Справа № 296/5435/24
УХВАЛА

Іменем України

про арешт майна

12 червня 2024 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , слідчого: ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Корольовського районного суду м. Житомира клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу протидії порушенням прав людини у правоохоронній та пенітенціарній сферах Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в кримінальному провадженні № 0003031 від 03.10.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 та ч. 4 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира надійшло клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу протидії порушенням прав людини у правоохоронній та пенітенціарній сферах Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в кримінальному провадженні № 0003031 від 03.10.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 та ч. 4 ст. 190 КК України, а саме, на банківські рахунки та банківські картки відкриті в:

-АТ «ТАСКОМБАНК» (МФО 339500, адреса: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30)банківські картки № НОМЕР_1 (на ім`я ОСОБА_5 ), № НОМЕР_2 (на ім`я ОСОБА_6 ), № НОМЕР_3 (на ім`я ОСОБА_7 ), № НОМЕР_4 та банківський рахунок № НОМЕР_5 (на ім`я ОСОБА_8 ;

-АТ «А-БАНК» (МФО 307770, адреса: м. Дніпро, вул. Батумська, 11) банківські картки № НОМЕР_6 та № НОМЕР_7 (на ім`я ОСОБА_9 ), № НОМЕР_8 (на ім`я ОСОБА_10 ), № НОМЕР_9 (на ім`я ОСОБА_11 ) та № НОМЕР_10 ;

-АТ «СЕНС БАНК» (МФО 300346, адреса: м. Київ, вулиця Велика Васильківська, 100) банківські картки № НОМЕР_11 (на ім`я ОСОБА_12 ) та № НОМЕР_12 (на ім`я ОСОБА_13 );

-АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» (МФО 322001, адреса: м. Київ, вул. Автозаводська,54/19) банківську картку № НОМЕР_13 (на ім`я ОСОБА_5 );

-АБ «УКРГАЗБАНК» (МФО 320478, адреса: м. Київ, вул. Єреванська, 1) банківську картку № НОМЕР_14 (на ім`я ОСОБА_14 );

ПАТ «БАНК ВОСТОК» (МФО 307123, адреса: м. Дніпро, вул. Курсантська, 24) банківську картку № НОМЕР_15 (на ім`я ОСОБА_15 ), які фактично використовувались та перебували під контролем підозрюваного ОСОБА_16 під час скоєння злочинів, з метою недопущення можливості відчужувати грошові кошти, розпоряджатись та користуватись ними будь-яким чином, для забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення та конфіскації майна як виду покарання.

Клопотання обґрунтовано тим, що у провадженні СУ ГУ НП в Житомирській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 0003031 від 03.10.2023, за підозрою ОСОБА_16 у вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 та ч. 4 ст. 190 КК України.

Так в період часу з 05.11.2023 по 03.02.2024 ОСОБА_16 , перебуваючи в слідчому ізоляторі при Державній установи «Житомирська установа виконання покарань (№ 8)», розташованій в м. Житомир по проспекту Незалежності, 172, маючи злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, з корисливих мотивів, з метою отримання незаконного прибутку, використовуючи наявний у його користуванні мобільний термінал з ІМЕІ: НОМЕР_16 із використанням різних SІМ-карток, вчинив ряд шахрайств, в тому числі шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки.

Проведеними слідчими діями встановлено, що підозрюваний ОСОБА_16 , у вказаний період часу, здійснював телефонні дзвінки на абонентські номери потерпілих та представився працівником АТ КБ «ПриватБанк». При цьому, вводячи потерпілих в оману, ОСОБА_16 повідомляв їм неправдиву інформацію про надходження грошової виплати від сервісу банку

у розмірі 7200 грн. та про необхідність у виконанні ними дій у мобільному додатку WEB-банкінгу.

У свою чергу, потерпілі, будучи введеними в оману та не усвідомлюючи дійсних намірів ОСОБА_16 , переходили до мобільного додатку WEB-банкінгу та в ході триваючої телефонної розмови з ОСОБА_16 , вчиняли дії відповідно до вказівок останнього, в результаті яких потерпілі перерахували грошові кошти зі своїх банківських карток (рахунків) на банківські картки (рахунки), які назвав їм ОСОБА_16 , внаслідок чого останній шахрайським шляхом заволодівав грошовими коштами потерпілих.

Крім того, ОСОБА_16 під час вчинення вказаних шахрайських дій, також довідувався від потерпілих реквізити їх банківських карток. В подальшому, маючи у розпорядженні відомості банківських карток, які необхідні для проведення операцій зі списання грошових коштів, ОСОБА_16 шляхом вчинення незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, а саме за допомогою невстановленого досудовим розслідуванням заздалегідь підготовленого мобільного пристрою з можливістю підключення до мобільного Інтернету, без згоди та відома потерпілих виконував відповідні алгоритми дій, спрямовані на переказ грошових коштів з їх банківських карток, в наслідок чого шахрайським шляхом заволодів вказаними грошовими коштами.

У провадженні розслідується 31 епізод шахрайства, у тому числі:

-23 епізоди за ч. 2 ст. 190 КК України з кваліфікуючою ознакою повторність;

-8 епізодів за ч. 4 ст. 190 КК України з кваліфікуючими ознаками повторності шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки.

Загальна сума матеріальної шкоди 31 потерпілому на даний час становить за ч. 2 ст. 190 КК України 461080,32 грн., за ч. 4 ст. 190 КК України 48509 грн., а всього на суму 509589,32 грн.

За результатами досудового розслідування, 29.02.2024 ОСОБА_16 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України, а саме у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві), вчиненому повторно, а також ч. 4 ст.190 КК України, а саме у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві), вчиненому повторно, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки.

Встановлено, що підозрюваний ОСОБА_16 у період часу з 05.11.2023 по 03.02.2024, за вищевказаних обставин, вчинив заволодіння грошовими коштами потерпілих, які були перераховані з банківських карток останніх на банківські картки та рахунки названі ОСОБА_16 , які перебували та перебувають в його користуванні, а саме:

-відкриті в АТ «ТАСКОМБАНК» (МФО 339500, адреса: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30)банківські картки № НОМЕР_1 (на ім`я ОСОБА_5 ), № НОМЕР_2 (на ім`я ОСОБА_6 ), № НОМЕР_3 (на ім`я ОСОБА_7 ), № НОМЕР_4 та банківський рахунок

№ НОМЕР_5 (на ім`я ОСОБА_8 );

-відкриті в АТ «А-БАНК» (МФО 307770, адреса: м. Дніпро, вул. Батумська, 11) банківські картки № НОМЕР_6 та № НОМЕР_7 (на ім`я ОСОБА_9 ), № НОМЕР_8 (на ім`я ОСОБА_10 ), № НОМЕР_9 (на ім`я ОСОБА_11 ) та № НОМЕР_10 ;

-відкриті в АТ «СЕНС БАНК» (МФО 300346, адреса: м. Київ, вулиця Велика Васильківська, 100) банківські картки № НОМЕР_11 (на ім`я ОСОБА_12 ) та № НОМЕР_12 (на ім`я ОСОБА_13 );

-відкриту в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» (МФО 322001, адреса: м. Київ, вул. Автозаводська,54/19) банківську картку № НОМЕР_13 (на ім`я ОСОБА_5 );

-відкриту в АБ «УКРГАЗБАНК» (МФО 320478, адреса: м. Київ, вул. Єреванська, 1) банківську картку № НОМЕР_14 (на ім`я ОСОБА_14 );

-відкриту в ПАТ «БАНК ВОСТОК» (МФО 307123, адреса: м. Дніпро, вул. Курсантська, 24) банківську картку № НОМЕР_15 (на ім`я ОСОБА_15 ).

Факти перерахування потерпілими грошових коштів на вказані банківські картки та рахунки, а також дані осіб, на які відкриті вказані картки та рахунки підтверджується документами, які були вилучені в ході тимчасових доступів до речей і документів, які перебувають у володінні вищевказаних банківських установ.

Крім того, в ході досудового розслідування було встановлено та допитано в якості свідків осіб, на ім`я яких відкриті вищевказані банківські картки та рахунки, зокрема допитана в якості свідка ОСОБА_5 повідомила, що нею дійсно відкриті в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» банківська карта № НОМЕР_13 та в АТ «ТАСКОМБАНК» банківська карта

№ НОМЕР_1 , однак вказані банківські карти вона продала невідомій особі в месенджері «Телеграм», про подальші дії з даними картками їй нічого не відомо.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_6 також повідомив, що в одній із соціальних мереж натрапив на чоловіка, якому передав дані своєї банківської карти відкритої в АТ «Таскомбанк» за винагороду, однак її він не отримав, про подальші дії з його банківської картою йому нічого не відомо.

Також було встановлено ОСОБА_7 , на ім`я якого відкрита банківська карта в АТ «Таскомбанк» № НОМЕР_3 , який в ході телефонної розмови повідомив, що перебуває на тимчасово окупованій території в Донецькій області, а також пояснив, що свою банківську карту він загубив перебуваючи в м. Маріуполь.

Крім того, допитаний в якості підозрюваного ОСОБА_16 повідомив, що він в ході вчинення вищевказаних шахрайських дій використовував банківські картки, які купував в невідомих осіб в Інтернеті.

Враховуючи, що є достатньо підстав вважати, що вищевказані банківські картки та рахунки використовувалися під час вчинення злочинів, а також те що на вказані картки та рахунки перераховувалися грошові кошти потерпілих, які були отримані ОСОБА_16 в результаті вчинення шахрайських дій, виникла необхідність у накладенні арешту на наявні на них грошові кошти.

Таким чином, метою накладення арешту на банківські рахунки є недопущення можливості відчужувати грошові кошти, розпоряджатись та користуватись ними будь-яким чином, для забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення та конфіскації майна як виду покарання.

Слідчий в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, а також без виклику власників майна.

З метою забезпечення арешту майна, слідчий суддя вважає за можливе проводити розгляд клопотання про накладення арешту на майно без виклику власників майна.

Вирішуючи клопотання про арешт майна слідчий суддя виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Водночас, відповідно до положень ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п. п.3, 4 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчим суддею під час розгляду клопотання встановлено, що СУ ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003031 від 03.10.2023.

В межах вказаного кримінального провадження 29.02.2024 ОСОБА_16 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України, а саме у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві), вчиненому повторно, а також ч. 4 ст. 190

КК України, а саме у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві), вчиненому повторно, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки.

Загальна сума матеріальної шкоди 31 потерпілому на даний час становить за ч. 2 ст. 190 КК України 461080,32 грн., за ч. 4 ст. 190 КК України 48509 грн., а всього на суму 509589,32 грн.

Враховуючи стадію досудового розслідування, слідчий суддя, не вирішуючи питання про доведеність вини під час розгляду даного клопотання, з урахуванням усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86), згідно якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04) вважає, що підозра ОСОБА_16 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України від 03.10.2023є обґрунтованою про це свідчать долучені до клопотання докази в своїй сукупності.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

При цьому закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України, - речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Спеціальна конфіскація, яка є заходом кримінально-правового характеру, полягає в примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених КК України, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК України, за які встановлено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого відповідними нормами цього Кодексу, які перераховані в ст. 96-1 КК України.

Спеціальна конфіскація застосовується на підставі обвинувального вироку суду, ухвали суду про звільнення особи від кримінальної відповідальності, ухвали суду про застосування примусових заходів медичного характеру та ухвали суду про застосування примусових заходів виховного характеру.

Крім того, КК України передбачено випадки застосування спеціальної конфіскації. Так, спеціальна конфіскація, зокрема, застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а в разі, коли його не встановлено, переходять у власність держави; були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Слідчий суддя визнає, що матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують забезпечення кримінального провадження шляхом накладення арешту на майно вказане в клопотанні.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт речового доказу, з метою його збереження слідчий суддя не вбачає, адже під час судового розгляду докази оцінюються безпосередньо судом.

Крім того, санкція ч.2,4 ст.190 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі, гроші були отримані підозрюваним шахрайським способом для чого він використовував картки та рахунки вказані в клопотанні, отже вони можуть підлягати спецконфіскації.

З огляду на обставини вчиненого кримінального правопорушення, представлених доказів за матеріалами клопотання в їх сукупності, слідчий суддя з метою забезпечення дієвості досудового розслідування, запобігання можливості приховування та зникнення майна та насамперед збереження речового доказу, розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також враховуючи правову підставу для арешту майна та наслідки арешту майна для інших осіб, вважає наявними підстави для задоволення клопотання

Керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173, 175, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого задовільнити.

Накласти арешт на майно (грошові кошти), що знаходяться на

- відкритих в АТ «ТАСКОМБАНК» (МФО 339500, адреса: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30)банківських картках № НОМЕР_1 (на ім`я ОСОБА_5 ), № НОМЕР_2 (на ім`я ОСОБА_6 ), № НОМЕР_3 (на ім`я ОСОБА_7 ), № НОМЕР_4 та банківському рахунку № НОМЕР_5 (на ім`я ОСОБА_8 ;

-відкритих в АТ «А-БАНК» (МФО 307770, адреса: м. Дніпро, вул. Батумська, 11) банківських картках № НОМЕР_6 та № НОМЕР_7 (на ім`я ОСОБА_9 ), № НОМЕР_8 (на ім`я ОСОБА_10 ), № НОМЕР_9 (на ім`я ОСОБА_11 ) та № НОМЕР_10 ;

-відкритих в АТ «СЕНС БАНК» (МФО 300346, адреса: м. Київ, вулиця Велика Васильківська, 100) банківських картках № НОМЕР_11 (на ім`я ОСОБА_12 ) та № НОМЕР_12 (на ім`я ОСОБА_13 );

-відкритій в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» (МФО 322001, адреса:

м. Київ, вул. Автозаводська,54/19) банківській карткі № НОМЕР_13 (на ім`я ОСОБА_5 );

-відкритій в АБ «УКРГАЗБАНК» (МФО 320478, адреса:

м. Київ, вул. Єреванська, 1) банківській карткі № НОМЕР_14 (на ім`я ОСОБА_14 );

-відкритій в ПАТ «БАНК ВОСТОК» (МФО 307123, адреса:

м. Дніпро, вул. Курсантська, 24) банківській карткі № НОМЕР_15

(на ім`я ОСОБА_15 );

заборонивши користування та розпорядження вказаним майном

Ухвала набирає законної сили негайно проте може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено та оголошено 12 червня 2024 року

Слідчий суддя ОСОБА_1