Справа № 333/7247/23
Провадження № 1-кс/333/2699/23
УХВАЛА

29 серпня 2023 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі ОСОБА_3 , прокурора начальника Мелітопольського відділу Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , його захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя клопотання слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі ОСОБА_3 про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000495, відомості про яке внесені до ЄРДР 27.07.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.414 КК України та додані до нього матеріали, -

ВСТАНОВИВ:

29.08.2024 року слідчий першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави у кримінальному провадженні №0000495, відомості про яке внесені до ЄРДР 27.07.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.414 КК України відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Заболоття Володимирецького району Рівненської області, громадянина України, одруженого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , проходить військову службу за контрактом на посаді командира гармати гарматного артилерійського взводу гарматної артилерійської батареї військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «молодший сержант», раніше не судимого.

Своє клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий обґрунтував таким.

Досудовим розслідуванням встановлено, що згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 №25-РС від 13.08.2022, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з яким було укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб сержантського (старшинського) складу, призначено на посаду командира гармати розрахунку гарматного артилерійського взводу гарматної артилерійської батареї гарматного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до ст.ст. 19, 68 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Згідно ст.ст. 11, 16, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, молодший сержант ОСОБА_5 був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народу, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язки, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, досконало володіти зброєю і технікою, тримати їх завжди справними, чистими, готовими до бою; неухильно виконувати правила безпеки під час використання зброї, в роботі з технікою та в інших випадках.

Відповідно до ст.ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця бездоганно та неухильно додержуватися всіх порядків і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Застосування зброї допускається лише в бойовій обстановці, а в мирний час у виняткових випадках.

Так, у відповідності до ст.ст. 21, 22, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 195 Статуту гарнізонної та вартової служб Збройних Сил України військовослужбовці мають право застосовувати зброю для захисту свого здоров`я і життя, здоров`я і життя інших військовослужбовців і цивільних осіб від нападу, якщо іншими способами й засобами захистити їх у даній ситуації неможливо; для затримання особи, яку застали при вчиненні тяжкого злочину та яка намагається втекти або яка чинить збройний опір, намагається втекти з-під варти, для затримання озброєної особи, яка загрожує застосуванням зброї та інших засобів, що становить загрозу для життя і здоров`я військовослужбовця чи інших осіб; для відбиття нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, а також для звільнення цих об`єктів у разі захоплення; у разі спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою, якщо іншими способами і засобами неможливо припинити цю спробу. Застосуванню зброї повинно передувати попередження про намір застосувати зброю і постріл у гору. У разі застосування і використання зброї військовослужбовець зобов`язаний вжити всіх заходів для того, щоб не було завдано шкоди стороннім особам.

Згідно зі ст. 111 Статуту гарнізонної та вартової служб Збройних Сил України під час зарядження і розрядження ствол зброї має бути направлений вгору (під кутом 45-60 градусів) і в бік від оточуючих жилих приміщень і об`єктів, які охороняються.

Відповідно до п. 5.3.1 Керівництва зі стрілецької справи 5,45 мм автомати Калашнікова (АК-74, АКС-74, АК-74Н, АКС-74Н) та 5,45-мм ручні кулемети Калашнікова (РПК-74, РПКС-74, РПК-74Н, РПКС-74Н), затвердженого Командувачем Сухопутних військ Збройних Сил України 02.12.2019, автомат зберігається завжди розрядженим, при цьому магазин від`єднаний, курок спущено, перевідник на запобіжнику. Автомат знімається з запобіжника тільки перед заряджанням та перед стрільбою.

Відповідно до п.14 інструкції «Про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України», затвердженої наказом Міністерства оборони України №359 від 29.06.2005 року, військовослужбовцям забороняється використовувати несправну стрілецьку зброю; користуватися без необхідності чужою зброєю та зброєю, навички поводження з якою відсутні; під час поводження зі стрілецькою зброєю безпідставно спрямовувати зброю у бік людей, тварин, транспорту, будинків, інших будівель, споруд. За необхідності стрілецька зброя має бути спрямована на поверхню, яка зможе прийняти кулю (у землю, стовбур дерева, кулевловлювач), або вгору під кутом 45-60 градусів; тримати палець на спусковому гачку без необхідності.

Разом з цим, молодший сержант ОСОБА_5 достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.

27 липня 2023 року, приблизно о 14 годині 25 хвилин, молодший сержант ОСОБА_5 та старший солдат ОСОБА_8 у складі бойового розрахунку гармати 1 артилерійської батареї військової частини НОМЕР_2 , прибули для виконання бойового завдання в район АДРЕСА_2 .

Під час підготовки до виконання бойового завдання, у військовому вантажному автомобілі, молодшим сержантом ОСОБА_5 було виявлено автомат АКС-74 НОМЕР_3 , виданий та закріплений за військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_9 , який залишив вищевказану зброю у військовому вантажному автомобілі під час виконання попередніх бойових завдань та перебував в цей час за місцем тимчасової дислокації підрозділу.

Після цього, приблизно о 14 годині 30 хвилин, перебуваючи в районі АДРЕСА_2 , молодший сержант ОСОБА_5 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені законодавством та правилами поводження зі зброєю, маючи можливість належно їх виконувати, діючи зі злочинною недбалістю, не маючи на меті умисного спричинення тілесних ушкоджень або смерті оточуючих, порушив правила поводження зі зброєю, а саме: взяв не закріплену за ним вогнепальну зброю автомат АКС-74 НОМЕР_3 , яка була залишена у вантажному військовому автомобілі військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_9 , після чого від`єднав магазин, зняв автомат із запобіжника, опустивши перевідник вогню у положення «ОД».

При цьому, молодший сержант ОСОБА_5 спробував перевести на автоматі затворну раму за ручку назад, з метою перевірки наявності патрона в патроннику. В подальшому, молодший сержант ОСОБА_5 , не зумівши перевести затворну раму за ручку назад та не перевіривши наявність патрона в патроннику, нехтуючи забороною щодо спрямування зброї (незалежно від того заряджена вона чи ні) у бік людей, не впевнившись у безпеці старшого солдата ОСОБА_8 та оточуючих, тримаючи ствол автомату в правій руці в горизонтальному положенні, дульним зрізом вперед, натиснув на спусковий гачок, внаслідок чого відбувся постріл з вказаної зброї, в результаті чого старшому солдату ОСОБА_8 , який в цей час перебував на лінії вогню, було спричинено одиночне проникаюче наскрізне вогнепальне кульове поранення грудної клітини з ушкодженням внутрішніх органів, від яких настала смерть старшого солдата ОСОБА_8 .

Таким чином, ОСОБА_5 за викладених вище обставин, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч.2 ст.414 КК України порушення правил поводження зі зброєю, що заподіяло смерть потерпілого.

29.08.2023 року ОСОБА_5 повідомили про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.414 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.414 КК України підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами.

Згідно вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_5 може:

- переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду;

- незаконно впливати на свідків;

- вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наявність вказаних ризиків підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, а саме за вчинення злочину за правовою кваліфікацією, передбаченою ч.2 ст.414 КК України, який згідно ст. 12 КК України, віднесений до категорії тяжких злочинів, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від двох до десяти років. Розуміючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення (злочину), суворість та невідворотність послідуючого покарання, підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і передбаченого за його скоєння покарання у вигляді позбавлення волі на строк від двох до десяти років, ОСОБА_5 може умисно ухилятися від явки до органів досудового слідства, слідчого судді або переховуватись від органів досудового розслідування, та суду, чим може перешкоджати встановленню істини по справі.

Таким чином, ОСОБА_5 під час дії на території України воєнного стану, з метою створення перешкод досудовому слідству, може умисно ухилятися від явки в органи досудового слідства, слідчого судді або переховуватись від органів досудового розслідування та суду, у зв`язку з цим, у правоохоронних органів фактично не буде можливості затримати підозрюваного та як наслідок, притягнути останнього до кримінальної відповідальності, що свідчить про існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме - переховування підозрюваного у такий спосіб від органів досудового розслідування та суду.

Ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України обґрунтовується тим, що перебуваючи на волі, самостійно або через інших осіб, ОСОБА_5 може перешкоджати встановленню істини у справі, узгоджувати свої показання з показанням інших осіб, які визнані свідками у справі, надавати цим особам поради з урахуванням відомих йому обставин справи, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань в ході досудового розслідування, з метою створення собі «алібі» щодо його непричетності до вчинення інкримінованого йому правопорушення або обставин його вчинення, тим самим перешкодити встановленню істини в кримінальному провадженні, що дає підстави стверджувати, що інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе ефективно забезпечити виконання запланованих процесуальних рішень у кримінальному провадженні. У випадку не застосування до підозрюваного запобіжного заходу, існує вірогідність незаконного впливу на свідків. Вказані дії можуть протиправно перешкоджати кримінальному провадженню та встановленню всіх обставин події, зокрема перешкоджати їх прибуттю до слідчого, прокурора або суду, іншим чином вплинути на своїх колишніх знайомих по службі тощо.

Крім того, дії ОСОБА_5 під час вчинення кримінального правопорушення, у скоєнні якого він підозрюється, свідчать про наявність ризику повторного вчинення іншого кримінального правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби, оскільки останній продовжує проходити службу в ЗСУ, що підтверджує наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

Зазначені обставини свідчать про необхідність ізоляції ОСОБА_5 задля нівелювання ризиків можливості переховуватися від суду і слідства, впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення, що є вагомою підставою вважати, що єдиним дієвим у даному випадку запобіжним заходом котрий зможе гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 буде саме тримання під вартою.

Враховуючи характер злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , значну суспільну небезпечність інкримінованого йому злочину, беручи до уваги, що військове кримінальне правопорушення у період воєнного стану, у вчиненні якого він підозрюється, є тяжким та вчинене в той час коли весь Український народ героїчно протистоїть військовій агресії російської федерації, а також те, що вказане кримінальне правопорушення має підвищений суспільно небезпечний характер, оскільки впливає на обороноздатність України, та те, що вказана його протиправна діяльність створює в очах інших військовослужбовців та суспільства в цілому негативне враження - безладдя та безкарності у Збройних силах України, сторона обвинувачення вважає за можливе не визначати розмір застави, оскільки вона не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 повністю підтримав клопотання слідчого, просив його задовольнити.

Слідчий ОСОБА_3 також просив задовольнити клопотання.

Підозрюваний ОСОБА_5 пояснив, що він визнає себе винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.414 КК України.

ОСОБА_10 пояснив, що він є командиром військової частини НОМЕР_1 . ОСОБА_5 знає з 2019 року, характеризує останнього з позитивного боку. Заявив клопотання про взяття ОСОБА_5 на поруки, поручившись, що зможе забезпечити належну процесуальну поведінку останнього.

ОСОБА_11 пояснив суду, що він являється першим заступником командира військової частини НОМЕР_1 . Також заявив про намір взяти ОСОБА_5 під особисту поруку.

Захисник ОСОБА_7 заперечував проти задоволення клопотання слідчого, зазначивши про недоцільність застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. На його думку, ризики, на які посилається слідчий у клопотанні, необґрунтовані з огляду на те, що ОСОБА_5 у порядку ст.208 КПК України затриманий не був, свідки у кримінальному провадженні допитані слідчим під відеозапис.

Просив відмовити в задоволенні клопотання та, у разі необхідності обрання запобіжного заходу, застосувати до ОСОБА_12 особисту поруку.

Захисник ОСОБА_6 також заперечував проти задоволення клопотання слідчого. Зазначив про відсутність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України. Зауважив на поведінку ОСОБА_5 , який надавав потерпілому медичну допомогу, здійснив усі дії, які реанімують, так як злочин необережний.

Вислухавши доводи прокурора, слідчого, захисників, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , пояснення підозрюваного, дослідивши матеріали кримінального провадження, додані до клопотання слідчого, в їх сукупності, суд дійшов до такого.

У судовому засіданні встановлено, що 27.07.2023 року до ЄРДР слідчим другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Запоріжжі) Територіального Управління ДБР, розташованого у місті Мелітополі, були внесені відомості за ч.2 ст.414 КК України за фактом порушення правил поводження зі зброєю військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 , що заподіяло смерть потерпілому біля с. Темирівка Пологівського району Запорізької області (кримінальне провадження №0000495).

27.07.2023 року постановою заступника директора ТУ ДБР, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_13 визначено групу слідчих, які здійснюватимуть досудове розслідування кримінального провадження №0000495, а саме: ОСОБА_3 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , старший групи ОСОБА_3

28.07.2023 року заступник керівника Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_23 визначив групу прокурорів для здійснення процесуального керівництва у даному кримінальному провадженні, а саме: ОСОБА_24 , ОСОБА_23 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_4 , старший групи ОСОБА_26 .

29.08.2023 року ОСОБА_5 слідчим першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Мелітополі) ТУ ДБР, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.414 КК України.

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу, погоджене із прокурором начальником Мелітопольського відділу Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 . Копію вказаного клопотання та доданих до нього матеріалів захисники та підозрюваний ОСОБА_5 отримали своєчасно (29.08.2024 року о 10 год. 10 хв.). До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя на етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою Кримінального закону ця особа підлягає відповідальності, оскільки належна оцінка представлених у справі доказів буде здійснена в межах судового провадження.

Водночас, слідчий суддя зобов`язаний перевірити обґрунтованість підозри, яка містить у собі два аспекти. Перший стосується питання права: підозра має стосуватися правопорушення, передбаченого законом. Другий питання факту: мають бути доведені обставини, які за розумного та неупередженого тлумачення викликають підозру щодо причетності певної особи до певного кримінального правопорушення. У Рішенні «Нечипорук і Йонкало проти України» (п. 175) ЄСПЛ вкотре повторив, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення. При цьому тлумачення поняття «обґрунтованості» буде залежати від усіх обставин справи (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom (Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства), § 32).

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» вважається досягнутим, якщо фактів та інформації достатньо, аби переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Обґрунтованість підозри не може встановлюватися in abstracto або ґрунтуватися на суб`єктивних припущеннях, а має підкріплюватися конкретними доказами в кримінальному провадженні.

Вважаю, що прокурором у судовому засіданні доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.414 КК України. На думку слідчого судді, зазначене підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- показаннями свідків ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_9 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , які пояснили, що вони проходять військову службу у військових частині НОМЕР_1 та НОМЕР_4 . Надали показання щодо відомих їм обставин подій, які відбулись 27.07.2023 року приблизно о 13 год. 00 хв., в районі с. Темирівка Пологівського району Запорізької області, в ході яких військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 здійснив постріл з АКСУ у військовослужбовця військової частини НОМЕР_4 ОСОБА_8 , який від отриманих поранень помер на місці;

- іншими матеріалами кримінального провадження.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»)).

Прокурор в обґрунтування клопотання слідчого під час судового засідання, на думку слідчого судді, довів наявність фактів та інформації, зміст яких переконав суд у тому, що підозрюваний ОСОБА_5 міг вчинити кримінальне правопорушення, зазначене у клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу.

Тобто, на даному етапі кримінального провадження підозра відносно ОСОБА_5 є цілком обґрунтована.

Водночас, слідчий суддя вважає, що слідчий та прокурор у судовому засіданні довели існування лише одного ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК.

Так, слідчим та прокурором доведено ризик переховування підозрюваним від органів досудового розслідування та/або суду.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.414 КК України, заякий передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від двох до десяти років та усвідомлення ОСОБА_5 невідворотності покарання за скоєне, свідчить про ймовірне переховування останнього від слідчого та/або суду. Враховуючи, що ОСОБА_5 продовжує проходити військову службу та у зв`язку з виконанням бойового завдання може перебувати в зоні активних бойових дій, що унеможливить його виклик до слідчого або суду, що додатково переконує в існуванні ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Крім того, у своєму клопотанні слідчий зазначив, що маються ризики того, що ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення, з чим неможливо погодитися з огляду на таке.

Щодо ризику незаконно впливати на свідків

Обґрунтовуючи вказаний ризик слідчий зазначив, що ОСОБА_5 , у випадку обрання відносно нього запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, може узгоджувати свої показання з показаннями інших осіб, які визнані свідками у справі, надавати цим особам поради з урахуванням відомих йому обставин справи, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань з метою створення собі «алібі».

Під час судового розгляду встановлено, що у даному кримінальному провадженні фактично слідчими допитано семеро свідків військовослужбовців військової частини, разом з якими проходив службу ОСОБА_5 . Від жодного з них не було заяв про якийсь вплив з боку підозрюваного.

Щодо вчинення іншого кримінального правопорушення

Обґрунтовуючи цей ризик, слідчий вказав на дії ОСОБА_5 під час вчинення кримінального правопорушення, у скоєнні якого він підозрюється, та продовження проходження служби в ЗСУ останнім, у зв`язку з чим може повторно вчинити кримінальне правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби.

Вказане твердження слідчого не підтверджено жодним доказом, а тому відсутні підстави для висновку про можливість скоєння ОСОБА_5 нових злочинів.

Щодо клопотань про застосування ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистої поруки

29.08.2023 року від ОСОБА_10 та ОСОБА_11 до суду надійшли клопотання про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді особистої поруки, та висловили намір бути його поручителями.

У судовому засіданні ОСОБА_10 та ОСОБА_11 підтримали клопотання. Також пояснили, що їм відомо, у вчиненні якого кримінального правопорушення обвинувачується ОСОБА_5 та яке покарання передбачене за його вчинення, про наслідки невиконання обов`язку поручителя та про право відмовитись від прийнятих на себе зобов`язань та порядок реалізації такого права.

За приписами ст.180 КПК України, до підозрюваного може бути застосована особиста порука в якості запобіжного заходу, який полягає у наданні особами, яких слідчий суддя вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи; репутацію підозрюваного, його майновий стан; наявність судимостей.

З урахуванням встановлених слідчим суддею обставин (наявність обґрунтованої підозри та ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України), враховуючи клопотання командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_10 та його першого заступника ОСОБА_11 про взяття ОСОБА_5 на поруки, приходжу до висновку, що з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, необхідно застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді особистої поруки з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, та призначити поручителями останнього: 1 - командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_10 ; 2 - першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 начальника штабу ОСОБА_11 .

Керуючись ст. ст. 176, 177, 180, 194, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_3 про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000495, відомості про яке внесені до ЄРДР 27.07.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.414 КК України відмовити.

Клопотання командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_10 , першого заступника командира НОМЕР_1 начальника штабу ОСОБА_11 про взяття підозрюваного ОСОБА_5 на поруки - задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді особистої поруки.

Відповідно до вимог ч.5 ст.194 КПК України покластина підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:

1) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця перебування.

2) прибувати до слідчого, прокурора чи суду, залежно від стадії кримінального провадження, по першому виклику у час, визначений вказаною посадовою особою.

Призначити підозрюваному ОСОБА_5 поручителями: 1 - командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_10 ; 2 - першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 начальника штабу ОСОБА_11 .

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Роз`яснити поручителям ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , що вони поручаються за виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього відповідно до ч.5 ст.194 КПК України обов`язків і зобов`язуються за необхідності доставити його до суду на першу про те вимогу, а також, що вони можуть відмовитися від взятих на себе зобов`язань до виникнення підстав, які тягнуть за собою їх відповідальність. У такому разі вони забезпечують явку підозрюваного ОСОБА_5 до суду для вирішення питання про заміну йому запобіжного заходу на інший.

Попередити поручителів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про наслідки невиконання взятих на себе зобов`язань, передбачених п. 3 ч. 5 ст.180 КПК України, а саме: у разі невиконання поручителями взятих на себе зобов`язань на них накладається грошове стягнення в розмірі від десяти до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням зобов`язань про особисту поруку покласти на слідчого, у провадженні якого знаходиться дане кримінальне провадження.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено 01.09.2023 року.

Слідчий суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1