печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за клопотанням прокурора Печерської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого у кримінальному проваджені № 0001864 від 06.09.2023 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

ВСТАНОВИВ:

29.11.2023 до провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання прокурора Печерської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою підозрюваного у кримінальному провадженні № 0001864 від 06.09.2023 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що 13.06.2023 року потерпілий ОСОБА_6 , перебуваючи в центральній частині міста Києва, за адресою: місто Київ, бульвар Лесі Українки, 24, неподалік військового госпіталю, познайомився з раніше невідомим йому чоловіком, який представився як ОСОБА_7 , справжні дані - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та в ході розмови з яким потерпілий вирішив пригостити ОСОБА_5 пляшкою алкогольного напою, а саме пивом. Для цього вони разом зайшли до приміщення магазину «МіксМарт» який розташований за адресою: м. Київ, бульвар Лесі Українки, 15, та почали вибирати спиртні напої. Після чого, ОСОБА_5 та потерпілий ОСОБА_6 підійшли до касової зони, де потерпілий дістав зі своєї внутрішньої кишені штанів не іменну банківську картку золотого кольору, банку ПриватБанк, із номером НОМЕР_1 та готівку, за яку і розрахувався. ОСОБА_5 помітив в руках потерпілого ОСОБА_6 не іменну банківську картку золотого кольору, банку ПриватБанк, із номером НОМЕР_1 . Після покупки спиртних напоїв ОСОБА_8 та потерпілий ОСОБА_6 розійшлися по своїх справах.

Так, того ж дня, приблизно о 21 год. 30 хв., потерпілий ОСОБА_6 , виходячи із закладу «The Dealer Bottle Shop», який розташований у приміщенні «Арена-Сіті» за адресою: м. Київ, вулиця Басейна, 1-3/2, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи намір попрямувати до хостелу, в якому він проживає, помітив раніше наглядно йому знайомого на ім`я ОСОБА_7 - справжні дані якого ОСОБА_5 , який, разом зі своїм товаришем ОСОБА_9 , підійшли до потерпілого. ОСОБА_5 , достовірно знаючи про наявність банківської картки у потерпілого та усвідомлюючи наявність грошових коштів на банківській картці останнього, маючи умисел на викрадення та привласнення офіційного документу, а саме банківської картки, з метою в подальшому розпорядитися грошовими коштами потерпілого на власний розсуд, користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, доводячи свій злочинний намір до кінця, скориставшись сп`янілим станом потерпілого, ОСОБА_5 та ОСОБА_9 взяли потерпілого ОСОБА_6 під руки та повели останнього по вулиці Басейній та йдучи по вулиці, поки ОСОБА_9 відволікав увагу потерпілого ОСОБА_6 , в свою чергу ОСОБА_5 дістав з внутрішньої кишені штанів потерпілого ОСОБА_6 банківську картку емітентом якої є АТ КБ "ПриватБанк" № НОМЕР_1 , належну ОСОБА_6 , яка в силу вимог ст. 1 Закону України "Про інформацію" №2657-ХП від 2 жовтня 1992 року, п. 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України "Про платіжні системи коштів в Україні" № 2346 III від 05 квітня 2001 року, ч. 4 ст.51 Закону України "Про банки та банківську діяльність" № 2121-Ш від 7 грудня 2000 року, Положення про міжбанківські розрахунки, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 08 жовтня 1998 року №414, та примітки до ст. 358 Кримінального кодексу України, є офіційним документом, оскільки містить зафіксовану на метальному носієві інформацію, яка підтверджує та посвідчує певні факти, які здатні спричинити наслідки правового характеру, та видана повноважною особою юридичної особи з дотриманням визначеної законом форми та містить передбачені законом реквізити, позбавивши таким чином потерпілого можливості використовувати зазначену картку за призначенням, тим самим умисно викрав вищевказаний офіційний документ з корисливих мотивів, а саме з метою подальшого таємного викрадення з банківського рахунку потерпілого грошових коштів спільно з ОСОБА_9 , та з метою приховання факту крадіжки ОСОБА_5 непомітно передав банківську карту ОСОБА_9 . ОСОБА_5 , умисно викравши належну потерпілому ОСОБА_6 банківську картку за вищеописаних обставин, продовжуючи реалізацію спільного з ОСОБА_9 злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна шляхом розрахунку викраденою банківською карткою за товар, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання негативних наслідків, діючи умисно, потворно, в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб, разом з ОСОБА_9 , видаючи себе за доброчесних покупців, передавали викрадену банківську картку потерпілого один одному з метою не привернення уваги до себе та розраховувалися вказаною карткою в магазинах за продовольчі товари.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_9 , заздалегідь розподіливши ролі між собою таким чином, що ОСОБА_9 очікував ОСОБА_5 біля магазину, де в цей час ОСОБА_5 , 13.06.2023 приблизно о 23 год. 37 хв., перебуваючи в приміщенні магазину «ShopAТБ PR468», що знаходиться за адресою: місто Київ, бульв. Лесі Українки, буд. 5, не володіючи інформацією про персональний ідентифікаційний номер платіжної карти (пін-код), встановлений на останню для ідентифікації держателя спеціального платіжного засобу під час здійснення операцій з її використанням, діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збагачення, маючи у користуванні раніше викрадену банківську карту потерпілого, випущену КБ "ПриватБанк" № НОМЕР_1 , на якій встановлений ліміт по оплаті без підтвердження PIN-коду, емітентом якої є АТ КБ " ПРИВАТБАНК" , яка належить потерпілому ОСОБА_6 , розрахувався викраденою банківською карткою потерпілого за товари шляхом безконтактного розрахунку у вказаному магазині через POS-термінал, тим самим таємно викрав з банківського рахунку ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 540 гривень 00 копійок, спричинивши своїми умисними діями потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди в сумі 540 гривень 00 копійок та вийшов з магазину з придбаним товаром.

ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_9 , заздалегідь розподіливши ролі між собою таким чином, що ОСОБА_5 розрахувавшись викраденою банківською карткою потерпілого ОСОБА_6 , 13.06.2023 приблизно о 23год.38хв. вийшов з магазину «ShopAТБ PR468», що знаходиться за адресою: місто Київ, бульв. Лесі Українки, буд. 5, та передав викрадену банківську картку ОСОБА_9 для подальшої оплати за продовольчі товари, та, в свою чергу, очікував ОСОБА_9 біля магазину, де в цей час ОСОБА_9 13.06.2023 приблизно о 23 год. 46 хв., перебуваючи в приміщенні магазину «ShopAТБ PR468», що знаходиться за адресою: місто Київ, бул. Лесі Українки, буд. 5, не володіючи інформацією про персональний ідентифікаційний номер платіжної карти (пін-код), встановлений на останню для ідентифікації держателя спеціального платіжного засобу під час здійснення операцій з її використанням, діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збагачення, маючи у користуванні раніше викрадену банківську карту випущену КБ "Приват Банк" № НОМЕР_1 , на якій встановлений ліміт по оплаті без підтвердження PIN-коду, емітентом якої є АТ КБ "ПРИВАТБАНК" , яка належить потерпілому ОСОБА_6 , розрахувався викраденою банківською карткою потерпілого за товари шляхом безконтактного розрахунку у вказаному магазині через POS-термінал, тим самим таємно викрав з банківського рахунку ОСОБА_6 грошові кошти 566 гривень 40 копійок, спричинивши своїми умисними діями потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди в сумі 566 гривень 40 копійок та вийшов з магазину з придбаним товаром, де його очікував ОСОБА_5 .

Крім цього, реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_9 , заздалегідь розподіливши ролі між собою таким чином, що ОСОБА_9 розрахувавшись викраденою банківською карткою потерпілого ОСОБА_6 , 13.06.2023 приблизно о 23год.48хв. вийшов з магазину «ShopAТБ PR468», що знаходиться за адресою: місто Київ, бульв.Лесі Українки, буд. 5, та разом з ОСОБА_5 попрямували до іншого магазину для реалізації спільно спланованого умислу, підійшли до магазину «Мікс Март», що знаходиться за адресою: місто Київ, бульв. Лесі Українки, 2.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчиненого потворно, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, ОСОБА_5 залишився очікувати ОСОБА_9 , який в свою чергу 14.06.2023 приблизно о 00год. 01хв. зайшов до магазину «Мікс Март», що знаходиться за адресою: місто Київ, бульв. Лесі Українки, 2, маючи при собі викрадену банківську картку потерпілого ОСОБА_6 , не володіючи інформацією про персональний ідентифікаційний номер платіжної карти (пін-код), встановлений на останню для ідентифікації держателя спеціального платіжного засобу під час здійснення операцій з її використанням, діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збагачення, маючи у користуванні раніше викрадену банківську карту випущену КБ "Приват Банк" № НОМЕР_1 , на якій встановлений ліміт по оплаті без підтвердження PIN-коду, емітентом якої є АТ КБ "ПРИВАТБАНК" , яка належить потерпілому ОСОБА_6 , розрахувався викраденою банківською карткою потерпілого за товари шляхом безконтактного розрахунку у вказаному магазині через POS-термінал, тим самим таємно викрав з банківського рахунку ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 720 гривень 00 копійок, спричинивши своїми умисними діями потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди в сумі 720 гривень 00 копійок та вийшов з магазину з придбаним товаром, де його очікував ОСОБА_5 , з яким ОСОБА_9 разом з викраденою банківською карткою та придбаним товаром за грошові кошти потерпілого ОСОБА_6 направилися до іншого магазину на території Печерського району м. Києва.

Прокурор зазначає, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у викраденні офіційного документу, вчиненого з корисливих мотивів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, а також у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

17.07.2023 ОСОБА_5 та ОСОБА_9 у кримінальному провадженні №0001090 складено повідомлення про підозру.

У зв`язку з ухиленням ОСОБА_5 від органів досудового розслідування, 06.09.2023 прокурором окружної прокуратури матеріали кримінального провадження відносно підозрюваного ОСОБА_10 виділені в окреме провадження за №0001864 та в цей же день, постановою слідчого підозрюваного ОСОБА_5 оголошено у розшук.

13.09.2023 слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва задоволено клопотання слідчого та надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 .

03.10.2023 підозрюваного ОСОБА_5 затримано співробітниками поліції та 04.10.2023 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва до підозрюваного ОСОБА_5 засосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зі строком до 01.12.2023 включно.

10.10.2023 обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001864 за обвинуваченням ОСОБА_5 направлено до Печерського районного суду м. Києва для розгляду та який автоматизованою системою документообігу суду розгляд вказаного обвинувального акту розподілено до суддю районного суду ОСОБА_11 .

В ході підготовчого судового засідання, яке проведено 31.10.2023, головуючим суддею ОСОБА_11 задоволено клопотання прокурора та обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001864 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України, направлено до судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_12 для вирішення питання про об`єднання вказаного кримінального провадження з кримінальним провадженням №0001090 за обвинуваченням ОСОБА_9 в одне провадження.

Питання про об`єднання кримінального провадження №0001864 за обвинуваченням ОСОБА_5 з кримінальним провадженням №0001090 за обвинуваченням ОСОБА_9 судом не вирішено. Також, питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , строк якого закінчується 01.12.2023, судом не вирішено.

Стороні обвинувачення стало відомо, що суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_12 з 13.11.2023 перебуває у щорічній відпустці до 08.12.2023 включно.

З огляду на викладене, у зв`язку із спливом 01.12.2023 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0001864, обвинувальний акт який наразі перебуває на розгляді судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_12 , яка перебуває у щорічній відпустці до 08.12.2023 та не має можливості вирішити питання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 , сторона обвинувачення подала відповідне клопотання до районного суду про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0001864 у зв`язку зі спливом строку дії вказаного запобіжного заходу 01.12.2023.

Окрім цього прокурор зазначає, що на стадії досудового розслідування ОСОБА_5 ухилявся від органу досудового розслідування у зв`язку з чим перебував у розшуку з 06.09.2023 по 03.10.2023.

Обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень (злочинів), є зібрані в ході досудового розслідування докази.

Прокурор вказує, що наявні достатні підстави вважати, що будь-який інший запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі, не може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 , крім того органом досудового розслідування зібрано докази винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, тому з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та для виконання завдань кримінального провадження, виникла необхідність у продовженні дії запобіжного заходу.

У судовому засіданні прокурор підтримав вказане клопотання, просив його задовольнити з викладених у ньому підстав.

Захисник просив відмовити у задоволенні клопотання та застосувати до обвинуваченого інший запобіжний захід. Підозрюваний підтримав позицію свого захисника.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши пояснення учасників провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що 17.07.2023 ОСОБА_5 та ОСОБА_9 у кримінальному провадженні №0001090 складено повідомлення про підозру.

У зв`язку з ухиленням ОСОБА_5 від органів досудового розслідування, 06.09.2023 прокурором окружної прокуратури матеріали кримінального провадження відносно підозрюваного ОСОБА_10 виділені в окреме провадження за №0001864 та в цей же день, постановою слідчого підозрюваного ОСОБА_5 оголошено у розшук.

13.09.2023 слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва задоволено клопотання слідчого та надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 .

03.10.2023 підозрюваного ОСОБА_5 затримано співробітниками поліції та 04.10.2023 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва до підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зі строком до 01.12.2023 включно.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ч.3 ст.199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою слідчий суддя, окрім іншого, враховує наявність обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшились або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

У відповідності до положень ст. ст. 197, 199 КПК України за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на непов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжено у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення у строки, встановлені ст. 219 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Так, у відповідності до стандарту доказування «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»), який застосовується при оцінці доказів, докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення у справі «Коробов проти України»).

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя вважає, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться у долучених до матеріалів клопотання доказах, та одночасно враховує, що вказане було встановлено судом при ухваленні рішення про застосування запобіжного заходу.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні прокурора та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні прокурора дані, у слідчого судді є всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Наряду з вказаним, у п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Даних про наявність підстав для скасування ОСОБА_5 запобіжного заходу або його зміни на менш м`який, ніж тримання під вартою, слідчим суддею при розгляді клопотання не встановлено та стороною захисту не доведено наявність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки не спростовано існування в кримінальному провадженні ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України

При застосуванні до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, встановлені слідчим суддею ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати.

Варто зазначити, що застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою є пропорційним легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів, а відтак приходить до висновку про задоволення клопотання.

Питання доведеності вини підозрюваного у скоєнні інкримінованих злочинів і правильності кваліфікації його дій, з чим сторона захисту не погоджується, слідчим суддею під час розгляду зазначеного клопотання не вирішувалися, оскільки це є предметом дослідження під час судового розгляду справи по суті.

Між тим, задовольняючи клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити обвинуваченому розмір застави, а також покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 ст.194 КПК України, необхідність покладення яких вбачається з наведеного в обґрунтування даного клопотання.

Відповідно до рішень ЄСПЛ у справі «В. проти Швейцарії» (W. V. Switzerland), 14379/88, 26 січня 1993 року, у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain), 12050/04, 8 січня 2009 року розмір застави повинен бути належною гарантією того, що заявник вирішить не зникати через побоювання втратити цю заставу, при визначенні розміру застави виправданим є врахування серйозності обставин справи.

При визначенні ОСОБА_5 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, слідчий суддя наряду з положеннями ст.ст. 182,183 КПК України враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, тяжкість правопорушення, у якому він підозрюється, слідчий суддя вважає, що застава у сумі 53 680, 00 грн. з покладенням обов`язків передбачених частиною п`ятою статті 194 Кримінального процесуального кодексу України, зможе забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 176, 177, 178, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 202, 205, 309, 532, 534 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до 26.01.2024.

Одночасно визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, розмір якої визначити у межах 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає у сумі 53 680 гривні, зобов`язавши обвинуваченого ОСОБА_5 виконувати процесуальні обов`язки, визначені частиною п`ятою статті 194 Кримінального процесуального кодексу України, а саме:

- прибувати за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду;

- не відлучатися із міста у якому проживає без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду;

- утримуватися від спілкування із свідками та іншими особами з приводу обставин вчинення інкримінованого йому злочину згідно переліку зазначеного слідчим;

- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як обвинуваченим так й іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в м. Києві:

Отримувач: ТУ ДСАУ в м. Києві

МФО: 820172

Банк: Державна казначейська служба України м. Київ

р/р UA1012089

Призначення платежу: Застава за …(П.І.П., дата народження особи за яку вноситься застава), згідно ухвали … (назва суду), від …(дата ухвали), по справі № …, внесені …(П.І.П. особи, що вносить заставу).

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі установи, де особа утримується.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа установи, де особа утримується, має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю Печерського районного суду м. Києва.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити заставодавцю обов`язок із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1