ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/10918/24

Провадження № 11-сс/4820/196/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду

у складі: судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому, в режимі відеоконференції, матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001300 за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 квітня 2024 року, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 квітня 2024 року задоволено клопотання слідчого ВРЗСГСД СВ Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_8 та застосовано щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лехнівка, Ярмолинецького району, Хмельницької області, зареєстрованого та жителя за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою спеціальною освітою, неодруженого, звільненого із військової служби за сімейними обставинами, раніше не судимого,

підозрюваного у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 129 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк по 17 червня 2024 року.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 , усвідомлюючи те, що вогнепальна зброя та боєприпаси відносяться до речей, які вилучені із цивільного обороту і не можуть знаходитися у власності громадян без спеціального дозволу, діючи з прямим умислом, спрямованим на незаконне поводження із вогнепальною зброєю та бойовими припасами, протиправно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків і свідомо бажаючи їх настання, в порушення вимог п. 9 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12 жовтня 1992 року, а також Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністра внутрішніх справ України № 622 від 21 серпня 1998 року, в невстановлений досудовим розслідуванням час, в невстановленому досудовим розслідуванням місці, у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб, у невстановленої особи, діючи із прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, усвідомлюючи те, що бойові припаси відносяться до речей, які вилучені із цивільного обігу і не можуть знаходитись у власності громадян без спеціального дозволу, не маючи передбаченого законом дозволу на поводження з бойовими припасами, умисно незаконно придбав ручну гранату «РГД-5» із підривачем типу УЗРГМ з наявними маркуваннями «12-76 УЗРГМ УЗЧП» «386-60-77», яку в подальшому почав умисно незаконно зберігати приблизно до 18 год. 00 хв. 18.04.2024 року.

Після цього, ОСОБА_6 , діючи із прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, усвідомлюючи те, що бойові припаси відносяться до речей, які вилучені із цивільного обігу і не можуть знаходитись у власності громадян без спеціального дозволу, не маючи передбаченого законом дозволу на поводження з бойовими припасами, в період з невстановленого досудовим розслідуванням часу до 18 год. 00 хв. 18.04.2024 року умисно вчинив незаконне зберігання придбаного ним бойового припасу.

В подальшому, у невстановлений досудовим розслідуванням день та час, ОСОБА_6 , діючи із прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, усвідомлюючи те, що бойові припаси відносяться до речей, які вилучені із цивільного обігу і не можуть знаходитись у власності громадян без спеціального дозволу, не маючи передбаченого законом дозволу на поводження з бойовими припасами, у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб умисно, вчинив незаконне носіння вказаного бойового припасу, придбаного ним за вищевказаних обставин, до будинку АДРЕСА_1 , а саме за gps-координатами: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 .

Так, 18 квітня 2024 року, близько 18 год. 00 хв., ОСОБА_6 , в стані алкогольного та наркотичному сп?янінні, перебуваючи неподалік будинку АДРЕСА_1 , а саме: за gps-координатами: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , на ґрунті триваючих неприязних стосунків із ОСОБА_10 , умисно, маючи при собі ручну гранату «РГД-5» із підшивачем, типу УЗРГМ, з наявними маркуваннями «12-76 УЗРГМ УЗЧП» «386-60-77», яку приніс із собою, утримуючи спусковий важіль гранати, стиснувши запобіжну чеку витягнув її за кільце із запалу, умисно кинув зазначений предмет в напрямку ОСОБА_10 , внаслідок чого відбувся вибух гранати.

Дії ОСОБА_6 по обставинах незаконного придбання, носіння та зберігання бойових припасів, без передбаченого законом дозволу органами досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 263 КК України.

Окрім того, 18.04.2024 року, приблизно 18 год. 00 хв., ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно - небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи неподалік будинку АДРЕСА_1 , а саме за gps-координатами: 49.3255394, НОМЕР_2 , на ґрунті триваючих неприязних відносин із потерпілим ОСОБА_10 , висловив погрозу позбавлення життя останнього, демонструючи при цьому ручну гранату «РГД-5» із підривачем типу УЗРГМ з наявними маркуваннями «12-76 УЗРГМ УЧП» «386-60-77», яку приніс із собою та тримав у руці.

Продовжуючи свої злочинні умисні дії, ОСОБА_6 , перебуваючи за вищевказаною адресою, на відстані близько 30 метрів від ОСОБА_10 , з метою викликати у потерпілого реальні та конкретні підстави побоювання за своє життя, тримаючи у руці ручну гранату «РГД-5» із підшивачем, типу УЗРГМ, з наявними маркуваннями «12-76 УЗРГМ УЗЧП» «386-60-77», утримуючи спусковий важіль гранати, стиснувши запобіжну чеку витягнув її за кільце із запалу, супроводжуючи це демонстрацією вказаного бойового припасу, при цьому усвідомлюючи те, що його погрози сприймаються ОСОБА_10 як реальні підстави побоювання за свої життя та здоров?я, умисно кинув зазначений предмет в напрямку останнього, внаслідок чого відбувся вибух гранати.

Протиправні дії ОСОБА_6 потерпілий ОСОБА_10 , сприйняв як реальну загрозу для свого життя та здоров?я, які можуть бути приведенні у виконання, так як були підставами побоювання здійснення цієї погрози.

Дії ОСОБА_6 органами досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст. 129 КК України.

19 квітня 2024 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 129 КК України.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя врахував всі обставини, визначені ст. 178 КПК України, в тому числі вагомість наявних доказів про причетність підозрюваного до вчинення кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим, соціальні зв`язки підозрюваного, вік, майновий та сімейний стан, наявність зареєстрованого місця проживання, де він проживає разом із тіткою, та наявність на утриманні дітей, які проживають окремо із матір`ю ОСОБА_11 .

Не погоджуючись із ухвалою слідчого судді, захисник-адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить таку скасувати та обрати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою та визначенням розміри застави. Стверджує, що задовольняючи клопотання слідчого, слідчим суддею не обґрунтовано, а прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та не надано жодного доказу на їх підтвердження. Акцентує увагу, що обираючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя безпідставно не визначив розмір застави.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги, з посиланням на зазначені в ній доводи, слідчого та думку прокурора, які просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім обставин, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, враховуються тяжкість покарання, що загрожує особі, її вік, стан здоров`я, сімейний і матеріальний стан, вид діяльності, місце проживання та інші обставини, що її характеризують.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 129 КК України, одне з яких є тяжким.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 слідчий суддя врахував обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема: вагомість наявних доказів про вчинення ним кримінальних правопорушень; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 129 КК України, одне з яких є тяжким, яке визначається високим ступенем небезпечності для суспільства та за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 7 років; особу підозрюваного ОСОБА_6 , який раніше притягувався до кримінальної відповідальності. Окрім того, враховано слідчим суддю і те, що ОСОБА_6 є військовослужбовцем, має статус учасника бойових дій.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчий суддя врахував всі обставини у провадженні, об`єктивно оцінив особу ОСОБА_6 , наявність відповідних ризиків і обґрунтовано прийняв рішення про його ізоляцію від суспільства.

Враховуючи вищенаведене, підстав для зміни обраного щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на інший, не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, немає.

Ставлячи питання про зміну ОСОБА_6 запобіжного заходу, ні підозрюваний, ні його захисник, конкретних фактів порушення прав та законних інтересів органами досудового розслідування та слідчим суддею не навели.

Доводи захисника про те, що стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків, зокрема: переховування від органів досудового розслідування та суду, вчинення інших кримінальних правопорушень, незаконний вплив на свідків та потерпілих, та не надано доказів на їх підтвердження, апеляційний суд до уваги не приймає з наступних підстав.

Наявність ризиків у межах кримінального провадження, ґрунтується не на припущеннях, а на реальних фактичних даних, наведених у поданому клопотанні та доведених прокурором в судовому засіданні першої та апеляційної інстанцій.

До того ж, запобіжний захід є превентивним заходом та має на меті припинити та запобігти ймовірним ризикам у майбутньому. Стороною обвинувачення такі ризики, відповідно до ст. 177 КПК України, доведені, які в сукупності із обґрунтованою підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, стали підставою для застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, що відповідає характеру суспільного інтересу в даному випадку.

Посилання апеляційної скарги на те, що слідчий суддя та прокурор не обґрунтували неможливість обрання менш суворого запобіжного заходу, не заслуговують на увагу суду, оскільки спростовуються змістом самого клопотання та оскаржуваної ухвали. Так, колегією суддів під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді було досліджено обставини провадження, та не встановлено підстав для зміни підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Підлягають відхиленню твердження захисника щодо правової оцінки дій ОСОБА_6 , оцінки доказів, матеріалів та фактичних обставин провадження, оскільки колегія суддів на даній стадії процесу не вправі заздалегідь вирішувати ті питання, які вирішуються судом при розгляді провадження по суті, на вирішенні яких наголошує захисник.

Що стосується доводів про те, що слідчий суддя безпідставно не визначив розмір застави, то такі апеляційний суд відхиляє, виходячи з наступного.

Так, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо кримінального правопорушення, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Як вбачається із матеріалів провадження, зокрема, фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, одне з яких стосується погрози застосування насильства.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що слідчий суддя правильно, на виконання вимог закону, застосував до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, оскільки на даному етапі досудового розслідування, зможе належним чином запобігти встановленим ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Інші доводи апеляційної скарги не можна визнати переконливими, оскільки вони не містять доказів, які б спростували висновки суду першої інстанції та впливали на законність судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, потреба в обмеженні права на особисту свободу підозрюваного шляхом обрання останньому найсуворішого запобіжного заходу є виправданою.

Окрім того, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки у справі існують ознаки суспільного інтересу, який, зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

За таких обставин, колегія суддів вважає ухвалу суду законною, обґрунтованою та вмотивованою, порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування чи зміни судового рішення, не встановлено.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 407, ст.ст. 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 квітня 2024 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком по 17 червня 2024 року включно, залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника адвоката ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3