ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 608/61/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/168/24 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - продовження строків тримання під вартою
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2024 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5

за участю:

прокурора - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тернопільського апеляційного суду матеріали провадження №11-кп/817/168/24 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Чортківського районного суду Тернопільської області від 04 березня 2024 року про продовження щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Чортківського районного суду Тернопільської області від 04 березня 2024 року задоволено клопотання прокурора, продовжено щодо обвинуваченого ОСОБА_7 строк тримання під вартою до 02 травня 2024 року .

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вважає необґрунтованою підозру ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому правопорушень посилаючись на те, що долучені до матеріалів справи докази не дозволяють об`єктивному спостерігачу зробити висновок про те що ОСОБА_7 міг вчинити інкриміновані йому злочин.

Вбачає істотні порушення вимог КПК України у тому що повідомлення ОСОБА_7 про підозру у вчиненні особливого тяжкого злочину відбулось без участі захисника, що є порушенням його права на захист та зумовлює відсутність статусу підозрюваного.

Вказує на те що наведені у клопотанні ризики є формальними та недоведеними належними доказами, зокрема, ризик переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та/або суду спростовується тим, що знаходячись під домашнім арештом ОСОБА_7 не порушував визначені умови запобіжного заходу та покладені на нього обов`язки, з`являвся на усі виклики слідчого та суду та ОСОБА_7 не має для переховування фінансових можливостей, що підтверджується проведеними в обвинуваченого обшуками.

Вважає що цей ризик може бути нівельований шляхом застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 обов`язку, передбаченого п. 9 ч. 5 ст. 194 КПК України - носити електронний засіб контролю.

Посилається на те що тяжкість можливо скоєного злочину не може бути єдиною визначальною умовою при встановленні ризику переховування обвинуваченого від суду, який повинен бути обгрунтований в сукупності з іншими обставинами.

Зазначає що ризик незаконного впливу на свідків нівелюється тим, що ОСОБА_7 після пред`явлення йому підозри з 17.10.2023 року по 10.11.2023 року знаходився під домашнім арештом та на протязі цього періоду не порушував покладені на нього обов`язки, що було достатнім для забезпечення належної поведінки його підзахисного.

Наголошує на тому, що сторона обвинувачення не вказала на нові обставини, які могли б виправдовувати подальше тримання ОСОБА_7 під вартою, а заявлені раніше ризики зменшились зі спливом часу.

Вважає що відкриття матеріалів досудового розслідування стороні захисту свідчить про повне вичерпання ризику знищення, приховування або спотворювання обвинуваченим речей і документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження та зменшення ризиків переховування і незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні оскільки досудове розслідування завершене, слідчі дії проведені та всі докази здобуті.

Вказує на відсутність в клопотанні є обґрунтування неможливості запобігання зазначеним у ч. 1 ст. 177 КПК України ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із тримання під вартою.

Просить врахувати те, що ОСОБА_7 є особою молодого віку, співмешкає із ОСОБА_9 , доглядає хвору матір ОСОБА_10 , яка є особою з інвалідністю 3 групи, позитивно характеризується за місцем проживання, що свідчить про міцність його соціальних зв`язків.

Посилається на непідтвердження належними доказами суми викраденого майна, яка лягла в основу обвинувачення.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу з мотивів викладеній у ній, прокурора, який щодо задоволення апеляційної скарги заперечив, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних міркувань.

На розгляді у Чортківському районному суді Тернопільської області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000452 від 12.07.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 4, 5 ст. 185 КК України

ОСОБА_7 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, в умовах вєнного стану, в особливо великих розмірах, поєднаному з проникненням у житло, а також у крадіжці, вчиненій повторно, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, поєднаній з проникненням у житло.

Продовжуючи щодо обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою місцевий суд виходив з того що ОСОБА_7 обгрунтовано підозрюється у скоєнні інкримінованих йому злочинів, не зменшились та продовжують існувати ризики його переховування від суду з огляду на тяжкість злочинів, у скоєнні яких він підозрюється та покарання, яке йому загрожує у випадку визнання винуватим, ухилятись від суду, скоювати інші злочини, врахував дані про собу обвинуваченого, який не має тісних соціальних звязків, не є особою похилого віку, та прийшов до висновку про те, що інтереси суспільства в даному випадку переважають право на особисту свободу овбинуваченого.

Однак, колегія суддів не може повністю погодитися з вказаним висновком з огляду на наступне.

Згідно з ст. 194 КПК України під час клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадженні докази обставини, які свідчать про:

1)наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК, на які вказує слідчий;

3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним в клопотанні.

Відповідно до ч.3 ст.199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 КПК України, повинно містити:

виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з"явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

виклад обставни, які перешкоджають завершення досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно з вимогами ч.5 ст.199 КПК України слідчий суддя зобов"язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання особи під вартою.

Відповідно до вимог ч.3 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики ЄСПЛ ( п.40 рішення у справі "Катан проти України") тяжкість висунутих проти заявниці обвинувачень і ризик того що вона може перешкодити слідству шляхом тиску на свідків, які мали місце на початковій стадії провадження, з плином часу не змінювались, державні органи при продовженні строку тримання під вартою обмежились тим що зазначали що раніше обраний запобіжний захід був правильним не намагаючись продемонструвати конктретних фактів, які б доводили що стверджувальні ризики переважали над принципом особистої свободи.

На думку колегії суддів, стороною обвинувачення в даному випадку доведено лише обставини встановлені в п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, однак не доведено необхідність застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Зокрема, при врахуванні тяжкості злочину потрібно враховувати раціональний зміст та ступінь суспільної небезпечності цієї особи, який дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитися від суду. Проте сам по собі факт тяжкості злочину, який інкримінується особі, не може бути підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки це суперечило 6 презумпції невинуватості.

У цьому ключі послідовною та логічною є позиція ЄСПЛ, яка зводиться до наступного: наявність сильної підозри в тому, що особа вчинила тяжкий злочин, є, звичайно, таким чинником, що відноситься до суті питання, однак сама по собі тяжкість покарання не може бути виправданням утриманню під вартою.

Отже, застосування суворого запобіжного заходу повинно оцінюватись не лише у світлі тяжкості покарання, але й виходячи з усіх інших обставин, які можуть або підтвердити наявність такої небезпеки, або звести її до такого мінімуму, аби попереднє ув`язнення не виявилось невиправданим.

Колегія суддів вважає прокурор не довів, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Крім того, органом досудового розслідування не наведено обставин та не надано доказів, що обвинувачений намагався знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати та свідків у цьому ж кримінальному провадженні та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України колегія суддів враховує молодий вік та те, що обвинувачений має міцні соціальні зв`язки в місці його постійного проживання та має постійне місце проживання , де характеризується позитивно, доглядає хвору матір ОСОБА_10 , яка є особою з інвалідністю 3 групи .

Підстави, які наведені в клопотанні слідчого, якими обґрунтовується необхідність продовження міри запобіжного заходу у вигляді тримання відносно ОСОБА_7 , носять імовірний характер, та ризики були обгрунтованні тими ж обставинами на підставі яких обирався запобіжний захід без зазначення нових.

Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Крім того,колегія суддів враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Згідно правової позиції ЄСПЛ у справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і цілодобовий домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 Конвенції.

Отже, вищезазначені обставини в сукупності узгоджуються з європейськими стандартами та свідчать про можливість застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, який, на думку колегії суддів, забезпечить належну подальшу процесуальну поведінку підозрюваного.

Зважаючи на вищевказане та оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини,з метою забезпечення обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, колегія суддів приходить до висновку про те, що до необхідно застосувати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням на підозрюваного передбачених ч.5 ст. 194 КПК України зобов`язань.

За таких обставин, ухвала слідчого судді щодо обвинуваченого ОСОБА_7 підлягає скасуванню з постановленням нової.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407,422-1 КПК України, колегія суддів, -

Постановила:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 задовольнити, а ухвалу Чортківського районного суду Тернопільської області від 04 березня 2024 року про продовження щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора задовольнити частково, обрати щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту цілодобово за адресою: АДРЕСА_1 , з покладенням обов"язків, визначених ст.194 КПК України, а саме: прибувати до суду за кожною вимогою, повідомляти про зміну свого місця роботи та/або проживання, не відлучатись з населеного пункту в якому він проживає без дозволу суду, заборонити спілкування зі свідками та потерпілими, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт(паспорти) для виїзду за кордон, носити електронний засіб контролю.

Строк дії вказаної ухвали встановити до 00 год 00 хв. 2 травня 2024 року.

Копію ухвали передати органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого на направити керівництву ДУ "Чортківська установа виконання покарань (№26) для виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора, що здійснює процесуальне керівництво.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді