Номер провадження: 11-кп/813/983/24
Справа № 502/1243/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режиме відеоконференції апеляційну скаргу прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури ОСОБА_10 на вирок Кілійського районного суду Одеської області від 06.12.2023 у кримінальному провадженні №0000456, внесеному до ЄРДР 09.04.2023, відносно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кілія Одеської області, громадянина України, з базовою середньою освітою, робітника з благоустрою КП «Добробут-Кілія», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше в силу ст. 89 КК України не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Зазначеним вироком суду першої інстанції ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді 6 (шести) місяців арешту.

На підставі ч.ч. 1, 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_9 у строк відбування покарання, строк його тримання під вартою з 09.04.2023 по день ухвалення вироку з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день арешту, у зв`язку з чим на момент ухвалення вироку суду обвинувачений є таким, що фактично відбув призначене йому покарання.

Оскільки ОСОБА_9 відбув покарання, у зв`язку з чим відносно нього скасовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та звільнено його з під варти в залі суду.

Вироком також вирішено питання щодо долі речових доказів.

Вказаним вироком суду першої інстанції ОСОБА_9 визнаний винним у томі, що він 09.04.2023 р. приблизно о 16:00 (більш точного часу в ході судового розгляду не встановлено) перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в приміщенні кухні житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , в ході сварки зі своєю співмешканкою ОСОБА_7 у відповідь на її зауваження з приводу кількості вжитого алкоголю, діючи з неконкретизованим (невизначеним) умислом, спрямованим на заподіяння тілесних ушкоджень, що виник раптово, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно наніс ОСОБА_7 один удар клинком кухонного ножа, який тримав у правій руці, в область шиї зліва, чим спричинив тілесне ушкодження у вигляді колото-різаної рани лівої половини нижнього відділу передньої поверхні шиї, яке відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Своїми діями ОСОБА_9 умисно спричинив потерпілій ОСОБА_7 легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись із вироком суду першої інстанції прокурор ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає рішення суду ухвалене з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального правопорушення та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Доводи обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не враховані суттєві обставини для визначення наявності прямого умислу на заподіяння смерті потерпілій, а саме те, що обвинувачений усвідомлював, що не має будь якої загрози для себе з боку потерпілої, ситуація перебуває під його контролем та результат її вирішення залежить лише від його волі. При цьому обвинувачений, являючись більш фізично розвиненим від потерпілої, різко зблизився з нею та за допомогою ножа наніс удар в область життєво важливого органу людини шиї, а саме, в область «сонної» артерії. Вказує, що відповідно до висновку судово-медичної експертизи тілесне ушкодження потерпілої призвело до небезпечних для життя наслідків. Зазначає, що судом першої інстанції неправильно застосовано закон про кримінальну відповідальність, а саме те, що змінивши кваліфікацію діяння ОСОБА_9 , і визнавши його винним за ч. 2 ст. 125 КК України суд першої інстанції застосував закон про кримінальну відповідальність, який не підлягав застосуванню. Так, мотивуючи своє рішення про перекваліфікацію діяння обвинуваченого із замаху на вбивство на умисне спричинення легкого тілесного ушкодження суд першої інстанції зазначив, що наносячи удар потерпілій, наслідки, у вигляді настання смерті потерпілої не охоплювалися умислом обвинуваченого. Крім того, районний суд до висновку, що вчиняючи свої злочинні дії обвинувачений мав неконкретизований (невизначений) умисел, при якому він передбачав настання різних за характером і тяжкістю наслідків.

Також прокурор посилається на те, що обвинувачений ОСОБА_9 наніс потерпілій ОСОБА_7 удар табуретом по голові, що підтверджуються слідчим експериментом з потерпілою, яка на місці вчинення злочину відобразила дані обставини і висновком судово-медичної експертизи в якому експертом в описовій частині зазначено, що зі слів потерпілої їй було нанесено два удари перший табуреткою по голові, другий ножем у шию. Тобто зміна характеру насилля може свідчити про конкретний умисел обвинуваченого на позбавлення життя потерпілої.

Просить вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років.

Під час апеляційного розгляду повторно допитати свідків, потерпілу, обвинуваченого. судово-медичного експерта та дослідити письмові докази у кримінальному провадженні №0000456 від 09.04.2023, а саме:

- допитати в якості потерпілої ОСОБА_7 ;

- допитати в якості обвинуваченого ОСОБА_9 ;

- допитати в якості свідка ОСОБА_11 ;

- допитати в судовому засіданні з метою уточнення та роз`яснення висновку судово-медичного експерта ОСОБА_12 ;

- дослідити протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 09.04.2023 складений за участі потерпілої ОСОБА_7 ;

- дослідити письмову заяву потерпілої ОСОБА_13 від 09.04.2023 в якій та надає дозвіл на проведення огляду за місцем свого проживання;

- дослідити протокол огляду місця події, складений 09.04.2023 слідчим за наслідками проведеного з дозволу ОСОБА_7 огляду належного їй будинку, розташованого по АДРЕСА_2 ; - дослідити протокол проведення слідчого експерименту, складений слідчим 21.04.2023 за наслідками проведення відповідної слідчої дії з потерпілою ОСОБА_7 з додатком до нього;

- дослідити документи - довідки, видані Комунальним некомерційним підприємством «Кілійська багатопрофільна лікарня» Кілійської міської ради за №42 та №49, медичну картку стаціонарного хворого №1385;

- дослідити акт медичного огляду №17 від 09.04.2023;

- дослідити висновок експерта №18 від 29.06.2023;

- дослідити ухвалу про арешт майна, вилученого у ОСОБА_9 ;

- дослідити протокол освідування ОСОБА_9 від 10.04.2023;

- дослідити висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 09.04.2023;

- дослідити акт медичного огляду та висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 09.04.2023 р.;

- дослідити довідку по судимості ОСОБА_9 та вирок за яким останній був засуджений за ч. 1 ст. 115 КК України.

Погоджуючись із рішенням суду першої інстанції захисник ОСОБА_9 ОСОБА_8 подала заперечення на апеляційну скаргу, оскільки вважає, що районний суд дав вірну оцінку обставинам, дійшов правильного висновку і постановив законне рішення. Зазначає, що апеляція прокурора ґрунтується на припущеннях і задоволенню не підлягає.

Просить вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Позиції учасників судового розгляду.

Заслухавши: суддю-доповідача, прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги, пояснення потерпілої, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 КК України; 2) відповідно до положень Загальної частини КК; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 №7 роз`яснено, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Перевіривши матеріали кримінального провадження, надавши відповідну правову оцінку заявленим в апеляційній скарзі доводам і наявним в матеріалах провадження доказам, апеляційний суд доходить наступних висновків.

На думку апеляційного суду, висновок суду першої інстанції про недоведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України поза розумним сумнівом та засудження останнього за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України за вказаних в оскаржуваному вироку обставин підтверджується дослідженими у суді першої інстанції доказами, які у своїй сукупності є достатніми, допустимими, узгодженими між собою, зібрані у встановленому порядку і досліджені судом першої інстанції з дотриманням принципів повноти, всебічності та об`єктивності судового розгляду, яким надана належна правова оцінка.

Як вбачається з матеріалів провадження під час судового розгляду судом першої інстанції допитаний обвинувачений ОСОБА_9 вину у пред`явленому обвинуваченні не визнав та дав показання про те, що в день, коли відбулись відповідні події, він взяв у свого знайомого ОСОБА_14 автомобіль та в наступному випив з ним пива. Далі він приїхав до себе додому, де з потерпілою та своїм братом ОСОБА_15 також вжили спиртне та вирішили топити баню. ОСОБА_16 став рубати дрова на подвір`ї, а ОСОБА_17 сиділа на кухні та готувала їжу. Обвинувачений також зайшов на кухню, де за столом сиділа ОСОБА_18 і, стоячи справа від входу та лівим боком в півоберта до неї, став нарізати закуску. ОСОБА_18 стала висловлювати йому претензії з приводу вживання ним алкоголю, а він у цей час повернувся в її бік не випускаючи з правої руки ніж та у зв`язку з тим, що ОСОБА_18 якраз в цей час почала підводитись зі стільця, ножем випадково поцілив їй в область шиї. Після цього ОСОБА_18 вийшла в коридор, де висловила йому претензії з приводу того, що він наробив, а далі вийшла надвір. Він одразу вийшов за нею та вибіг на вулицю, де став кликати сусідку, щоб вона викликала швидку допомогу для ОСОБА_18 . В подальшому приїхала швидка, яка забрала ОСОБА_18 в лікарню, а також співробітники поліції, які його затримали. Зазначає, що не хотів вдарити ОСОБА_18 ножем та це сталося випадково.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_19 суду показав, що обвинувачений ОСОБА_9 доводиться їй сином, який живе разом з потерпілою ОСОБА_7 в належному їй будинку близько 10 років однією сім`єю. Приблизно раз на 2-3 тижні свідок приходить до них в баню. В день, коли відбулись події, що є предметом судового розгляду, свідок також за запрошенням прийшла до них додому, де на той час знаходились її сини - ОСОБА_20 та обвинувачений, а також ОСОБА_18 , яка чистила картоплю. Свідок побачила, що ОСОБА_21 на вигляд був у стані алкогольного сп`яніння, та ОСОБА_16 в цей час рубав дрова. Далі свідок пішла в баню та коли вийшла, то побачила, що ОСОБА_21 бігав по двору та просив викликати швидку, а ОСОБА_18 лежала на дивані в крові. ОСОБА_21 почав просити у ОСОБА_18 пробачення та в подальшому приїхала швидка, а потім і поліція. Сусіди вийшли і бачили, як ОСОБА_18 швидка забрала до лікарні. Також було знайдено ніж та ОСОБА_22 затримали. Свідкові відомо, що ОСОБА_18 лає ОСОБА_22 , коли він вип`є, але в той день вона не бачила, що вони сварилися.

Свідок ОСОБА_23 , суду пояснив, що з обвинуваченим ОСОБА_9 він є братами, а потерпіла ОСОБА_7 є співмешканкою брата. В той день, коли відбулись відповідні події, ОСОБА_21 попросив його поїхати разом з ним до с. Шевченкове у справах. Після цього вони приїхали до ОСОБА_22 додому, де свідок став рубати автомобільну покришку для розпалювання бані, а брат поїхав до магазину. Коли ОСОБА_21 повернувся, то по ньому було видно, що він знаходився у стані алкогольного сп`яніння. Свідок попросив брата принести кави, у зв`язку з чим ОСОБА_21 зайшов до будинку, де ОСОБА_17 готувала їжу. Через хвилину ОСОБА_18 вибігла з будинку та стала кликати свідка, після чого він побачив на ній кров в області шиї, затиснув рану та поклав ОСОБА_18 на диван, що стояв на подвір`ї. В цей час ОСОБА_21 вибіг з будинку та став кричати, щоб ОСОБА_18 викликали швидку, просив її врятувати, а після того, як швидка приїхала, допомагав заносити її до автомобіля швидкої. В подальшому приїхали співробітники поліції, які затримали ОСОБА_22 .

Свідок ОСОБА_24 пояснила районному суду про те, що вона мешкає в будинку поряд з будинком потерпілої ОСОБА_25 близько 15 років та їй відомо, що вона з обвинуваченим проживає однією сім`єю, як чоловік і дружина. Свідок не володіє відомостями про те, що ОСОБА_21 раніше застосовував до ОСОБА_18 насильство та потерпіла їй про це не розповідала. В день, коли відбулись відповідні події, свідок перебувала у дворі та почула крик ОСОБА_26 , який просив її викликати швидку, бо він підрізав ОСОБА_18 . Після цього свідок викликала швидку допомогу та пішла подивитись, що з ОСОБА_18 . Потерпіла лежала у дворі та закривала рану, а ОСОБА_21 тримався за голову і плакав. В подальшому ОСОБА_18 забрали до лікарні та вона казала свідкові, що ОСОБА_21 її підрізав. Претензій до обвинуваченого вона в ході розмови не висловлювала.

Свідок ОСОБА_11 , яка перебуває на посаді лікаря-завідуючого інфекційного відділення, а також є лікарем сімейної медицини Кілійської багатопрофільної лікарні. 09.04.2023 р. дала покази у суді про те, що вона заступила на чергування в лікарні та о 16:25 на автомобілі швидкої допомоги було доставлено хвору середнього ступеня тяжкості з ножовим пораненням в області шиї. Хвору було відправлено в хірургічне відділення, а також зроблено тест на стан сп`яніння, який дав позитивний результат. Жінка була при свідомості та повідомила, що її вдарив співмешканець. Вказана інформація з її слів була занесена до медичної картки хворого. Оскільки в потерпілої були пошкоджені судини, вона в подальшому була направлена до Одеської обласної лікарні.

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_9 підтверджується дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, зокрема:

- даними з протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення, від 09.04.2023р., згідно яких ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 просила співробітників поліції вжити заходи до ОСОБА_9 , який 09.04.2023 р. о 15:40 перебуваючи в приміщенні буд. АДРЕСА_2 наніс один удар ножем в ліву частину шиї (т. 1, а.к.п. 115).

- даними з протоколу огляду місця події, складеного 09.04.2023 р. слідчим за наслідками проведеного з дозволу ОСОБА_7 огляду належного їй будинку, розташованого по АДРЕСА_2 , де біля вхідних дверей, а також в будинку при вході були виявлені плями бурого кольору, зовні схожі на кров, з яких відібрані і вилучені змиви, а в кухні будинку на столі виявлено чашку, пластмасову ємність з розрізаною картоплею, оцинковану ємність з водою та кухонний ніж з пластмасовою рукояткою сіро-білого кольору, на клинці якого виявлено речовину бурого кольору, зовні схожу на кров та який також було вилучено (т. 1, а.к.п. 132-139).

- даними з протоколу проведення слідчого експерименту, складеного слідчим 21.04.2023 р. за наслідками проведення відповідної слідчої дії, в ході якої потерпіла ОСОБА_7 розповіла та наглядно продемонструвала, як 09.04.2023 р. приблизно о 15:00 її співмешканець ОСОБА_21 разом зі своїм братом ОСОБА_27 приїхали з с. Шевченкове. ОСОБА_16 розпалив баню, через деякий час прийшла матір ОСОБА_22 та одразу пішла до бані. Потерпіла на кухні свого будинку почистила та порізала картоплю та в цей час до кухні зайшов ОСОБА_21 . Потерпіла почала з ним розмову стосовно того, чому він так сильно напився. ОСОБА_21 став казати, що він тут господар і має право напитися. Після чого взяв стілець, який стояв біля кухонного столу та вдарив ним ОСОБА_18 по голові. Далі ОСОБА_21 правою рукою взяв кухонний ніж, який лежав на столі в кухні та почав ним розмахувати, а ОСОБА_18 при цьому сиділа за столом в кухні та нахилила голову. ОСОБА_21 розмахував ножем та питав потерпілу куди її бити ножем. Далі потерпіла відчула, що в неї з шиї тече кров та зрозуміла, що ОСОБА_21 її вдарив ножем, коли вона сиділа. Сам удар потерпіла не відчула та не бачила, як точно ОСОБА_21 завдав їй удар ножем. Далі потерпіла вийшла до коридору, при цьому кров стала капати з її шиї. Після цього потерпіла вибігла у двір та покликала брата обвинуваченого на допомогу, який затиснув їй рану полотенцем та поклав на диван, що розташований у дворі будинку. Ігор при цьому допомогу потерпілій не надавав (т. 1, а.к.п. 117-123).

- даними з довідок, виданих Комунальним некомерційним підприємством «Кілійська багатопрофільна лікарня» Кілійської міської ради за №42 та №49 та медичної картки стаціонарного хворого № 1385, згідно яких ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 знаходилась на лікуванні у відповідному закладі з 16:25 09.04.2023 р. з діагнозом «колото-різана» рана шиї зліва. Кровотеча. Пошкодження магістральних судин?» (т. 1, а.к.п. 125, 127-128).

- даними з акту медичного огляду №17 від 09.04.2023 р., згідно яких за наслідками проведеного огляду о 16:30 встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 знаходиться у стані алкогольного сп`яніння, результат огляду 0,89‰ (т. 1, а.к.п. 130-131).

- даними з протоколу огляду місця події, складеного 09.04.2023 р. за наслідком огляду операційної палати в КНП «Кілійська багатопрофільна лікарня» КМР, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , в ході якого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 добровільна видала два светри з плямами бурого кольору (т. 1, а.к.п. 143-145).

- даними з протоколу отримання зразків для експертизи, згідно яких 09.04.2023 р. у ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 слідчим було відібрано зразки крові для проведення медичної експертизи (т. 1, а.к.п. 151-152).

- даними з протоколу отримання зразків для експертизи, згідно яких 09.04.2023 р. у ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 слідчим було відібрано зразки змивів правої та лівої руки для проведення медичної експертизи (т. 1, а.к.п. 153-154).

- даними з протоколу отримання зразків для експертизи, згідно яких 09.04.2023 р. у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 слідчим було відібрано зразки крові для проведення медичної експертизи (т. 1, а.к.п. 157-158).

- даними з висновку експерта №634 від 13.04.2023 р., складеного за наслідками проведення судово-медичної експертизи зразка рідкої крові підозрюваного ОСОБА_9 , 1972 року народження, згідно яких: «Кров підозрюваного ОСОБА_9 , 1972 року народження, відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В за системою АВО» (т. 1, а.к.п. 159-160).

- даними з висновку експерта №633 від 18.04.2023 р., складеного за наслідками проведення судово-медичної експертизи зразка рідкої крові потерпілої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно яких: «Кров потерпілої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В за системою АВО» (т. 1, а.к.п. 161-162).

- даними з висновку експерта №636 від 20.04.2023 р., складеного за наслідками проведення судово-медичної експертизи ватних тампонів зі змивами речовини бурого кольору, вилучених в ході огляду місця події з подвір`я та будинку АДРЕСА_2 згідно яких: « 3.1. Кров потерпілої ОСОБА_7 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В за системою АВО. 3.2. Кров підозрюваного ОСОБА_9 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В за системою АВО. 3.3. На двох ватних тампонах зі змивами речовини бурого кольору в приміщенні кухні на столі та ватному тампоні зі змивом речовини бурого кольору на підлозі біля дверного отвору, вилучених в ході огляду місця події на території будинку АДРЕСА_2 , знайдена кров людини, при встановленні групової належності якої виявлений тільки антиген Н, що не дає можливості категорично висловитись про групу досліджуваних слідів крові. Але, так як антиген Н, як основний, властивий групі крові О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за системою АВО, не виключається її походження потерпілої ОСОБА_7 при умові відсутності тілесних ушкоджень, що супроводжувались зовнішньою кровотечею на момент події у підозрюваного ОСОБА_9 » (т. 1, а.к.п. 163-166).

- даними з висновку експерта №162 від 21.04.2023 р., складеного за наслідками проведення судово-медичної експертизи ножа кухонного, вилученого в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 , згідно яких: «3.1. На лезі кухонного ножа, вилученому в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 , знайдена кров та ядровмісні клітини, на руків`ї ножа кров не знайдена. Висловитися щодо видової приналежності знайдених крові та ядровмісних клітин не є можливим, у зв`язку з відсутністю у відділенні необхідної кількості реагентів, що преципітують, та через не виявлення в ядрах клітин і ядрах крові Y-хроматину, який властивий тільки людині чоловічої генетичної статі» (т. 1, а.к.п 167-169).

- даними з висновку експерта № 45 від 25.04.2023 р., складеного за наслідками проведення судово-медичної експертизи чоловічих джинсових штанів та куртки, які належать ОСОБА_9 згідно яких: «3.1. Кров потерпілої ОСОБА_7 , 1975 року народження, відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В за системою АВО. 3.2. На джинсових штанах, які належать ОСОБА_9 виявлена кров людини групи О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В за ізосерологічною системою АВО, що не виключає її походження від потерпілої ОСОБА_7 , яка має однозначну групу крові за системою АВО» (т. 1, а.к.п. 170-172).

- даними з висновку експерта №638 від 14.04.2023 р., складеного за наслідками проведення судово-медичної експертизи двох марлевих тампонів зі змивами з правої та лівої рук підозрюваного ОСОБА_9 згідно яких: «3.1. Кров потерпілої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В за системою АВО. 3.2. Кров підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В за системою АВО. 3.3. На двох марлевих тампонах зі змивами з правої, лівої рук підозрюваного ОСОБА_9 знайдена кров людини. При дослідженні на групову належність виявлений тільки антиген Н, властивий як основній групі крові О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В системи АВО, що не виключає походження крові на вказаних вище речових доказах від потерпілої ОСОБА_7 , (носія антигену Н як основного), підозрюваного ОСОБА_9 (також носія антигену Н як основного), за умови наявності ушкоджень з зовнішньою кровотечою у останнього но момент події» (т. 1, а.к.п. 173-175).

- даними з висновку судово-психіатричного експерта №200 від 26.05.2023 р., складеного за наслідками проведення первинної амбулаторної судово-психіатричної експертизи ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно яких: «2.3. За результатами проведеного дослідження експерт психіатр дійшов до висновків, що підозрюваний ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період часу, який відноситься до скоєння інкримінованого йому діяння, на будь-яке хронічне захворювання, недоумство не страждав, у тимчасовому розладі психічної діяльності, або у іншому хворобливому стані психіки не перебував, тому він був здатний повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. На період часу, що відноситься до скоєного кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, перебував у стані простого (непатологічного) алкогольного сп`яніння, в структурі якого не відмічалось якісно порушеної свідомості, будь-яких хвилювань психотичного рівня (марення, галюцинацій, суттєвих афективних порушень та таке інше), тому він був здатен усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час підозрюваний ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , також не страждає на хронічне психічне захворювання, недоумство, або інший хворобливий стан психіки, тому здатний повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом може приймати участь у проведенні слідчих дій, стати перед слідством та судом, правильно сприймати обставини, які мають значення по справі та давати про них відповідні покази, приймати участь у судовому розгляді по справі та самостійно реалізувати своє право на захист. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує» (т. 1, а.к.п. 176-180).

- даними з висновку експерта №18, складеного 29.06.2023 р. за наслідками проведеної судово-медичної експертизи ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно яких:

«1. На тілі ОСОБА_7 виявлено одне тілесне ушкодження у вигляді колото-різаної рани лівої половини нижнього відділу передньої поверхні шиї, яке не є проникаючим та без пошкодження органів шиї та великих кровоносних судин, яке по механізму утворення спричинено будь-яким колюче-ріжучим предметом типу ножа.

2. Спричинене ОСОБА_7 колото-різане пошкодження лівої половини шиї не є небезпечним для життя ушкодженням, що в момент заподіяння спричиняє загрозливі для життя явища та по критерію розладу здоров`я привело до розладу здоров`я понад 6 днів, але не більше як 21 день згідно п. 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

3. На підставі даних медичної документації та характеру колото-різаної рани, це ушкодження могло утворитися 09.04.2023 року та відповідати термінам часу обставин справи.

4. По характеру колото-різаної рани шиї, у ОСОБА_7 відповідає напрямку його нанесення зверху до низу та декілька спереду-назад під малим кутом.

5. Утворення у ОСОБА_7 колото-різаної рани по її характеру під час натискання на клинок ножа малоймовірно.

6. Утворення у ОСОБА_28 коло-різаної рани можливо тільки внаслідок нанесення одного різкого направленого удару клинка.

7.8.9. Під час нанесення тілесного ушкодження, потерпіла ОСОБА_7 могла знаходитися як передньою, так і лівою боковою поверхнею тіла, також в вертикальному чи горизонтальному напрямку відносно до особи, яка нанесла їй поранення шиї. Під час нанесення тілесного ушкодження, ОСОБА_7 могла знаходитися в положенні сидячи на стільці обличчям до особи, що завдала їй удару ножем.

10. Тілесне ушкодження у ОСОБА_7 , яке розташовано на передній поверхні лівої половини шиї, по своїй локалізації знаходиться в ділянці шиї, де поруч розташовані важливі органи шиї та великі кровоносні судини, пошкодження яких приводять до небезпечних для життя наслідків.

11. Спричинене ОСОБА_7 колото-різане поранення шиї, яке не привело до пошкодження органів та великих кровоносних судин, не є небезпечним для життя, тому у випадку ненадання їй медичної допомоги в короткий проміжок часу не могло привести до смерті, в подальшому часі результат не визначений.

12.13. Виявлене у ОСОБА_7 колото-різане пошкодження лівої половини шиї спричинене внаслідок дії та одного удару будь-якого колото-різаного предмету типу ножа, який може мати ширину клинка на рівні занурення біля 1,8 см та глибину раневого каналу в межах 1-1,5 см» /Т. 1, а.к.п. 181-183/.

В судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_12 дав показання про те, що ним для складання експертного висновку було проведено обстеження потерпілої, яка повідомила йому про те, що її вдарив табуретом по голові співмешканець, після чого завдав удару кухонним ножем в область шиї. На момент проведення огляду на місці отриманого потерпілою тілесного ушкодження вже був рубець та ширина і глибина рани була встановлена ним на підставі даних з двох медичних карток з лікувальних закладів, де проходила лікування потерпіла. З огляду на розміри рани він прийшов до висновку, що спричинена потерпілій рана є колото-різаною та її отримання внаслідок випадкового руху ножем з огляду на його 30-річну експертну практику є малоймовірним, оскільки потребує м`язового напруження в руці, що тримає ніж, тобто прикладання певної сили під кутом в напрямку нанесення удару. Під час отримання тілесного ушкодження потерпіла могла як перебувати в положенні сидячи, так і стоячи з поверненою лівою боковою поверхнею тіла в напрямку нанесення удару.

- даними з проколу тимчасового доступу до речей та документів від 21.06.2023 р., згідно яких слідчим в архіві КНП «Одеська обласна клінічна лікарня» було отримано тимчасовий доступ до історії хвороби ОСОБА_7 (т. 1, а.к.п. 190-193).

- даними з протоколу затримання підозрюваного ОСОБА_9 від 09.04.2023 р., згідно якого в ході затримання у підозрюваного було вилучено куртку червоного кольору та джинсові штани синього кольору, на яким мались плями бурого кольору, зовні схожі на кров (т. 1, а.к.п. 194-197).

- даними з протоколу освідування ОСОБА_9 від 10.04.2023 р. складеного за наслідками проведення слідчим відповідної слідчої дії, в ході якої у ОСОБА_9 тілесних ушкоджень виявлено не було (т. 1, а.к.п. 203-204).

- даними з висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 09.04.2023 р., за результатами якого встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, 0,89 ‰ (т. 1, а.к.п. 214).

- даними з акту медичного огляду та висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 09.04.2023 р., за результатами яких встановлено, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 станом на 17:56 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, 2,450 ‰ (т. 1, а.к.п. 215-216).

Оцінюючи вищезазначені докази, апеляційний суд приходить висновку про те, що всі досліджені у суді першої інстанції докази є належними, оскільки підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом.

Всі ці докази в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного і дають можливість суду прийти однозначного висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_9 з правовою кваліфікацією за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, не доведено поза розумним сумнівом, як те вимагає положення ч. 2 ст. 17 КПК України, натомість є доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно дослідив зібрані органами досудового розслідування докази, дав їм належну правову оцінку, на підставі чого прийшов до обґрунтованих висновків по суті обвинувачення, з якими погоджується й апеляційний суд, у зв`язку з чим вважає доводи апеляційної скарги прокурора про винуватість ОСОБА_9 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України є безпідставними та недоведеними.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими доводи прокурора про неправильну перекваліфікацію діяння обвинуваченого із замаху на вбивство на умисне спричинення легкого тілесного ушкодження, оскільки під час огляду місця події не вбачається ознак бійки (зрушених з місця чи розкиданих (перекинутих) предметів), при розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції ні потерпіла, ні свідки не повідомляли, що потерпіла бігла чи втікала від ОСОБА_9 , чи те, що він намагався її наздогнати, чи погрожував. Навпаки, як свідки так і потерпіла повідомили, що ОСОБА_9 був дуже схвильований кликав на допомогу, просив викликати швидку, намагався допомогти потерпілій.

Крім того, висновком судово-медичної експертизи №18 від 28.06.2023 р. встановлено, що на тілі ОСОБА_7 виявлено одне тілесне ушкодження у вигляді колото-різаної рани лівої половини нижнього відділу передньої поверхні шиї, яке не є проникаючим та без пошкодження органів шиї та великих кровоносних судин. Тілесні ушкодження характеризуються як легкі з короткочасним розладом здоров`я. Потерпілою були надані пояснення, що її попередні пояснення, які вона надавала слідчому у лікарні, були перебільшені, оскільки вона була розлючена на чоловіка, за те що він в цей день вживав алкоголь. Кваліфікування кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 115 КК включає в себе наявність обов`язкових складових злочину таких як мотив та мета злочину. У ході судового розгляду кримінального провадження у районному суді не встановлена ні мета, ні мотив кримінального правопорушення, що вказував би на умисел обвинуваченого на заподіяння смерті потерпілій. Саме тому апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про перекваліфікацію дій обвинуваченого із замаху на вбивство на умисне спричинення легкого тілесного ушкодження та вважає її правильною.

Доводи прокурора про те, що обвинувачений ОСОБА_9 наніс потерпілій ОСОБА_7 удар табуретом по голові, який передував нанесення удару ножем в шию, про який потерпіла зазначила під час проведення слідчого експерименту є необґрунтованими, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Під час судового розгляду у районному суді факт спричинення потерпілій тілесних ушкоджень табуреткою не знайшов свого підтвердження ні поясненнями потерпілої, ні поясненнями свідків.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора та матеріали кримінального провадження не містять вказівки на порушення судом першої інстанцій при розгляді провадження норм кримінального процесуального закону, які ставили би під сумнів обґрунтованість прийнятого рішення.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_9 суд першої інстанції врахував обставини, які обтяжують покарання, а саме вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебував у сімейних відносинах, та вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Обставини, які пом`якшують покарання відсутні.

Крім цього, суд враховав обставини та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є кримінальним проступком, а також відомості, що характеризують особу обвинуваченого, зокрема, те, що він позитивно характеризується за місцем роботи та не перебуває на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра.

На підставі викладеного, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що обвинуваченому для перевиховання та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень має бути призначене покарання у виді арешту в максимальній межі відповідного виду покарання, визначеній санкцією ч. 2 ст. 125 КК України.

Погоджуючись з позицією суду першої інстанції, колегія суддів враховує також практику Верховного Суду (постанова Верховного Суду від 09.10.2018 у справі №756/4830/17-к), згідно якої визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Апеляційний суд вважає, що призначене покарання за своїм видом і розміром є законним, достатнім, співрозмірним, справедливим та призначене у відповідності до вимог ст. 50 та 65 КК України.

Колегія суддів повністю погоджується з висновком районного суду та вважає, що призначена міра примусу до обвинуваченого узгоджується з вимогами закону, є необхідною та достатньою для його виправлення, справедливою та такою, що не суперечить положенням закону України про кримінальну відповідальність і відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Таким чином колегія суддів не виявила допущених істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону під час розгляду справи та постановлення вироку суду, а тому вважає, що постановлений по справі вирок відносно ОСОБА_9 є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування або зміни за результатами апеляційного розгляду не встановлено.

Враховуючи наведене апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржуваний вирок суду першої інстанції ухвалено з дотримання принципу повноти, об`єктивності та всебічності розгляду справи, висновки суду ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження, а призначене обвинуваченому покарання відповідає тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та даним про його особу.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, у відповідності з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а оскаржуваний вирок суду першої інстанції без змін.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 412, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Вирок Кілійського районного суду Одеської області від 06.12.2023 у кримінальному провадженні №0000456, внесеному до ЄРДР 09.04.2023, відносно ОСОБА_9 , засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4