ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2098/24 Справа № 180/681/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

в режимі відеоконференції:

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження у суді першої інстанції, на вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2024 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000033, щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Марганця Дніпропетровської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2024 року ОСОБА_8 засуджено за ст. 395 КК України до покарання у виді арешту на строк 3 місяці.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено обчислювати з дня фактичного затримання після набрання вироком законної сили в порядку виконання.

Цим вироком ОСОБА_8 визнано винуватим у порушенні правил адміністративного нагляду самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, вчиненого за наступних обставин.

Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 серпня 2023 року ОСОБА_8 на підставі п. «г» ст. 3 Закону України Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі встановлений адміністративний нагляд на строк один рік.

Так, ОСОБА_8 , діючи умисно, без поважних причин, без дозволу працівників поліції відділення №1 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, достовірно знаючи, що за невиконання обмежень, покладених на нього ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 серпня 2023 року, йому загрожує кримінальна відповідальність, будучи в належній формі ознайомленим з вищевказаною ухвалою суду, достовірно знаючи про наслідки невиконання покладених на нього обмежень, раніше вказаною ухвалою суду, та обов`язків, передбачених ст. 9 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі», 03 березня 2024 року самовільно залишив місце проживання, а саме квартиру АДРЕСА_3 , з метою ухилення від адміністративного нагляду та поїхав до м.Дніпра, де і перебував по 19 березня 2024 року, тобто скоїв кримінальний проступок проти правосуддя.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду змінити в частині призначення покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, вважати ОСОБА_8 засудженим за ст. 395 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1 700 грн. В іншій частині просить вирок суду залишити без зміни.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що на час винесення оскаржуваного вироку набули чинності зміни, внесені Законом України № 3342-ІХ від 23 серпня 2023 року, якими фактично виключено із санкції ст. 395 КК України такий вид покарання як арешт, разом з тим суд не звернув на це увагу та призначив ОСОБА_8 покарання у виді арешту на строк 3 місяці.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор підтримав апеляційну скаргу сторони обвинувачення та просив її задовольнити в повному обсязі.

Захисник ОСОБА_7 не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_8 у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату та час розгляду провадження, клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги не надходило, захисник не заперечував проти розгляду апеляційної скарги за відсутності обвинуваченого.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції щодо доведеності винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України, за яке його засуджено, за обставин, установлених судом та викладених у вироку, а також кваліфікація його діянь за ст. 395 КК України у апеляційій скарзі не оскаржуються, а тому відповідно до ст. 404 КПК України апеляційним судом не переглядаються, у зв`язку з чим в частині обвинувачення ОСОБА_8 за ст. 395 КК України апеляційний суд виходить з фактичних обставин, встановлених судом першої інстанції.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність під час призначення ОСОБА_8 покарання, слід зазначити, що зазначені доводи суд вважає такими, що заслуговують на увагу.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотньої дії у часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За вимогами ч.ч. 2, 3 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Вимогами ст. 5 КК України визначено низку умов, за яких допускається надання зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду України щодо питання чинності закону про кримінальну відповідальність у часі та його зворотної дії, на стадії визначення тієї норми закону, яка встановлює вид і міру юридичної відповідальності, відбувається вибір такої норми, з`ясовується її зміст, форма та чинність, визначається редакція норми, яка діяла на момент вчинення діяння, встановлюється її дія у часі, просторі та щодо певного кола осіб (ст.ст. 4, 6, 7 та 8 КК України).

28 березня 2024 року набрав чинності Закон України № 3342-IX від 23 серпня 2023 року до ст. 395 КК України, яким було внесено зміни до КПК України, зокрема, ст. 60 КК України викладена у новій редакції, згідно якої покарання у виді арешту застосовується лише до військовослужбовців, а також змінено санкцію ст. 395 КК України, з якої виключено такий вид покарання як арешт.

Як слідує з оскаржуваного вироку ОСОБА_8 засуджено за ст. 395 КК України до покарання у виді арешту на строк 3 місяці.

Вказаний вирок було ухвалено 08 квітня 2024 року, тобто після набрання чинності змін, внесених Законом України № 3342-IX від 23 серпня 2023 року.

Разом з тим, суд першої інстанції не врахував вищевказані зміни та призначив ОСОБА_8 покарання за ст. 395 КК України у виді арешту, чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Як слідує з вимог п. 3 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою зміну судового рішення, вважається неправильне застосування закону, який підлягає застосуванню.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для зміни судового рішення є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Апеляційний суд, враховуючи загальні засади кримінального провадження та вимоги ст. 5 КК України, а також, що на момент апеляційного перегляду зміни, внесені Законом України №3342-IX від 23 серпня 2023 року, набули чинності та їх застосування з урахуванням вимог апеляційної скарги прокурора поліпшує становище обвинуваченого, вважає за необхідне змінити вирок суду в частині призначення ОСОБА_8 покарання за ст. 395 КК України та з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретних обставин провадження, даних про особу обвинуваченого, а також вимог апеляційної скарги прокурора, призначити ОСОБА_8 покарання за ст. 395 КК України у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що буде справедливим та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Інших порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність у провадженні, які були б підставами для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення, апеляційним судом не встановлено.

З огляду на викладене, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, а вирок суду підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження у суді першої інстанції, задовольнити.

Вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2024 року щодо ОСОБА_8 змінити в частині призначення покарання.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ст. 395 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 грн.

В іншій частині вирок суду залишити без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4