Справа № 752/4284/24
Провадження №: 1-кп/752/1571/24
У Х В А Л А

17.04.2024 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

провівши в приміщенні суду підготовче судове засідання кримінального провадження №0001463 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

встановив:

29.02.2024 року ухвалою суду вказане кримінальне провадження призначене до підготовчого судового засідання.

В підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити справу до судового розгляду.

Захисник просив повернути обвинувальний акт прокурору. Свою позицію обґрунтував наступним: обвинуваченому було вручено два обвинувальні акти 16.02.2024 року та 20.02.2024 року, що є порушенням вимог ст. 291 КПК України; вручений обвинуваченому обвинувальний акт не має статусу офіційного документу, оскільки не містить печатки прокуратури; викладене обвинувачення є неконкретним, оскільки не вказано відповідний час неявки ОСОБА_3 на військову службу, не вказані посадові обов`язки, які ОСОБА_3 відповідно до обвинувачення не виконував; не вказані відомості про посаду, яку обіймав обвинувачений, його посадові обов`язки та/або вказівки, які він не виконував, та посадову особу/керівника, чиї вказівки він не виконував; в обвинувальному акті не вірно вказано номер кримінального провадження відносно ОСОБА_3 за ч. 5 ст. 407 КК України.

Обвинувачений підтримав свого захисника.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання захисника, вказав, що в номері кримінального провадження допущено технічну помилку, затвердження обвинувального акту печаткою не передбачено ст. 291 КПК України, закон не зобов`язує прокурора вручати обвинувальний акт саме в день завершення відкриття матеріалів сторонами.

Суд, заслухавши думку учасників підготовчого судового розгляду, дослідивши матеріали справи, вважає що надісланий до суду обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а тому йому необхідно повернути прокурору, виходячи з наступного.

Як вірно вказав захисник у своєму клопотанні, номер кримінального провадження в обвинувальному акті вказано невірно, що є порушенням п. 1 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Так само суд погоджується з доводами захисника щодо відсутності печатки прокуратури на обвинувальному акті, який вручено стороні захисту, оскільки наявний у справі обвинувальний акт, відповідно до вимог офіційних документів, містить гербову печатку прокуратури, тому вказаний факт є також підставою для повернення обвинувального акту.

У відповідності до положень ст. 2 КПК України, одним із завдань кримінального провадження - є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

Слід вказати, що відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунутому в порядку, встановленому КПК України.

Згідно вимог п. 1 ч. 3 ст. 42 КПК України, зокрема, обвинувачений повинен знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують.

Згідно з вимогами п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

У рішенні від 25 липня 2000 року, ухваленому у справі «Маттоціа проти Італії», детальніше прописано: «Обвинувачений у скоєнні злочину має бути негайно і детально поінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь детальності інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.».

Аналіз норми п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України свідчить, що закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників: фактичних обставин кримінального правопорушення; правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва «формула обвинувачення»); формулювання обвинувачення.

При цьому в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Таким чином, обвинувальний акт - це важливий процесуальний документ досудового розслідування, який оформляє його результати, який містить формулювання вчиненого особою діяння, передбаченого законом про кримінальну відповідальність, із зазначенням місця, часу, способу вчинення, наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів його вчинення, на підставі яких, відповідно до диспозиції певної статті Кримінального кодексу України, можна встановити в діях обвинуваченого склад кримінального правопорушення, з урахуванням, у тому числі, кваліфікуючих ознак.

Із змісту обвинувального акту, як вірно вказав захисник, не вбачається конкретний час, у який ОСОБА_3 не з`являвся на службу без поважних причин у вказані стороною обвинувачення дати, враховуючи вказівку сторони обвинувачення на те, що ОСОБА_3 не з`являвся вчасно, а також беручи до уваги кваліфікацію дій особи з прив`язкою до тривалості таких дій. Крім того, стороною обвинувачення дійсно не вказано, які саме посадові обов`язки виконував ОСОБА_3 , зокрема, в частині військової служби, та кому із командирів (начальників) останній підпорядковувався безпосередньо.

Крім того, суд зазначає, що при зазначенні формулювання обвинувачення, прокурор вказав, що обвинувачений діяв з метою «ухилитись від військової служби», разом з цим, вказане формулювання не відноситься до інкримінованого ОСОБА_3 злочину за ч. 5 ст. 407 КК України, а є формою об`єктивної сторони злочину, передбаченого ст. 409 КК України.

Норми ст. 348 КПК України покладають на суд обов`язок роз`яснити обвинуваченому суть обвинувачення. Отже, висунуте обвинувачення повинно бути зрозумілим як сторонам кримінального провадження, так і суду.

Наведене свідчить, що вказаний у обвинувальному акті виклад фактичних обставин та формулювання обвинувачення є неконкретним, що унеможливлює сприйняття обвинуваченим обсягу та змісту висунутого йому обвинувачення, позбавляє сторону захисту можливості ефективно здійснювати свій захист, позбавляє суд визначити межі судового розгляду з огляду на положення ч. 1 ст. 337 КПК України та в подальшому може призвести до скасування кінцевого рішення суду першої інстанції з підстав незабезпечення гарантій на справедливий суд.

В той же час, суд враховує, що надане прокурору ч. 2 ст. 337 КПК України право змінити обвинувачення в ході судового розгляду суттєвості цих недоліків не зменшує, оскільки з огляду на положення ч. 1 ст. 338 КПК України таке право виникає тільки при встановленні в ході судового розгляду нових фактичних обставин злочину, у вчиненні якого обвинувачується особа. Відповідно право на подальшу зміну обвинувачення не має використовуватись для усунення недоліків обвинувального акту, що очевидні в підготовчому судовому засіданні або для більш детального викладу фактів, які повинні були бути встановлені під час досудового розслідування та викладені в обвинувальному акті, при цьому, відповідно до положень ч. 3 ст. 26 КПК України суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, доводи захисту в цій частині є обґрунтованими, тому клопотання захисника в цій частині слід задовольнити. Вказівка сторони захисту про вручення їм двох обвинувальних актів в різні дати є порушенням вимог закону, проте не є підставою для повернення обвинувального акту, тому в цій частині клопотання захисника задоволенню не підлягає.

Таким чином, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а тому обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України.

Керуючись ст.ст. 291, 314 КПК України, суд

ухвалив:

клопотання захисника задовольнити частково.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001463 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, повернути прокурору Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону, у зв?язку з його невідповідністю вимогам КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1