Справа № 515/231/22
Провадження № 1-кп/513/73/24
Саратський районний суд Одеської області

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2024 року Саратський районний суд Одеської області в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1

за участю: cекретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої-цивільного відповідача ОСОБА_4

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у смт. Сарата кримінальне провадження № 0000039, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.05.2021 року, за обвинуваченням:

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Татарбунари Одеської області, громадянки України, з вищою освітою, заміжньої, працює лікарем-терапевтом, раніше не судимої, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, суд -

в с т а н о в и в:

В провадженні Саратського районного суду Одеської області з 14.02.2024 року на стадії судового розгляду перебуває кримінальне провадження № 0000039, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.05.2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 125 КК України. Також у зазначеному кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_6 подано цивільний позов.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.02.2024 року головуючим у справі визначено суддю Саратського районного суду Одеської області ОСОБА_1 .

Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 19.02.2024 року по справі призначено підготовче судове засідання.

Через канцелярію суду 05.03.2024 року до Саратського районного суду Одеської області надійшло письмове клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.1 ст.125 КК України на підставі п.1 ч.1 ст.49 КК України.

Клопотання адвоката ОСОБА_5 обгрунтовано тим, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 обвинувачуються належать до кримінальних проступків, з часу вчинення нею протиправних дій минуло два роки, вона не вчиняла інших кримінальних правопорушень, не ухилялась від слідства та суду, строк давності притягнення до кримінальної відповідальності не зупинявся та не переривався, а тому просить звільнити обвинувачену у даному кримінальному провадженні, від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, - за ч. 1 ст. 125 КК України, кримінальне провадження закрити, цивільний позов залишити без розгляду.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_5 підтримав своє клопотання з підстав зазначених у клопотанні

Обвинувачена ОСОБА_4 підтримала клопотання захисника ОСОБА_5 , заявленого в її інтересах про закриття кримінального провадження за ч.1 ст.125 КК України на підставі п.1 ч.1 ст.49 КК України. Зазначила, що не заперечує щодо звільнення її від кримінальної відповідальності, наслідки звільнення від кримінальної відповідальності її відомі та зрозумілі. Свою провину у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 125 КК України не визнає.

Потерпілий цивільний позивач ОСОБА_6 , та його представник адвокат ОСОБА_7 в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду кримінального провадження були повідомлені, в порядку та строки визначені ст. 135 КПК України, до суду представаник потерпілого адвокат ОСОБА_7 направив заяву згідно якої просить суд провести підготовче судове засідання без нього та потерпілого ОСОБА_6 . Клопотання захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження розглянути відповідно до вимог чинного законодавства.

Згідно нормами кримінально-процесуального законодавства України потерпілий наділений повноважень, що має забезпечити захист його законних інтересів під час досудового слідства, та має право на представника особа, яка у кримінальному проваджені має право бути захисником (ч.1 ст. 58 КПК).

Представник потерпілого відповідно до ст.58 КПК України користується процесуальними правами потерпілого, інтереси якого він представляє, крім процесуальних прав, реалізація яких здійснюється безпосередньо потерпілим і не може бути доручена представнику.

З урахуванням положень ст. 325 КПК України, якщо в судове засідання не прибув за викликом потерпілий, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд заслухавши думку учасників судового провадження, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого та його представника адвоката ОСОБА_7 ..

Суд визнав за можливе розглянути клопотання адвоката ОСОБА_5 заявленого в інтересах обвинуваченої за ч.1 ст.125 КК України ОСОБА_8 про закриття кримінального провадження за п.1 ч.1 ст.49 КК України без участі потерпілого та його представника.

Прокурор вважає, що клопотання про звільнення обвинуваченої ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України слід задовольнити, кримінальне провадження слід закрити в зв`язку із закінченням строків давності, оскільки з дня вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення за ч.1 ст.125 КК України, минуло більше двох років, а строк притягнення її до кримінальної відповідальності не зупинявся та не переривався. Надав суду для дослідження вимогу про судимість №63.2/737 від 21.02.2024 року відносно ОСОБА_4 , згідно якої наявні відомості лише щодо кримінального провадження №0000039 від 11.05.2021 року, інші відомості відсутні.

Після оголошення вищевказаного клопотання, суд, відповідно до ч. 3 ст. 285 КПК України, роз`яснив обвинуваченій суть пред`явленого обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності ( п.1 ч.1 ст. 49 КК України) з нереабілітуючих підстав і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. Також судом в судовому засіданні роз`яснено, що у разі, якщо обвинувачений щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, то судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.

Суд, роз`яснивши обвинуваченій ОСОБА_4 суть пред`явленого її обвинувачення, наслідки закриття провадження з нереабілітуючих підстав та право заперечувати проти закриття провадження, поза об`єктивним сумнівом переконався в істинності та добровільності її позиції щодо поданого клопотання, а також щодо надання нею згоди на звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Відповідно до обвинувального акту, який надійшов на розгляд до Саратського районного суду Одеської області 14.02.2024 року, ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що вона спричинила умисне легке тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_6 (ч. 1 ст. 125 КК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.

Пункт 1 ч. 2 ст. 284 КПК України передбачає, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Частиною 4 ст. 286 КПК України передбачено, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Статтею 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до пп. 1, 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили, минули певні строки, зокрема: два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Також, згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23.12.2005 року, особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Верховний Суд у постанові від 19 вересня 2019 року по справі № 350/1218/16-к зазначив, що відповідно до положень ст. 49 КК України визначено матеріально-правові підстави та умови для звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. Так, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили: минули зазначені у законі строки (ці строки диференційовані залежно від тяжкості вчиненого злочину); протягом цих строків особа не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого або особливо тяжкого злочину (перебіг давності не перерваний); особа не ухилялася від досудового слідства або суду (перебіг давності не зупинявся); законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчиненого особою злочину.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, санкція якої (на день вчинення) передбачає покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк до двохсот годин, або виправні роботи на строк до одного року, що відповідно до вимог ст. 12 КК України є кримінальним проступком.

Відповідно до обвинувального акту, кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 вчинено 01.05.2021 року. Таким чином, з дня вчинення кримінального правопорушення минуло більше двох років. Від явки до органів слідства, прокуратури та суду ОСОБА_4 не ухилялась та не переховувалась, а строки давності притягнення до кримінальної відповідальності за кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 125 КК України, не зупинялися та не переривалися, а також обвинувачена не притягувалась до кримінальної відповідальності, про що свідчить вимога про отримання інформації про судимість від 21.02.2024 року №63.2/737

Тобто, вищенаведені обставини свідчать, що строк притягнення ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 125 КК України закінчився.

Також слід зазначити, що у постанові Верховного Суду від 12 грудня 2018 року по справі № 462/7282/14-к зазначено, що визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення, кримінальним процесуальним законом не передбачено. Відповідно до положень ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК України жодну особу не може бути примушено визнати свою вину у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення чи показання, які можуть стати підставою для її підозри або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення. Виходячи з цих положень закону визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже, невизнання вказаними особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом (ст. 49 КК України) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення, з визнанням ними своєї винуватості у вчиненні злочину. Аналогічний висновок викладений і у Постановах ВС від 12.11.2019 року по справі № 566/554/16-к, від 26.03.2020 року по справі № 730/67/16-к.

Крім того, у Постанові ВС від 11.11.2020 року по справі № 455/229/17 зазначено, що дотримання умов, передбачених ст. 49 КК України, є безумовною й обов`язковою для суду підставою щодо звільнення особи від кримінальної відповідальності, навіть у разі невизнання вини останньою.

Таким чином, відсутні підстави, які б перешкоджали звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України, а провадження у справі закрити.

Щодо заявленого потерпілим ОСОБА_6 цивільного позову, суд звертає увагу на таке.

Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст. 129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.

Тобто, вирішення цивільного позову при звільненні особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі суперечить вказаним вище нормам закону.

В той же час, у випадку закриття кримінального провадження на встановлених КПК України підставах, суд зобов`язаний роз`яснити цивільному позивачеві його право пред`явити аналогічний позов у порядку цивільного судочинства.

Звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України (сплив строків давності) є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілим, відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому, щирого каяття тощо.

Закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, тобто з нереабілітуючих підстав, не виключає можливості цивільно-правової відповідальності особи за шкоду, заподіяну нею, і не позбавляє потерпілих права звернутися до суду у порядку цивільного судочинства.

Дана правова позиція викладена у постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі № 552/5595/18 (провадження № 51-5289км19).

Тому, в зв`язку зі звільненням обвинуваченої ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку зі спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, поданий потерпілим ОСОБА_6 цивільний позов про стягнення з ОСОБА_4 матеріальної та моральної шкоди слід залишити без розгляду, що за змістом ч. 7 ст. 128 КПК України не перешкоджає пред`явленню позову в порядку цивільного судочинства.

Аналогічні висновки щодо такого правозастосування викладені в постановах Верховного Суду від 24 травня 2018 року у справі № 531/2332/14-к та від 15 січня 2019 року у справі № 185/442/16-к.

У зв`язку з цим, суд вважає клопотання про звільнення обвинуваченої ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та про закриття кримінального провадження обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення, що в свою чергу є підставою для залишення цивільного позову потерпілого без розгляду.

Речові докази та процесуальні витрати по справі відсутні, запобіжні заходи щодо обвинуваченої не обирались.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 49 КК України, керуючись статтями 284-286, 288, 370 - 372 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання адвоката ОСОБА_5 заявленого в інтересах обвинуваченої ОСОБА_4 - задовольнити.

Обвинувачену ОСОБА_4 звільнити від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження № 0000039, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 травня 2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 125 КК України - закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про стягнення з обвинуваченої ОСОБА_4 матеріальної та моральної шкоди - залишити без розгляду.

Роз`яснити цивільному позивачу ОСОБА_6 його право пред`явити позови у порядку цивільного судочинства.

На ухвалу може бути подано апеляцію до Одеського апеляційного суду через Саратський районний суд Одеської області протягом семи днів з часу її проголошення.

Копію даної ухвали вручити після її проголошення учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1