Провадження № 1-кп/947/372/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2024 року місто Одеса

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі с/з - ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченої - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000148 від 11.03.2021 року у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Новосілка Миколаївської області, громадянки України, українки, офіційно не працевлаштованої, маючої на утриманні малолітню дитину 2018 року народження, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої: 1) 04.01.2019 року вироком Приморського районного суду м. Одеси за ч.2 ст.185 КК України, звільнена з іспитовим строком на 2 роки; 2) 09.06.2022 року вироком Веселинівського районного суду Миколаївської області за ч.2 ст.185 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців, строк відбування зазначеного покарання відносно ОСОБА_4 сплинув 24.11.2023 року, обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

11.03.2021, приблизно о 13:10 год., більш точний час не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи біля школи №84 за адресою: АДРЕСА_2 , побачила малолітню потерпілу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка йшла та тримала в руках мобільний телефон. Реалізуючи свій злочинний умисел, переслідуючи мотив, направлений на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, діючи з прямим умислом, ОСОБА_4 підійшла до малолітньої ОСОБА_6 та, незважаючи на той факт, що остання утримувала вказаний мобільний телефон в руках, шляхом ривка вирвала з рук ОСОБА_6 мобільний телефон марки Honor 8 S в корпусі золотого кольору в чохлі-книжці чорного кольору із розами рожевого кольору, вартістю 1701, 80 гривень, тим самим відкрито викравши його у останньої.

Після чого ОСОБА_4 залишила місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілй майнову шкоду в розмірі 1701, 80 гривень.

Таким чином, своїми умисними діями, ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 КК України - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнала у повному обсязі, при цьому не оспорюючи фактів викладених у обвинувальному акті та надала наступні покази.

Дійсно, 11.03.2021, приблизно о 13:10 год., вона, перебуваючи біля школи АДРЕСА_3 , підійшла до малолітньої ОСОБА_6 та, незважаючи на той факт, що остання утримувала вказаний мобільний телефон в руках, шляхом ривка вирвала з рук ОСОБА_6 мобільний телефон марки Honor 8 S в корпусі золотого кольору в чохлі-книжці чорного кольору із розами рожевого кольору, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зникла.

У скоєному щиро розкаялася, просила суворо не карати, запевнила, що більше не буде вчиняти кримінальних правопорушень. Надала до суду заяву, згідно якої просила розглянути кримінальне провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України. Також у повному обсязі та в більшій мірі відшкодувала завдану внаслідок правопорушення шкоду.

Беручи до уваги, що обвинувачена ОСОБА_4 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі, суд, з`ясувавши думку учасників судового засідання, роз`яснив сторонам кримінального провадження вимоги ч.3 ст.349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, за згодою учасників судового засідання, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченої, відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, дослідженням тільки доказів, які характеризують її особистість. Обвинуваченій було роз`яснено, що в даному випадку вона позбавляється права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини справи.

На підставі вищезазначеного, оцінюючи отримані в суді докази, заслухавши показання обвинуваченої, дослідивши матеріали кримінального провадження, які характеризують її особистість, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, за кваліфікуючими ознаками - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно - доведена у повному обсязі.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченій суд виходить із встановленої ст.50 КК України мети кари, виправлення і запобігання вчинення нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості. При цьому суд враховує, визначені ст.65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи.

Відповідно до ст.66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченій, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку потерпілій в сумі 3000 гривень при заявленій сумі в цивільному позові - 1700 гривень, що підтверджується наданою суду квитанцією, наявність тяжких захворювань, про які мова бути йтися нижче.

Відповідно до ст.67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченої, вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує: суспільну небезпеку і характер вчиненого нею кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, позитивну характеристику, пом`якшуючі обставини а саме: суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку потерпілій в сумі 3000 гривень при заявленій сумі в цивільному позові - 1700 гривень, що підтверджується наданою суду квитанцією, суд вважає за доцільне призначити покарання у вигляді позбавлення волі.

Разом з тим, ОСОБА_4 раніше неодноразово судима: 04.01.2019 року Приморським районним судом м. Одеси за ч.2 ст.185 КК України до 2-х років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнена з іспитовим строком на 2 роки; вироком Веселинівського районного суду Миколаївської області від 09.06.2022 року за ч.2 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців.

Для відбування покарання за вироком від 09.06.2022 року ОСОБА_4 07.11.2022 року була направлена з ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» до виправної колонії Надержинщинська №65 Полтавської області. Строк відбування зазначеного покарання відносно ОСОБА_4 сплинув 24.11.2023 року.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 04.08.2023 року ОСОБА_4 було етаповано з ДУ «Надержищинської ВК №65 Полтавської області до ДУ «Одеський слідчий ізолятор» та 01.11.2023 відносно ОСОБА_4 ухвалою Київського районного суду м. Одеси у кримінальному провадженні №0000148 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб з альтернативою внесення застави в розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 214720 грн.

Ухвалою Київського районного суду від 26.12.2023 року відносно ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб з можливістю внесення застави в розмірі 40 (сорока) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 107360 грн., які було внесено та, починаючи з 28.12.2023 року та по теперішній час, ОСОБА_4 перебуває під заставою.

ОСОБА_7 згідно висновку Броварської багатопрофільної клінічної лікарні Територіальних громад Броварського району Київської області та додаткових досліджень, страждає на порушення слуху по кондуктивному типу. Вказане також підтверджується медичною довідкою Одеської медичної частини ОСІ №21 від 29.11.2023 року, згідно якого ОСОБА_4 діагностовано: мезотимпаніт, хронічна змішана приглухуватість, сенсорна тухоухість.

На теперішній час ОСОБА_4 , мешкаючи постійно за адресою: АДРЕСА_1 , здійснює догляд за матір`ю свого цивільного чоловіка ОСОБА_8 - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка також зареєстрована за вказаною адресою. Зазначене підтверджується показами, наданими ОСОБА_8 в якості свідка під час судового засідання, яке відбулося 14.03.2024, а також наданою стороною захисту медичною документацією на ОСОБА_9 , яка потребує постійного стороннього нагляду через наявні ускладнення (з причин інсулінозалежного цукрового діабету з неврологічними ускладненнями) порушення зору, координації, нейрогенний сечовий міхур, При цьому, допитаний в якості свідка ОСОБА_8 підтвердив, що ОСОБА_4 є його цивільною дружиною, проживає з ним за вищевказаною адресою, здійснює постійний догляд за його важно хворою матір`ю. Здійснювати догляд за хворою матір`ю він особисто не має можливості, оскільки, як водій ТОВ Асканія-Флора, має кілька денні регулярні відрядження. При цьому свідок надав суду позитивну характеристику з місця роботи.

ОСОБА_4 заявила клопотання про бажання звернути внесену за неї ОСОБА_8 заставу в сумі 107360 на користь Збройних Сил України. Заставодавцем ОСОБА_8 14.03.2024 року до суду надано письмове клопотання про зарахування застави, внесеної ним за ОСОБА_10 в сумі 107360 гривень, на користь Збройних Сил України.

Разом з тим, враховуючи обставини кримінального правопорушення, беручи до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_11 свою вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі, щиро розкаявся, позитивно характеризується за місцем мешкання, вчинив кримінальне правопорушення вперше, добровільно відшкодував завдані збитки, вчинив кримінальне правопорушення будучи неповнолітнім наявності декількох пом`якшуючих обставин та відсутності обтяжуючих обставин, досудову доповідь, а також думку потерпілої у зв`язку з чим, на думку Суду зазначені обставини істотно знижують ступіть тяжкості кримінального правопорушення, відтак, при призначені покарання обвинуваченому ОСОБА_11 за ч.4 ст.186 КК України, слід застосувати ст.69 КК України, призначивши покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією вказаної статті цього Кодексу, без конфіскації майна.

Питання про речовідокази та процесуальні витрати суд вирішує в порядку ст.100 та ст.124 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.110, 124, 349, 368, 373-374, 376, 392-395, КПК України, Суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 визнати винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити показання, із застосуванням ст.69 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки 7 місяців.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України ОСОБА_4 призначити покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Веселинівського районного суду Миколаївської області від 09.06.2022 року у вигляді 2 років 6 місяців, більш суворим, призначеним цим вироком та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки 7 місяців

До строку відбування покарання зарахувати ОСОБА_4 знаходження під вартою у період часу з 24.11.2023 року по 28.12.2023 року, в якості обраного стосовно неї запобіжного заходу.

Вважати ОСОБА_4 такою, що повністю відбула призначене їй покарання.

Запобіжний захід обраний у відношенні ОСОБА_4 у вигляді застави у розмірі 107 360 гривень після набрання законної сили вирком суду скасувати.

Після набрання законної сили вирку суду звернути на користь Збройних Сил України суму застави у розмірі 107 360 гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 витрати на проведення судової товарознавчої експертизи 858, 10 гривень.

Речові докази по кримінальному провадженню, а саме відео записи з місця події, які містяться на електронному носії інформації - зберігати в матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з моменту його проголошення через Київський районний суд м. Одеси.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Київського районного

суду м. Одеси ОСОБА_1