБА_4 , використовуючи вказаний мобільний телефон, 20.02.2023 розпочала листування з невстановленою особою - користувачем номера оператора мобільного зв`язку НОМЕР_2 , у ході якого 10.03.2023 невстановлена особа просила ОСОБА_4 вказати місця розташування військових підрозділів Збройних Сил України, зокрема, що здійснюють охорону ІНФОРМАЦІЯ_2.

13.03.2023 ОСОБА_4 проїхала на маршрутному таксі N? 18 через Південний міст через річку Дніпро та під час руху за допомогою власного мобільного телефону приховано вчинила відеозапис розташування ІНФОРМАЦІЯ_3, які здійснювали охорону ІНФОРМАЦІЯ_2.

Після цього о 14.43 год. 13.03.2023 ОСОБА_4 , діючи з метою надання інформації про розташування Збройних Сил України, яка не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, в умовах воєнного стану, перебуваючи за місцем мешкання у АДРЕСА_1 , з використанням мобільного телефону та номера оператора мобільного зв?язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_1 в інтернет-месенджері «Telegram» поширила інформацію про розташування Збройних Сил України шляхом направлення на номер оператора мобільного зв?язку НОМЕР_2 відеозапису, на якому зафіксовано ІНФОРМАЦІЯ_3, який здійснював охорону ІНФОРМАЦІЯ_2 із можливістю їх ідентифікації на місцевості, чим вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 114-2 КК України

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 07 грудня 2023 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 залишено без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без зміни.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі засуджена, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушеннята особі засудженої, його явну несправедливість через суворість, просить змінити оскаржувані судові рішення в частині призначеного покарання й на підставі положень ст. 75 КК України звільнити їївід відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

На обґрунтування своїх вимог засуджена зазначає, що при призначенні їй покарання суд не врахував, що за місцем проживання вона характеризується позитивно, раніше не судима, має на утриманні неповнолітнього сина, стан її здоров`я та обставини, які пом`якшують покарання, а саме визнання вини, щире каяття та сприяння судовому розгляду.

Мотиви суду

Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, дослідивши додані до неї копії оскаржуваних судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити з огляду на таке.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї копій судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Висновки суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення та кримінально-правова оцінка її дій за ч. 2 ст. 114-2 КК України у касаційній скарзі не оспорюються.

Стосовно доводів засудженої щодо суворості призначеного їй покарання, можливості звільнення від його відбування на підставі положень ст. 75 КК України, то вони, на думку колегії суддів, є безпідставними.

Відповідно до положень ст. 50 КК Українипокарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. При цьому покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно з вимогами ст. 65 КК Україниособі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових правопорушень. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання.

При цьому суд наділений дискреційними повноваженнями обрати винній особі вид і розмір заходу примусу у межах санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене правопорушення.

Статтею 75 КК України передбачено, що якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Вирішення судом питання про призначення ОСОБА_4 покарання, а також щодо неможливості звільнення її від відбування покарання з випробуванням, ґрунтується на наведених вимогах закону.

Як убачається зі змісту доданих до касаційної скарги копій судових рішень, призначаючи ОСОБА_4 покарання, суд першої інстанції належним чином врахував ті дані, на які засуджена посилається у касаційній скарзі, зокрема ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких; дані про особу винної, яка раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, за місцем роботи характеризується позитивно, за місцем проживання характеризується посередньо, має на утриманні неповнолітнього сина 2005 року народження.

За відсутності обтяжуючих покарання обставин, суд визнав обставиною, яка пом`якшує покарання, щире каяття.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про можливість призначення ОСОБА_4 мінімального покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 114-2 КК України.

Однак, суд також зазначив, що враховує наявність на утриманні засудженої неповнолітнього сина, якому в грудні 2023 року виповнилось 18 років, а також конкретні обставини вчиненого нею злочину, що в умовах збройної агресії може потягнути за собою значні негативні наслідки, тому вважає неможливим звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі положень ст. 75 КК України, з чим погоджується і колегія суддів Верховного Суду.

Переглянувши вирок, апеляційний суд дав належну оцінку доводам апеляційної скарги захисника щодо можливості звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, які здебільшого є аналогічними доводам касаційної скарги засудженої, та із зазначенням докладних мотивів ухваленого рішення обґрунтовано залишив апеляційну скаргу без задоволення. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Колегія суддів убачає, що покарання ОСОБА_4 призначено відповідно до вимог закону, за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для її виправлення і попередження нових правопорушень, відповідає вимогам ст. 65 КК України, принципам індивідуалізації та справедливості покарання.

Враховуючи викладене, колегія суддів касаційного суду не вбачає підстав для зміни оскаржуваних судових рішень та звільнення засудженої від відбування призначеного їй покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням з іспитовим строком.

Таким чином, оскільки з касаційної скарги засудженої та доданих до касаційної скарги копій судових рішень не убачається підстав для задоволення касаційної скарги, згідно з положеннями п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити.

Керуючись положеннями п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженої ОСОБА_4 на вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Дніпропетровської області від 04 жовтня 2023 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 07 грудня 2023 року.

Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3