Справа № 521/1040/24
Пр-ня по справі № 1-кп/521/1250/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

ВСТУПНА ЧАСТИНА

м. Одеса, Україна

22 квітня 2024 року

Малиновський районний суд м. Одеси засідаючи у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

із секретарем судового засідання ОСОБА_2 на стадії судового провадження розглянувши кримінальне провадження № 0000038 від 11.01.2024 року, у відношенні:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, який має вищу освіту, працює різноробочим з найму, одружений, має на утриманні малолітню дитину 2011 року народження, інвалід ІІІ-ї групи, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , проживає за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого, обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК.

Сторони кримінального провадження, які приймали участь на стадії судового провадження, -

з боку обвинувачення: прокурор ОСОБА_4

з боку захисту: обвинувачений ОСОБА_3

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

1.1.Поліцейський взводу № 1 роти № 5 батальйону № 2 полку Управління патрульної поліції в Одеській області ДПП ОСОБА_5 та інспектор взводу № 2 роти № 5 батальйону № 2 полку Управління патрульної поліції в Одеській області ДПП ОСОБА_6 11 січня 2024 року приблизно о 08 годині 50 хвилин на стаціонарному посту «Два стовпи», розташованому по АДРЕСА_3 зупинили автомобіль марки «Hyundai Sonata» р.н. НОМЕР_1 , що рухався автодорогою М-16 Одеса-Кучурган в напрямку м. Одеси, водій якого гр. ОСОБА_3 порушив вимоги п.п. «в» п. 2.3. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 року № 1306, а саме не був пристебнутий ременем безпеки.

Встановивши порушення, поліцейський ОСОБА_6 почав вживати заходи на складання адміністративних матеріалів за вказаним фактом за ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Разом з тим, водій ОСОБА_3 у вказаний день (11 січня 2024 року), приблизно о 08 годині 56 хвилин, знаходячись за вказаною адресою стаціонарного посту «Два стовпи», діючи умисно, з метою опору працівнику правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків, розуміючи, що ОСОБА_5 і ОСОБА_6 одягненні у формений одяг поліцейських, з розпізнавальними знаками Національної поліції України, є працівниками патрульної поліції і знаходяться при виконанні своїх службових обов`язків, ігноруючи законну вимогу ОСОБА_6 залишатись на місці виявлення адміністративного правопорушення, почав рух автомобіля марки «Hyundai Sonata» р.н. НОМЕР_1 , який перебував під його керуванням, та, порушуючи правила проїзду перехрестя з кутовим рухом, не надаючи перевагу в русі іншим транспортним засобам, проїхав приблизно 20 метрів разом з ОСОБА_6 , який тримався з зовнішньої сторони автомобіля за його стійку зі сторони водія, ігноруючи при цьому законну вимогу останнього зупинити транспортний засіб.

1.2.Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 342 КК, за кваліфікуючими ознаками: опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків.

2.Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

2.1.Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та показав, що дійсно 11.01.2024 року у період часу з 08.00 години до 09.00 години він рухався з місця проживання з с. Вигода Біляївського району Одеської області до матері, яка проживає в ст. Усатове Біляївського району. В районі посту поліції «Два стовпи» його зупинили поліцейські у зв`язку із тим, що він порушив Правила дорожнього руху, а саме був не пристебнутий ременями безпеки. Під час спілкування з поліцейськими виник словесний конфлікт. Незважаючи на вимогу про те, що поліцейський буде складати протокол про адміністративне правопорушення, ОСОБА_3 , рознервувавшись почав рух на своєму автомобілі. В цей час, поліцейський перешкоджаючи йому залишити місце зупинки, висунув вимогу негайно зупинитись, при цьому схопився за раму відкритого вікна двері та стійку автомобіля. В такому положенні він проїхав приблизно двадцять метрів. Потім отямившись, він зупинився і був затриманий. В теперішній час він усвідомив, що накоїв, зрозумів, що міг завдати непоправну шкоду поліцейському і для нього могли бути зовсім інші наслідки. Просить суд суворо його не карати.

2.2.За згодою учасників судового провадження суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин інкримінованого обвинуваченому правопорушення, які ніким не оспорюються і на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням доказів обставин, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого та обтяжують чи пом`якшують покарання. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння обвинуваченим обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність його позиції, та роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

2.3.Таким чином, суд ухвалює вирок в особливому порядку без дослідження будь-яких доказів обставин передбачених п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 91 КПК.

3.Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

3.1.Обставинами які пом`якшують покарання обвинуваченого є: щире каяття.

3.2.Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом під час судового розгляду не встановлено.

4.Мотиви призначення покарання.

4.1.При визначені виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, його вік та соціальне положення, характер, мотиви та обставини вчиненого злочину, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

4.2.Даючи оцінку особистості обвинуваченого, судом встановлено, що ОСОБА_3 знаходиться у віці 43 років. Народився та виріс в м. Одесі. Приблизно 15 років страждає на сахарний діабет, є інсулінозалежним. В зв`язку із вказаною хворобою є інвалідом ІІІ-групи. Одружений, має на утримані малолітню дитину 2011 року народження. Також виховує повнолітню доньку 2002 року народження, яка навчається в Медичному університеті. Не офіційно працює водієм. Дружина за освітою має середню-спеціальну медичну освіту. До початку повномасштабного вторгнення працювала медсестрою у Клініці ОСОБА_7 . Після початку війни за мобілізацією була направлена у Одеський військово-медичний клінічний центр (клінічний госпіталь) (м. Одеса), де працює в теперішній час медсестрою. За місцем проживання, директором ВУЖКГ ст. Усатово Нерубайської сільської ради характеризується позитивно, як свідомий громадянин, патріот, приймає участь у волонтерській діяльності, входить у склад патруля з охорони громадського порядку з моменту вторгнення на громадських засадах.

4.3.Раніше за часом у 2003-2004 роках проходив строкову військову службу. Вже 26 лютого 2022 року, після нападу РФ на Україну, він був у Територіальному центрі комплектування, оскільки бажав піти служити. Коли пройшов лікарську комісію, йому дали відмову у проходженні служби, в зв`язку з наявним захворюванням і групою інвалідності.

4.4.В день події, їхав від себе з місця проживання (с. Вигода) до матері на ст. Усатово. Він досить часто провідує мати, яка є пенсіонеркою і хворою людиною. Розумно пояснити чому стався конфлікт з поліцейськими не може. В день буває декілька разів проїжджає вказаний пост поліції на «Двох Стовпах», іноді його зупиняють і він завжди нормально спілкувався з поліцейськими. Завжди знаходив порозуміння з правоохоронними органами. Що на нього по-впливало у даному випадку, пояснити не може.

4.5.Вже після вказаних подій, окремо розмовляв з потерпілим поліцейським ОСОБА_6 і знайшов з ним спільну мову. Відтворюючи спогади цієї події, вони обмінялись думками та ОСОБА_3 і досі не може пояснити, чому він повів себе агресивно по відношенню до поліцейського. Вони порозумілись під час спілкування і в теперішній час поліцейський не має до нього претензій матеріального і головне морального характеру.

4.6.Прокурор розумно оцінивши фактичні обставини та пояснення обвинуваченого запропонував в судових дебатах покарання ОСОБА_3 у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (17 000 грн.).

4.7.Суд погоджується з прокурором щодо вказаної міри покарання, оскільки вважає, обвинуваченого ОСОБА_3 особою, яка не втратила можливість до критичного мислення своїх дій та здатність до самоаналізу вчинків, з метою недопущення їх повторювання у майбутньому. Сам зміст пояснень обвинуваченого, здатність його передавати події минулого, з явними ознаками на співпереживання, глибоке хвилювання в суді під час надання відповідей на питання, показує щирість намірів та адекватної оцінки власних дій у минулому.

4.8.«Велике щастя для людей знаходиться в положенні, яке змушує їх бути добрими заради власної вигоди, тоді як пристрасті вселяють їм злісні думки»1. І хоча таке правило у Монтеск`є стосувалось торгівлі, його дуже влучно можливо використовувати для будь-яких суспільних відносин, оскільки бути добрим, поміркованим та доброзичливим є шлях стати не тільки багатим але й щасливим.

4.9.Повертаючись до подій минулого, враховуючи кримінальне переслідування як такий самий засіб покарання, як і самий вид покарання, обвинувачений ОСОБА_3 буде завжди пам`ятати, що бути грубим, невитриманим, дратівливим і злим не тільки не вигідно але й прямий шлях, як писав ОСОБА_8 до «Іванової хати».

4.10.Суд також враховує, що на щастя наслідки від вчиненого не надто обтяжливі, оскільки поліцейський не отримав жодних тілесних ушкоджень. Обвинувачений знайшов порозуміння з потерпілим поліцейським і останній не тримає образи на обвинуваченого. Відповідно сам зміст дій і розуміння вчиненого обвинуваченого надають право суду на застосування мінімального покарання передбаченого у санкції статті. Порушення суспільних відносин буде адекватно захищено системою стримувань і противаг у вигляді справедливого фінансового покарання.

4.11.Призначення вказаного покарання, буде відповідати загальним засадам кримінального провадження, тяжкості скоєного, обставинам злочину, особі обвинуваченого, а також не тільки меті покарання передбаченого ст. 50 КК України, а й меті правосуддя, невід`ємною частиною якого є справедливість та верховенство права.

5.Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, яким керувався суд.

5.1.Питання щодо скасування арешту майна, суд приймає на підставі ч. 4 ст. 174 КПК, відповідно до якої, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

5.2.Речові докази 1)транспортний засіб марки «Хюндай Соната» д.н. НОМЕР_1 сірого кольору, який належить ОСОБА_9 , на підставі п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК, повернути власнику ОСОБА_10 . Оскільки вказане майно, відповідно до протоколу повернення речових доказів від 18.01.2024 року повернуто власнику (володільцю), суд приймає рішення про залишення його у вказаної особи. 2) DVD-R диск із відеозаписом з пристроїв БК471812, БК473742 та DVD-R диск із відеозаписом з камери відеоспостереження програми «Безпечне місто Одеса» - відповідно до ч. ч. 3, 5 ст. 100 КПК залишити у матеріалах кримінального провадження.

5.3.Запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироком законної сили, враховуючи вид покарання, не обирати.

5.4.Ухвалюючи вирок, суд керується ст. ст. 370, 373, 374 КПК України.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

1.1.Визнати ОСОБА_3 винним у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 342 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

1.2.До набрання вироком суду законної сили будь-який запобіжний захід обвинуваченому не обирати.

1.3.Скасувати арешт майна, який накладений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 16.01.2024 року, а саме з: 1) транспортного засобу марки «Хюндай Соната» д.н. НОМЕР_1 сірого кольору, який належить ОСОБА_9 .

1.4.Скасувати заборону накладену ухвалою слідчого судді у вигляді заборони розпоряджатись та користуватись вказаним майном.

1.5.Речові докази по провадженню: 1)транспортний засіб марки «Хюндай Соната» д.н. НОМЕР_1 сірого кольору залишити у власника ОСОБА_10 ; 2) DVD-R диск із відеозаписом з пристроїв БК471812, БК473742 та DVD-R диск із відеозаписом з камери відеоспостереження програми «Безпечне місто Одеса» залишити у матеріалах кримінального провадження.

1.6.Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

1.7.Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

1.8.Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

1.9.Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

С У Д Д Я: ОСОБА_1

[1] Шарль-Луї де Монтеск?є, Трактат «Про дух законів» 1748 р. Книга двадцять перша. Глава XХ - Як торгівля проклала собі у Європі шлях серед варварства.

1 Шарль-Луї де Монтеск?є, Трактат «Про дух законів» 1748 р. Книга двадцять перша. Глава XХ - Як торгівля проклала собі у Європі шлях серед варварства.