Суворовський районний суд міста Одеси
Справа №523/7172/24
Провадження №1-кс/523/2167/24
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

02.07.2024 року м. Одеса

Слідчий суддя Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого СВ Відділу поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУ НП в Одеській області ОСОБА_3 та захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду скаргу останньої особи на рішення слідчого,

в с т а н о в и в:

26 червня 2024 року до Суворовського районного суду м. Одеси надійшла скарга захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на постанову слідчого СВ Відділу поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУ НП в Одеській області ОСОБА_3 від 20 червня 2024 року про відмову в задоволені клопотання захисника, в кримінальному провадженні №0000032 від 15 квітня 2024 року, про допит свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за участю захисника.

Прокурор процесуальний керівник в провадженні, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду скарги, в судове засідання не прибув. Про поважність причини неявки не повідомив, клопотання про відкладення судового розгляду не подав, у зв`язку із чим, за згодою захисника та слідчого, слідчий суддя розглянув скаргу при встановленій явці учасників судового розгляду.

Дослідивши скаргу, а також надані сторонами матеріали, представлені слідчим матеріали кримінального провадження №0000032 від 15 квітня 2024 року, з`ясувавши протилежні позиці сторін з приводу скарги, слідчий суддя дійшов наступного.

Відділом поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області розслідується кримінальне провадження №0000032 від 15 квітня 2024 року, за ознаками ч.3 ст.332 та ч.3 ст.369-2 КК України, в якому ОСОБА_4 підозрюють у одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди, а також у сприянні незаконному переправленню осіб через державний кордон України порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, вчиненого щодо кількох осіб та з корисливих мотивів.

17 червня 2024 року захисник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 звернувся до слідчого СВ Відділу поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУ НП в Одеській області ОСОБА_3 із клопотанням про допит свідка ОСОБА_8 за участю захисника.

Захисник обґрунтував таке клопотання, як додатково пояснив в суді, наявністю протирічь в показаннях цього свідка, зафіксованих в двох протоколах допитів, що потребує їх усунення, в тому числі шляхом постановлення питань від сторони захисту.

Оскаржуваною постановою від 20 червня 2024 року слідчий ОСОБА_3 відмовив у задоволенні зазначеного клопотання, в обґрунтування чого, як додатково пояснив в суді, послався на необґрунтованість доводів сторони захисту, оскільки вказаним особам не відомі обставини, що підлягають доказуванню.

Не погоджуючись із зазначеним, захисник вважає необхідним додатково допитати свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , у зв`язку із чим, просить слідчого суддю скасувати постанову слідчого та зобов`язати останнього здійснити відповідну слідчу дію за участю захисника.

Вирішуючи скаргу, слідчий суддя зазначає, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання сторонами їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (частини 1, 2 та 6 ст.22 КПК України).

Захисник користується процесуальними правами підозрюваного, захист якого він здійснює, крім процесуальних прав, реалізація яких здійснюється безпосередньо підозрюваним, і не може бути доручена захиснику, з моменту надання документів, передбачених ст.50 цього Кодексу, слідчому (ч.4 ст.46 КПК України).

Відповідно до положень пунктів 9,10 та 12 ч.3 ст.42 КПК України підозрюваний під час досудового розслідування має право: заявляти клопотання про проведення процесуальних дій; брати участь у проведенні процесуальних дій; під час проведення процесуальних дій ставити запитання, подавати свої зауваження та заперечення щодо порядку проведення дій, які заносяться до протоколу.

Клопотання сторони захисту про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий зобов`язаний розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити його за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй (ст.220 КПК України).

Відповідно до ч.2 ст.9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до положень п.2 ч.5 ст.110 КПК України мотивувальна частина постанови слідчого повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Як вбачається із положень ч.4 та ч.5 ст.40 КПК України слідчий зобов`язаний виконувати доручення та вказівки прокурора, які надаються у письмовій формі. Невиконання слідчим законних вказівок та доручень прокурора, наданих у порядку, передбаченому цим Кодексом, тягне за собою передбачену законом відповідальність. Слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

З системного аналізу зазначених положень процесуального закону вбачається, що після отримання клопотання захисника (про допит свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за участю захисника) слідчий, як самостійна у своїй процесуальній діяльності службова особа, зобов`язаний лише в належний спосіб розглянути таке клопотання, що 20 червня 2024 року ОСОБА_3 і було здійснено шляхом винесення постанови про відмову. Таке рішення слідчого і є предметом оцінки слідчим суддею в аспекті його вмотивованості, правильності викладених висновків та практичної доцільності в проведенні запропонованої стороною захисту слідчої дії.

Як з`ясовано із змісту оскаржуваного рішення слідчого воно містить певні недоліки.

Так, із змісту постанови не вбачається, яке відношення до кримінального провадження, хоча б за версією сторони захисту, мають особи ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Як з`ясовано безпосередньо в судовому засіданні особисті документи саме вищезазначених осіб було вилучено у підозрюваного та саме в цих документах необхідно було, за неправомірну вигоду, внести записи, які б дозволили останнім ухилитися від мобілізації.

Таким чином, є незрозумілою позиція слідчого, якою він не вважає свідками осіб, в інтересах яких також вчинялися злочинні дії, а також фактично позбавляє права сторони захисту поставити під час досудового розслідування цим особам власні питання.

За результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу, яка може бути про: скасування рішення слідчого; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги (ч.1-ч.2 ст.307 КПК України).

Водночас, заявлені захисником вимоги щодо одночасного скасування рішення слідчого та зобов`язання вчинити певну дію, на думку слідчого судді, містять ознаки втручання слідчого судді у самостійну процесуальну діяльність слідчого щодо проведення досудового розслідування.

Так, зобов`язати слідчого вчинити певну дію можливо виключно у випадку задоволення скарги на бездіяльність останнього, тобто в даному випадку, в разі не розгляду слідчим клопотання в порядку ст.220 КПК України.

В даному ж випадку бездіяльності допущено не було, а відтак і предметом оскарження було лише процесуальне рішення слідчого, за результатами чого, з урахуванням усього вищевикладеного, слідчий суддя вважає, що оскаржуване стороною захисту процесуальне рішення слідчого підлягає скасуванню.

Скасування постанови слідчого означає обов`язок слідчого повторно розглянути клопотання сторони захисту в порядку ст.220 КПК України.

Керуючись ст.ст.303-309 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

Постанову слідчого СВ Відділу поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУ НП в Одеській області ОСОБА_3 від 20 червня 2024 року про відмову в задоволені клопотання захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , в кримінальному провадженні №0000032 від 15 квітня 2024 року, про допит свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за участю захисника - скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1