Провадження по справі № 1-кп/522/635/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Приморського районного суду м. Одеси № 106 об`єднане кримінальне провадження (справа №522/15710/20) за №0000238 від 19.07.2020 року, №0000798 від 08.06.2023 року та №0000044 від 11.01.2023 року стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Нова Долина, Овідіопольського району, Одеської області, який має неповну середню освіту, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , до затримання проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 187 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси на розгляді перебуває кримінальне провадження №0000238 від 19.07.2020 року ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, та стосовно іншої особи, відносно якої ухвалено вирок в даному кримінальному провадженні.

В подальшому до Приморського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000798 від 08.06.2023 року стосовно ОСОБА_3 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 14.12.2023 року вказані кримінальні провадження стосовно ОСОБА_3 було об`єднано в одне провадження.

Крім того, до суду надійшов ще один обвинувальний акт у №0000044 від 11.01.2023 року стосовно ОСОБА_3 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, який на підставі ухвали від 23.01.2024 року було об`єднано в одне з вищевказаними кримінальним провадженнями, що надійшли до суду раніше.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування від суду, впливу на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, які судом ще не допитані, та вчинення інших кримінальних правопорушень, яке просив в судовому засіданні задовольнити.

Сторона захисту заперечувала проти задоволення клопотання прокурора, просила обрати обвинуваченому більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання прокурора, матеріали провадження, суд доходить таких висновків.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 13.03.2024 року обвинуваченому ОСОБА_3 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, строком на 60 днів.

Згідно ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

За Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод на державу покладається обов`язок вжити заходи щодо забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України при застосуванні та продовженні запобіжного заходу суд враховує наявність обґрунтованої підозри, доведених прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, а також інші обставини, зазначені ст. 178 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Крім того, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Доцільність тримання обвинуваченого під вартою повинна забезпечувати не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_3 , на даній стадії судового провадження обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, за кваліфікуючими ознаками: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб; а також за ч. 4 ст. 185 КК України, за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Захисник та обвинувачений заперечували проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , просили застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, оскільки останній має постійне місце проживання, де може відбувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, та не має наміру ухилятись від явки до суду.

Вирішуючи питання про продовження стосовно ОСОБА_3 запобіжного заходу за клопотанням прокурора, суд враховує дані щодо особи обвинуваченого, який є громадянином України, зареєстрований в Вінницькій області, офіційно не працевлаштований, осіб на утриманні не має, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків.

Крім того, ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 07.07.2022 року судом було змінено обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, в тому числі, з`являтися до суду за кожною вимогою, який він порушив.

Також суд враховує, що обвинувачений після зміни йому запобіжного заходу, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання неодноразово не з`являвся до суду, клопотань про відкладення не надсилав, в судовому засіданні не надав жодного доказу щодо поважності причин його неявки, у зв`язку з чим суд розцінює таку поведінку обвинуваченого, як спробу навмисного переховування від суду, з метою уникнення відповідальності, що в свою чергу призводить до порушення розумних строків судового розгляду кримінального провадження, що в свою чергу перешкоджає кримінальному провадженні.

У зв`язку із неодноразовою неявкою належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання обвинуваченого ОСОБА_3 , 16.05.2023 року судом було постановлено ухвалу про його примусовий привід, яку згідно рапорту о/у СКП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , виконати не надалось можливим, оскільки останній протягом кількох місяців не проживав за адресою відбування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, будь-який зв`язок з ним був відсутній та в подальшому на підставі ухвали суду його було оголошено у розшук.

Вказане свідчить про свідоме умисне невиконання обвинуваченим ОСОБА_3 покладених на нього судом обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, у зв`язку із чим суд доходить висновку, що забезпечення належної процесуальної поведінки та запобігання ризикам, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, можливо лише у разі застосування до нього саме виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи не здатні забезпечити виконання ним обов`язків, пов`язаних з його процесуальним статусом у даному кримінальному провадженні.

Враховуючи в сукупності дані щодо особи обвинуваченого, невиконання покладених на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, визначених останньому при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а також тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , за яке передбачено покарання до десяти років позбавлення волі із конфіскацією майна, тому на переконання суду, продовжує існувати ризик того, що обвинувачений, розуміючи наслідки покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим, може вдатися до спроб переховуватися від суду, з метою уникнення відповідальності, що доводить ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, суд приймає до уваги, що продовжує існувати ризик можливого незаконного впливу на потерпілих та свідків, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які ще судом не допитані, враховуючи в тому числі насильницький характер злочину, в якому він обвинувачується.

Окрім того, суд окремо звертає увагу, що під час перебування обвинуваченого ОСОБА_3 під цілодобовим домашнім арештом до Приморського районного суду м. Одеси було скеровано два обвинувальні акти за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, що доводить заявлений прокурором ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Таким чином, з урахуванням даних щодо особи ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, та наявності доведених прокурором ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які не зменшились на продовжують існувати, суд вважає можливим клопотання прокурора задовольнити та продовжити стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом не встановлено.

Приймаючи до уваги наведене, суд доходить висновку про неможливість застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, який зможе запобігти вищевказаним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Крім того, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України суд має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Крім того, стороною захисту не було надано будь-яких даних, які б давали суду підстави застосувати стосовно обвинуваченого більш м`який запобіжний захід.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає за необхідне клопотання прокурора задовольнити, продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, тяжкість злочинів, в яких він обвинувачується, невиконання покладених на обвинуваченого судом обов`язків, та існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшились та не перестали існувати, що у сукупності дає суду достатні підстави вважати, що на даний час застосування більш м`якого запобіжного ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти вказаним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Керуючись ст. 132, 176, 177, 178, 183, 194, 199, 331, 372, 376 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «ОСІ», без визначення розміру застави, строком на 60 (шістдесят) днів.

Строк дії ухвали щодо запобіжного заходу становить 60 (шістдесят) днів і обчислюється з моменту постановлення ухвали суду, тобто з 02.05.2024 року, який діє до 30.06.2024 року включно.

Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, направити ДУ «ОСІ».

Ухвала суду може бути оскаржена в частині запобіжного заходу протягом п`яти днів до Одеського апеляційного суду з моменту її оголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою, - з моменту вручення її копії.

Суддя Приморського районного

суду м. Одеси ОСОБА_7