Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/3388/24
У Х В А Л А

17.05.2024 року м.Виноградів

Слідчий суддя Виноградівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду клопотання дізнавача сектору дізнання ВП №1 Берегівського РВП Головного Управління Національної поліції в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, за № 0000262, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.05.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Дізнавач сектору дізнання ВП №1 Берегівського РВП Головного Управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором, звернулася до слідчого судді з відповідним клопотанням.

Клопотання обґрунтовується тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що 16 травня 2024 року до ч/ч ВП №1 Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області, надійшло повідомлення від працівника прикордонної служби КПП « ІНФОРМАЦІЯ_1 », ОСОБА_4 про те, що 16 травня 2024 року о 19 год. 57 хв. в міжнародному пропуску "Вилок", що за адресою АДРЕСА_1 під час проходження прикордонного контролю на виїзд з України прибув громадяни України - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_2 , який надав як підставу для виїзду закордон тимачасове посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_1 від 30.01.2023 року з відміткою про непридатність до військової служби із виключенням з військового обліку закріпленого печаткою ІНФОРМАЦІЯ_3 на його ім`я та довідку ВЛК від 30.01.2023 року з вих. №290 з відміткою про непридатність до військової служби закріплений печаткою ІНФОРМАЦІЯ_3 на його ім`я. В ході перевірки у працівників пункту пропуску виникли сумніви, щодо дійсності даних документів. Виїздом СОГ в ході огляду місця події - службового кабінету КПП « ІНФОРМАЦІЯ_1 », за адресою АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено вищезазначені документи.

16 травня 2024 року слідчим СВ відділення поліції №1 Берегівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_6 , в період часу з 21 години 10 хвилин по 21 годину 35 хвилин, проведено огляд місця події - службового приміщення КПП « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено: тимчасове посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_1 від 30.01.2023 року року з відміткою про непридатність до військової служби із виключенням з військового обліку закріпленого печаткою ІНФОРМАЦІЯ_3 на його ім`я та довідку ВЛК від 30.01.2023 року з вих. №290 з відміткою про непридатність до військової служби закріплений печаткою ІНФОРМАЦІЯ_3 на ім`я ОСОБА_5 , які постановою дізнавача сектору дізнання сектору дізнання відділення поліції №1 Берегівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_3 визнано речовими доказами по кримінальному провадженні 0000262.

Відповідно до п.п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 2 ст. 172 КПК України передбачено, що клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вищезазначені документи, які були вилучені в ході огляду місця події, відповідають вимогам офіційних документів як предмета злочину, тобто є документами які складені, видані та посвідчені відповідними особами в межах її компетенції за визначеною законом формою та з належними реквізитами; зафіксована в таких документах інформація має юридично значущий характер - підтверджує та засвідчує в них конкретні події, явища або факти, які спричиняють та є здатними спричинити наслідки правового характеру у вигляді виникнення (реалізації), зміни або припинення певних прав та/або обов`язків.

У відповідності до норм ч. 1 ст. 98 Кримінального процесуального кодексу України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 236 ч. 7 - при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Згідно ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення/

Частина 2 вказаної статті вказує на те, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: пункт 1) використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та зберегли на собі сліди, пункт 3) є предметом кримінального правопорушення.

Згідно ч.2 ст.168 тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Тобто, вилучені в ході огляду місця події речі є тимчасово вилученим майном.

Метою накладення арешту є збереження речових доказів, з метою унеможливити розпоряджатися вищевказаним майном, щоб запобігти зникненню, втраті або пошкодженню відповідного майна.

Підставою для накладення арешту є те, що вилучені речі відповідно до ст. 98 КПК України визнані речовими доказами згідно постанови слідчого, а тому виникла необхідність у кримінальному провадженні вжити заходи щодо збереження речових доказів у вигляді арешту вказаного майна.

Також встановлено, що тимчасове посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_1 від 30.01.2023 року року з відміткою про непридатність до військової служби із виключенням з військового обліку закріпленого печаткою ІНФОРМАЦІЯ_3 на його ім`я та довідку ВЛК від 30.01.2023 року з вих. №290 з відміткою про непридатність до військової служби закріплений печаткою ІНФОРМАЦІЯ_3 на ім`я ОСОБА_5 є предметами кримінального правопорушення та зберегли на собі його сліди, а тому є речовими доказами на які необхідно накласти арешт, з метою подальшого проведення технічної експертизи документів та інших слідчих дій.

Враховую чи викладене, з метою запобігання зникненню, втраті чи частковому знищенню речових доказів по даному кримінальному провадженню, слід накласти арешт на тимчасове посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_1 від 30.01.2023 року року з відміткою про непридатність до військової служби із виключенням з військового обліку закріпленого печаткою ІНФОРМАЦІЯ_3 на його ім`я та довідку ВЛК від 30.01.2023 року з вих. №290 з відміткою про непридатність до військової служби закріплений печаткою ІНФОРМАЦІЯ_3 на ім`я ОСОБА_5 з позбавленням права їх володільців на відчуження, розпорядження та/або користування вказаним майном, у зв`язку із чим дізнавач просить суд вказане клопотання задоволити.

Дізнавач в судове засідання не з`явилася, однак подала письмову заяву про розгляд клопотання за її відсутності та про те, що подане клопотання про накладення арешту підтримує та просить суд таке задоволити.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до п.п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 2 ст. 172 КПК України передбачено, що клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів (ч.10 ст.170 КПК).

Окрім цього, ч. 2 ст. 9 КПК України передбачено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Слідчий суддя погоджується з доводами дізнавача, що майно, зазначене у клопотанні про арешт майна підпадає під критерії визначені ст.167 КПК України та може бути підшукане, виготовлене, пристосоване чи використане як засіб чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

1) призначалися для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

2) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

3) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

За таких обставин клопотання про накладення арешту на майно є підставним та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309, 369-376 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно - тимчасове посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_1 від 30.01.2023 року року з відміткою про непридатність до військової служби із виключенням з військового обліку закріпленого печаткою ІНФОРМАЦІЯ_3 на його ім`я та довідку ВЛК від 30.01.2023 року з вих. №290 з відміткою про непридатність до військової служби закріплений печаткою ІНФОРМАЦІЯ_3 на ім`я ОСОБА_5 , які були вилучені під час огляду місця події - службового приміщення КПП « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що за адресою: АДРЕСА_1 та зберігаються при матеріалах кримінального провадження № 0000262.

Ухвала про арешт майна виконується негайно.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу небуло подано.

Слідчий суддя ОСОБА_1