Провадження № 1-кс/947/5953/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.05.2024 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_3 , погоджене заступником керівника Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000029 від 02.004.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 368 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000029 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.04.2024 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 332 КК України.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням здійснюється групою прокурорів Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону.

Слідчий у клопотанні зазначає про те, що громадянин ОСОБА_5 підозрюється у тому, що він будучи військовослужбовцем призваним під час мобілізації та проходячи військову службу на посаді інспектора прикордонної служби 3 категорії дозиметриста 1 групи ІПС віпс впс « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) НОМЕР_1 прикордонного загону ДПС України, у військовому званні «солдат», незважаючи на обізнаність з вимогами законодавства про порядок перетину особами державного кордону який здійснюються у пунктах пропуску через державний кордон, та про те, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, зокрема про заборону виїзду за межі України громадянам України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, враховуючи обізнаність про місце розташування офіційних пунктів пропуску через державний кордон України, шляхи патрулювання державного кордону працівниками ДПС України в зоні відповідальності, місця де можливо найбільш безперешкодно незаконно перетнути державний кордон, у зв`язку з проходженням військової служби в Державній прикордонній службі України, використовуючи своє службове становище, володіючи службовою інформацією про час та місця виконання прикордонними нарядами відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » обов`язків військової служби, як наслідок розуміючи найбільш оптимальний та безпечний час, місце, спосіб незаконного перетину особами Державного кордону України, в межах відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » у період часу з 31.03.2024 по 25.04.2024, діючи умисно, з корисливих мотивів, перебуваючи у Білгород Дністровському районі Одеської області, організував незаконне переправлення громадянин України ОСОБА_6 та ОСОБА_7 через державний кордон України до Республіки Молдова, керував їх діями та сприяв вчиненню злочину порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, а саме:

Реалізовуючи свій злочинний намір, керуючись корисливим мотивом ОСОБА_5 24.04.2024 року за допомогою належного йому номеру мобільного телефону НОМЕР_2 зв`язався з ОСОБА_8 , який використовує номер мобільного телефону НОМЕР_3 та у присутності ОСОБА_6 та ОСОБА_7 використовуючи функцію гучного зв`язку, усвідомлюючи, що надає вказівки щодо незаконного переміщення через державний кордон України детально роз`яснив порядок дій вищевказаних осіб, які необхідно вчинити з метою досягнення злочинного умислу ОСОБА_5 спрямованого на незаконне переміщення через державний кордон України двох громадян України.

Так, 24.04.2024 року приблизно о 18:00 ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , пересуваючись на автомобілі ВАЗ д.н.з. НОМЕР_4 , прибули до пункту пропуску «Маяки», де виконують свої службові обов`язки службові особи ДПСУ, там виконуючи вказівки надані ОСОБА_5 вони надали, як підставу в`їзду на транзитну ділянку автодороги «Одеса Рені» заздалегідь наданий ОСОБА_5 контрольний талон ДПСУ у вигляді пластикової карти з чипом «NFC» з ідентифікаційним номером нанесеним на лицьову поверхню карти «id:00251363», де службові особи ДПСУ, здійснили їх безперешкодний пропуск на транзитну ділянку автодороги «Одеса Рені».

В подальшому, рухаючись по транзитній ділянці автодороги «Одеса Рені» виконуючи надані ОСОБА_5 вказівки, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зупинилися у вказаному ОСОБА_5 місці транзитної ділянки автодороги «Одеса Рені» та залишили там автомобіль ВАЗ д.н.з. НОМЕР_4 .

Таким чином, використавши надані ОСОБА_5 засоби для незаконного перетину державного кордону у вигляді карти з технологією «NFC» з ідентифікаційним номером нанесеним на лицьову поверхню карти «id:00251363», яка виконує функцію пропуску на транзитну ділянку автодороги «Одеса - Рені» та виконавши детальні вказівки ОСОБА_5 . ОСОБА_6 та ОСОБА_7 виконали злочинний умисел ОСОБА_5 спрямований на незаконне переміщення осіб через державний кордон України.

В подальшому, ОСОБА_5 будучі упевненим, що ним виконані всі дії спрямовані на досягнення його злочинного умислу спрямованого на незаконне переміщення через державний кордон України громадян України ОСОБА_6 та ОСОБА_7 25.04.2024 року о 11:00 здійснив з належного йому номеру мобільного телефону НОМЕР_2 на номер мобільного телефону ОСОБА_8 НОМЕР_3 телефонний дзвінок та вказав йому на необхідність надання йому раніше озвученої суми неправомірної вигоди у розмірі 1000 (однієї тисячі) доларів США, за кожну незаконно переміщувану особу, тобто загальною сумо у розмірі 2000 (дві тисячі) доларів США.

Зустріч ОСОБА_5 призначив ОСОБА_8 на території автостанції за адресою: АДРЕСА_1 того ж дня.

Приблизно о 13:55 25.04.2024 року під час отримання грошових коштів у сумі 2000 (дві тисячі) доларів США на території автостанції за адресою: АДРЕСА_1 протиправна діяльність ОСОБА_5 була припинена, а його затримано у порядку, передбаченому ст. 208 КПК України.

В подальшому 25 квітня 2024 свідком ОСОБА_6 добровільно було видано для долучення до матеріалів кримінального провадження пластикову карту з маркуванням ДПСУ, яка використовуються для фіксації осіб, які в`їжджають на транзитну ділянку автодороги «Одеса - Рені» з серією та номером: id: 00251363.

Того ж дня вказану карту було визнано речовим доказом в рамках кримінального провадження.

Оскільки у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що вилучена карта є речовим доказом в рамках кримінального провадження, оскільки використовувалася для здійснення незаконного перетину державного кордону особами, слідчий за погодженням з прокурором звертається до слідчого судді із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна.

Заступник керівника Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, проте слідчий Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_3 подав до суду заяву, в якій просив розглянути клопотання без його участі та задовольнити.

ОСОБА_6 подав до суду заяву, в якій просив клопотання розглянути у його відсутність та зазначив, що проти задоволення клопотання не заперечує.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України.

Дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, приймаючи до уваги заяви учасників процесу, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 132 КПК України - застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК країни речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0000029 від 02.004.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 368 КК України за фактом неправомірних дій службових осіб службових осіб ДПСУ, які вимагають та отримують неправомірну від особи за не створення штучних перешкод у реалізації її законних прав.

Слідчий суддя на підставі долучених до клопотання матеріалів прийшов до висновку, що вилучене майно, на яке просить накласти арешт слідчий, може містити у собі інформацію щодо вчинення кримінального правопорушення в рамках кримінального провадження, так, вилучена картка могла використовуватися для реалізації незаконного перенаправлення осіб через державний кордон України.

Також, слідчий суддя звертає увагу на те, що вилучене під час обшуку майно було визнано слідчим речовим доказом у кримінальному провадженні відповідно до постанови слідчого та потребує додаткового дослідження та огляду з метою встановлення обставин вчинення кримінальних правопорушень в рамках кримінального провадження.

Отже, слідчим суддею на підставі долучених до клопотання матеріалів встановлено, що вилучене майно відповідає критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки може містити в собі відомості щодо обставин вчинення кримінальних правопорушень в рамках кримінального провадження.

Оскільки вилучене майно визнано речовим доказом в рамках кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що існує ризик його можливої зміни або знищення, в цілях подальшого ймовірного уникнення передбаченої законом відповідальності за ймовірно вчинені дії у випадку підтвердження їх факту у встановленому законом порядку.

У зв`язку з викладеним, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, з метою збереження речового доказу, який може мати суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, зацікавлена особа в порядку ст. 174 КПК України має процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

На підставі викладеного, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, а також з метою забезпечення повного, всебічного розслідування кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_3 , погоджене заступником керівника Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000029 від 02.004.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 368 КК України задовольнити.

Накласти арешт із забороною розпорядження та користування на пластикову карту з маркуванням ДПСУ, яка використовуються для фіксації осіб, які в`їжджають на транзитну ділянку автодороги «Одеса - Рені» з серією та номером: id: 00251363.

Виконання ухвали покласти на старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1