Справа № 132/1168/24
Ухвала

Іменем України

17 квітня 2024 року слідчий суддя Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі: слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Калинівка Хмільницького району Вінницької області скаргу Державної екологічної інспекції у Вінницькій області на постанову слідчого слідчого відділу відділення поліції № 1 Хмільницького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 30 вересня 2023 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000258 від 13 червня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України,

ВСТАНОВИВ:

11.04.2024 року до слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області звернувся скаржник - Державна екологічна інспекція у Вінницькій області із даною скаргою, в якій просить скасувати постанову слідчого СВ відділення поліції № 1 Хмільницького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 30 вересня 2023 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000258 від 13.06.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України.

В обґрунтування скарги скаржник зазначив, що в провадженні СВ відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області знаходилось кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000258 від 13.06.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України. Дане кримінальне провадження 30.09.2023 року слідчим СВ відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області лейтенантом поліції ОСОБА_4 було закрите на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України. Натомість, органом досудового слідства не було вчинено всіх дій, спрямованих на всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження, та не виконано всіх процесуальній дій, а тому на думку скаржника постанова є незаконною та необґрунтованою, в зв`язку з чим просить задовольнити скаргу.

Протоколом автоматичного визначення слідчого судді від 11.04.2024 року, визначено слідчого судді з розгляду скарги, а саме слідчого суддю ОСОБА_5 .

Ухвалою слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_5 від 11.04.2024 року, відкрито провадження за скарго, призначено її до судового розгляду.

Скаржник в судове засідання не з`явився, надав письмову заяву, згідно якої просив здійснити розгляд скарги за його відсутності.

Слідчий в судовому засіданні заперечувала проти доводів поданої скарги, просила у її задоволенні скаржнику відмовити через її необґрунтованість.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про дату, час, місце розгляду скаргу був повідомлений належним чином, із клопотанням про перенесення розгляду скарги до суду не звертався. Його неявка не є перешкодою для розгляду скарги.

Розглянувши доводи поданої скарги, вислухавши позицію слідчого, дослідивши оскаржувану постанову та додані до скарги матеріали, приходжу до наступних висновків:

Забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого, прокурора є однією із загальних засад кримінального провадження. Відповідно до статті 24 КПК України це право гарантується кожному.

Статтею 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскарженні під час досудового провадження. Серед даного переліку є рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

В статті 284 КПК України наведено вичерпний перелік підстав, за наявності яких кримінальне провадження підлягає закриттю, серед яких - встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення (пункт 2 частини 1 статті 284 КПК України).

Зі змісту статті 307 КПК України вбачається, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування слідчий суддя може винести ухвалу про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову в задоволенні скарги.

Слідчим суддею з наданих матеріалів встановлено, що в провадженні СВ відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області знаходилось кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000258 від 13 червня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України.

Постановою слідчого СВ відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 30 вересня 2023 року, дане кримінальне провадження закрите у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України.

Частиною 2 статті 9 КПК України визначено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Аналогічні положення відображені і у частині 4 статті 38 КПК України щодо зобов`язань самого органу досудового розслідування, які вказують, що останній має застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Згідно статей 2, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Тобто, повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

Неупередженість означає пізнання органами, що ведуть процес, обставин кримінального провадження у точній відповідності з дійсністю, неупередженість їх у збиранні, перевірці та оцінці доказів, безсторонність щодо всіх учасників процесу та інших осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, оскільки на прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого покладається обов`язок надати доказам належну правову оцінку за правилами частини 1 статті 94 КПК, та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

У відповідності до положень статті 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

З норм статті 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

З положень статті 83 КПК України слідує, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до вимог статті 110 КПК України, постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Згідно положень статті 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

У свою чергу, слідчий, прокурор під час досудового розслідування, зобов`язаний детально та всебічно перевірити доводи особи, що подала таку заяву.

Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину чи самої події, то він має звернути увагу на те, що б така постанова у обов`язковому порядку містила детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин, та чи містить вона висновки щодо відсутності вини особи (осіб) у його вчиненні.

Згідно частини 2 статті 91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Практика Європейського суду з прав людини щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування … має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

А, в рішенні ЄСПЛ у справі «Бучинська проти України» Суд констатував факт того, що не може дійти висновку, що органи влади зробили усе від них залежне для забезпечення оперативного та всебічного вжиття заходів для збору доказів, встановлення місцезнаходження та притягнення до відповідальності винних (див. рішення у справі «Бучинська проти України» заява № 35493/10 від 30.04.2015, п. 49), бо за потреби зростаючих високих стандартів у сфері захисту прав людини та основоположних свобод, неминуче вимагається більша рішучість при оцінці порушень основоположних цінностей демократичного суспільства (див. рішення у справі «Сельмуні проти Франції, заява № 235803/94, параграф 95, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграфи 148, 149), оскільки тягар доведення можна покласти на органи влади, адже саме вони мають надати задовільні та переконливі пояснення (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини, заява № 21986/93, п. 100, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграф 150).

Постанова про закриття кримінального провадження повинна містити достатні відомості, які б свідчили про те, що усім обставинам справи у порядку ст. 94 КПК України було надано необхідну правову оцінку в сукупності, що свідчить про те, що встановлена, на даний час, органом досудового розслідування сукупність доказів, якою обґрунтовуються зроблені ним висновки, не може вважатися такою, що не залишає місце сумнівам, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року, (ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України).

Як встановлено з оскаржуваної постанови, підставою для закриття кримінального провадження слідчий зазначив відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України, з посиланням на те, що дерева різних порід були зрізані на законних підставах. Дану позицію обґрунтовує тим, що виконавчий комітет Калинівської міської ради Вінницької області своїм рішенням № 20 від 13 січня 2023 року надав дозвіл Мізяківському старостинському округу Калинівської міської територіальної громади на видалення 20 дерев біля автодороги, яка прямує на село Мізяків, та 16 дерев по вулиці Гагаріна в селі Мізяків Хмільницького району Вінницької області , у зв`язку з їх аварійним станом, та на підставі ордеру на знесення зелених насаджень від 13 січня 2023 року були зрізані дерева різних порід.

Разом із цим, з витребуваних матеріалів досудового розслідування встановлено, що відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000258 від 13 червня 2023 року, внесені за заявою Державної екологічної інспекції у Вінницькій області щодо незаконної вирубки дерев різних порід та діаметрів у захисній лісовій смузі автодороги від повороту на село Мізяківська Слобідка у напрямку села Гущинці Хмільницького району Вінницької області, за межами населеного пункту.

Лісові відносини в Україні регулюються Конституцією України, Законом України «Про охорону навколишнього природного середовища», Лісовим кодексом України, іншими законодавчими актами України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Статтею 4 Лісового кодексу України встановлено, що до лісового фонду України належать усі ліси на території України незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, у тому числі лісові ділянки, захисні насадження лінійного типу площею не менше 0,1 гектара, інші лісовкриті землі.

Відповідно до положень статті 65 Лісового кодексу України, використання лісових ресурсів може здійснюватися в порядку загального і спеціального використання.

Згідно частини 1 статті 69 Лісового кодексу України, спеціальне використання лісових ресурсів на виділеній лісовій ділянці проводиться за спеціальним дозволом - лісорубний квиток або лісовий квиток.

За пунктом 132 додатку до Закону України «Про перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності», спеціальний дозвіл на спеціальне використання лісових ресурсів (лісорубний квиток, ордер, лісовий квиток) віднесено до документів дозвільного характеру.

Умови та механізм видачі лісорубного або лісорубного квитка як спеціального дозволу на використання лісових ресурсів визначені Порядком видачі спеціальних дозволів на використання лісових ресурсів, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2007 року № 761.

Відповідно до пункту 2 Порядку видачі спеціальних дозволів на використання лісових ресурсів, лісорубний або лісовий квиток є основним документом, на підставі якого: здійснюється спеціальне використання лісових ресурсів; ведеться облік дозволених до відпуску запасів деревини та інших продуктів лісу, встановлюються строки здійснення лісових користувань та вивезення заготовленої продукції, строки і способи очищення лісосік від порубкових решток, а також облік природного поновлення лісу, що підлягає збереженню; ведеться облік плати, нарахованої за використання лісових ресурсів.

Згідно пункту 3 Порядку видачі спеціальних дозволів на використання лісових ресурсів, лісорубний квиток видається органом виконавчої влади з питань лісового господарства Автономної Республіки Крим, територіальними органами Держлісагентства на заготівлю деревини під час проведення рубок головного користування на підставі затвердженої в установленому порядку розрахункової лісосіки.

Слідчий під час досудового розслідування не встановив до якої саме категорії належала земельна ділянка, на якій було здійснено незаконну порубку дерев, які насадження на ній зростали, та чи належать вони до лісового фонду України, а також не було з`ясовано, чи отримувався спеціальний дозвіл на їх порубку від уповноваженого на те органу.

Отже, слідчим не були виконані всі необхідні слідчі та/або розшукові дії, направлені для повного та всебічного розслідування даного кримінального провадження, з метою виявлення фактичних даних, на підставі яких встановлюються наявність або відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Таким чином, досудове розслідування в даному кримінальному провадженні проведено неповно, оскільки всупереч вимогам КПК України, були однобічно досліджені обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З урахуванням цього, оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження, не відповідає вимогам статті 110 КПК України, оскільки не містить належного обґрунтування та мотивів її прийняття.

За вищевказаних обставин, вважаю, що постанова про закриття кримінального провадження є передчасною, не ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи, а тому підлягає скасуванню з направленням матеріалів кримінального провадження для проведення додаткового розслідування, в ході якого необхідно в повному обсязі усунути зазначені недоліки та виконати слідчі дії, направлені на встановлення обставин події.

При проведенні досудового розслідування органу розслідування слід вжити заходів щодо встановлення об`єктивної істини, провести необхідні слідчі дії, за результатом чого прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст.2, 7, 303-307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу Державної екологічної інспекції у Вінницькій області на постанову слідчого слідчого відділу відділення поліції № 1 Хмільницького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 30 вересня 2023 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000258 від 13 червня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України - задовольнити.

Постанову слідчого слідчого відділу відділення поліції № 1 Хмільницького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 30 вересня 2023 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000258 від 13 червня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України - скасувати та провести додаткове розслідування, в ході проведення якого виконати всі вимоги, викладені в мотивувальній частині цієї ухвали, за результатом чого прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Копію цієї ухвали, невідкладно направити до відділення поліції № 1 Хмільницького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, для виконання.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя