В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" квітня 2024 р. м.Київ

Дніпровський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі дистанційного судового провадження, в залі Дніпровського районного суду м.Києва, кримінальне провадження №0010145 від 03.11.2018 року відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, особи з інвалідністю 3 групи, не військовозобов`язаного, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за обвинуваченням в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.289 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , 02.11.2018 року, у невстановлений досудовим розслідуванням час, зайшов у приміщення кімнати №4, що розташована у хостелі за адресою: АДРЕСА_3 , де у нього виник злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме автомобілем марки «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , синього кольору, який належить ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме автомобілем марки «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , синього кольору, ОСОБА_3 , без відповідного дозволу потерпілого ОСОБА_6 , таємно взяв ключі від вказаного автомобіля, які знаходились у особистих речах потерпілого та з метою отримання допомоги для вчинення незаконного заволодіння даним транспортним засобом, а саме здійснення керування даним автомобілем направився до будинку АДРЕСА_4 . Перебуваючи поблизу вказаного будинку, приблизно о 21 годині 45 хвилин, ОСОБА_3 зустрівся з ОСОБА_7 , у якого попросив допомоги у керуванні транспортним засобом, не повідомляючи про свої злочинні наміри. На дане прохання ОСОБА_7 , не усвідомлюючи злочинних намірів ОСОБА_3 , погодився, після чого дані особи направились до місцезнаходження автомобіля марки «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , синього кольору.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_3 , перебуваючи поблизу вказаного автомобіля, за допомогою ключа відкрив даний автомобіль, після чого присів на переднє пасажирське сидіння, при цьому повідомив ОСОБА_7 , щоб останній сів на водійське сидіння. Перебуваючи в салоні автомобіля, ОСОБА_3 засунув ключ в замок запалювання даного автомобіля та запустив двигун вказаного автомобіля. Після чого, ОСОБА_7 , не усвідомлюючи злочинних намірів ОСОБА_3 , за проханням останнього почав здійснювати рух на автомобілі марки «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , синього кольору, і таким чином ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зник, тим самим незаконно заволодів транспортним засобом, марки «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , синього кольору, вартістю 109540 гривень.

У подальшому, 02.11.2018 року, приблизно о 23 годині 40 хвилин, за адресою: м.Київ, вул.Хоткевича, 6, водій автомобіля марки «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , синього кольору, ОСОБА_7 разом із ОСОБА_3 , який перебував на передньому пасажирському сидінні, потрапили у дорожньо-транспортну пригоду.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, визнав повністю та пояснив суду, що йому зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується з обставинами, встановленими під час досудового розслідування, із зібраними у кримінальному провадженні доказами, як достовірними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбачені КК України за вказаний злочин, і його заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок. Дійсно, за вказаних у обвинувальному акті обставин, він заволодів транспортним засобом, хотів просто покататись та повернути. Оскільки самостійно керувати транспортним засобом він не вміє, попросив свого знайомого бути водієм. Про те, що дане авто йому не належить він не повідомляв. Протиправні діяння, які ставляться йому у провину, він не оспорює, в скоєному щиросердно розкаюється. На даний час проживає з батьками, раніше мав підробіток на будівництві, однак зараз за станом здоров`я не працює. З моменту вчинення злочину більше нічого не вчиняв. Дуже шкодує про вчинене, більше такого ніколи не вчинить.

У судовому засіданні досліджені документи, що характеризують особу ОСОБА_3 .

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст.349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України, обмеживши дослідження доказів допитом обвинуваченого та матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю та кваліфікує дії останнього за ч.1 ст.289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях вказував, що при призначенні покарання для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»; досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує відповідно до ст.ст.65-67 КК України та п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь тяжкості покарання, суд повинен виходити із усіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву та мети, способу і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали, тощо.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття у скоєному, активне сприяння розкриттю злочину, про що свідчить поведінка обвинуваченого на досудовому розслідуванні.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Також, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який у відповідності до ст.12 КК України є нетяжким злочином, дані, що характеризують особу винного, - раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога, у 2008-2010 році проходив лікування в психіатричному стаціонарі, однак згідно долученого до матеріалів кримінального провадження висновку судово-психіатричного експерта №497 від 16.09.2022 року ОСОБА_3 в період часу до якого відноситься вчинення злочину, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними; відношення обвинуваченого до вчиненого, а саме те, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, сприяв розкриттю злочину, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій, а також конкретні обставини справи та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції ч.1 ст.289 КК України у виді позбавлення волі.

Враховуючи положення ст.75 КК України, наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання, поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, спосіб його життя, а також інші дані, що характеризують особу винного (раніше не судимий, є особою з інвалідністю 3 групи), суд вважає за можливе виправлення ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства та звільнення його від покарання з випробовуванням, оскільки суд переконаний в тому, що відповідно до вимог ч.2 ст.65 вказаного Кодексу, визначена даним вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень (злочинів, кримінальних проступків).

В ході досудового розслідування та у суді потерпілим цивільний позов заявлено не було.

Процесуальні витрати згідно матеріалів кримінального провадження складають 566 гривень 34 копійки за проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи у кримінальному провадженні №0010145 (висновок від 20.07.2022 року №СЕ-19/111-22/27707-АВ) та 3020 гривень 48 копійок за проведення судової дактилоскопічної експертизи у кримінальному провадженні №0010145 (висновок від 21.07.2022 року №СЕ-19/111-22/28081-Д). Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст.100 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись положеннями Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст.ст.100, 349, 368-371, 373-374, 376, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк - 1 (один) рік.

Відповідно до ст.76 КК України, у зв`язку зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, покласти на засудженого ОСОБА_3 обов`язки не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, а також періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_3 не обирати.

Зарахувати в строк відбуття покарання ОСОБА_3 час його фактичного затримання - з 02.11.2018 року по 05.11.2018 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Матеріали кримінального провадження №0010145 залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням зі справою №755/10121/22.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за експертиз в сумі 3586 (три тисячі п`ятсот вісімдесят шість) гривень 82 копійки.

Речові докази: автомобіль марки «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , синього кольору, який передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 , - залишити йому.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченому, а також направити потерпілому та захиснику. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м.Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Дніпровського районного суду

м.Києва ОСОБА_1