ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/1015/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" лютого 2024 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

захисники ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_6 ,

під час судового засідання у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0003307 від 20.08.2023, за обвинуваченням

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава,

громадянина України, який зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України,

встановив:

До Дарницького районного суду м. Києва 04 грудня 2023 року надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0003307 від 20.08.2023, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України.

Відповідно до частини 3 ст. 35 КПК України на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 грудня 2023 року для розгляду цього кримінального провадження визначено головуючого суддю ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 06 грудня 2023 року призначено підготовче судове засідання.

За підсумками підготовчого судового засідання ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 28 грудня 2023 року призначено вказане кримінальне провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні та до обвинуваченого ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 25 лютого 2024 року включно.

Наразі вказане кримінальне провадження перебуває на стадії дослідження доказів.

Відповідно до ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.

У судовому засіданні 21 лютого 2024 року прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 строком на 60 днів без визначення розміру застави, яке обґрунтував наявністю ризиків, які були підставою для обрання запобіжного заходу і які на теперішній час не зменшилися, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення. На думку прокурора, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, з огляду на те, з метою запобігання вказаних ризиків є необхідність у продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Не погоджуючись з клопотанням прокурора, захисник ОСОБА_5 просив відмовити у задоволенні клопотання про продовження обвинуваченому строку дії тримання під вартою та заявив клопотання про зміну запобіжного заходу. Звертав увагу суду, що його підзахисний утрмується під вартою вже більше ніж півроку, натомість відомості щодо його неналежної поведінки або порушення процесуальних обов`язків відсутні. Також наголошував, що прокурор звертається з аналогічними клопотаннями посилаючись на ті ж самі доводи та ризики не змінюючи їх. Щодо ризику переховування від суду захисник звертав увагу на те, що на території України запроваджений воєнний стан, в період дії якого чоловікам громадянам України віком від 18 до 60 років обмежено виїзд за межі України, у свою чергу ОСОБА_6 є військовослужбовцем, тому покинути територію України через непідконтрольну її частину буде для останнього самогубством, окрім того останній під час досудового розслідування здав свій закордонний паспорт, тому ризик переховування відсутній. Ризик впливу на свідків та потерпілу захисник вважає недоведеним, оскільки за весь час досудового слідства та судового провадження жодні із зазначених осіб не звертались до органів досудового розслідування чи суду щодо можливого незаконного впливу на них з боку обвинуваченого ОСОБА_6 . Також зазначав, що обвинувачений не має наміру вчиняти інші кримінальні правопорушення та/або продовжити ті в яких обвинувачується і просив врахувати, що останній одружений, є батьком неповнолітніх дітей, має постійне місце проживання у місті Черкаси, що свідчить про міцні соціальні зв`язки. На підставі наведеного, захисник просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та вважав за можливе змінити обвинуваченому запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.

Захисник ОСОБА_4 підтримав доводи викладені попереднім захисником та вказав, що ризик переховування від суду не може обґрунтовуватися виключно тяжкістю кримінальних правопорушень та суворістю можливого покарання, а повинен бути реальними та доведеними. Також наголосив, що кримінальні правопорушення, які інкримінуються обвинуваченому не є насильницькими, тому є обґрунтовані підстави для зміни запобіжного заходу на той, про який зазначав його колега.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав доводи, які викладені його захисниками та просив змінити запобіжний захід.

Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, обговоривши заявлені клопотання, дійшов таких висновків.

Під час розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (частина перша статті 194 КПК України).

Як вже зазначалось, це кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду, метою якого є встановлення поза розумним сумнівом винуватості або невинуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення за наслідками безпосереднього дослідження і оцінки доказів судом.

Разом з тим, оцінці судом на зазначеній стадії кримінального провадження підлягають характер, тяжкість та наслідки кримінального правопорушення, а також наявність та/або продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися. Однак, в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються. При встановленні ризиків кримінального провадження суд застосовує стандарт достатності підстав вважати, що обвинувачений може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, суд має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

Таким чином, вирішуючи питання продовження строку тримання особи під вартою, суд має встановити існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки такої особи та можливість запобігти цим ризикам шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу.

Щодо клопотання сторони обвинувачення

Так, на обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що на теперішній час продовжують існувати такі ризики, що визначені у частині першій статті 177 КПК України:

- ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду;

- ризик незаконного впливу на свідків та потерпілу;

- ризик вчинення інших кримінальних правопорушень.

Під час розгляду клопотання суд дійшов висновку, що ризики, встановлені при вирішенні питання про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу та продовження строку його дії, не зменшились, продовжують існувати, та у судовому засіданні прокурором доведено наявність обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

При визначенні імовірності переховування ОСОБА_6 , суд враховує те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України. Характер інкримінованих правопорушень пов`язаний з незаконним обігом зброї та посягання на власність іншої особи. Санкція частини 1 статті 263 КК України відносить інкримінований злочин до тяжких і передбачає покарання у виді позбавлення волі від трьох до семи років. Санкція частини 5 статті 185 КК України відносить інкримінований злочин до особливо тяжких і передбачає покарання у виді позбавлення волі від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Незважаючи на заперечення сторони захисту, суд переконаний, що співставлення можливих негативних наслідків для обвинуваченого у вигляді його можливого ув`язнення у майбутньому з можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі доводять, що цей ризик є достатньо високим.

Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_6 здав на зберігання паспорт для виїзду за кордон, не спростовують ймовірність ризику переховування від суду на території України. Окрім того, належна процесуальна поведінка ОСОБА_6 не гарантує відсутність наміру переховування в майбутньому.

Так, ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду.

Враховуючи наведене, суд обґрунтовано дійшов до висновку, що ОСОБА_6 може переховуватись від суду. Крім того, доведеним є те, що на теперішній час, ризик переховування обвинуваченого ОСОБА_6 від суду не зменшився, не втратив свою актуальність та продовжує існувати.

Оцінюючи можливість впливу на свідків та потерпілу суд враховує процедуру отримання показань від осіб у кримінальному провадженні визначену КПК України.

Наразі це кримінальне провадження перебуває на стадії судового провадження, зазначені особи не допитані, обвинуваченому в порядку ст. 290 КПК України були відкриті матеріали кримінального провадження, у тому числі протоколи допиту свідків та потерпілої з наданими показаннями, тому існує ймовірність того, що ОСОБА_6 може впливати на них з метою спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм достовірно відомі, для того щоб він зміг уникнути кримінальної відповідальності або ж мінімізувати її.

За таких обставин ризик впливу на свідків та потерпілу існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень та дослідження їх судом.

Аргумент сторони захисту про необґрунтованість заявленого прокурором ризику з огляду на належну процесуальну поведінку обвинуваченого, а також на відсутність відомостей вчинення ОСОБА_6 спроб впливу на свідків та потерпілу, суд вважає непереконливими.

Так як зазначені доводи сторони захисту були спростовані під час підготовчого судового засідання потерпілою ОСОБА_7 , яка вказувала як на її особистий номер телефону приходили смс-повідомлення з погрозами щодо ненадання нею правдивих та повних показань про відомі їй обставини кримінального правопорушення.

Отже, суд вважає, що ризик незаконного впливу на свідків та потерпілу є реальним, доведеним та зумовлює необхідність запобіжного заходу.

Сторона захисту вказувала, що ОСОБА_6 не має наміру вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити ті, в яких обвинувачується.

Разом з тим, під час застосування заопбіжного заходу у підготовчому судовому засідання 28 грудня 2023 року було встановлено, що стосовно ОСОБА_6 Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань проводилось досудове слідство у кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, за повідомленням військової частини НОМЕР_1 щодо нез`явлення на службу солдата ОСОБА_6 .

Прокурор під час судового засідання оголошуючи свої заперечення на клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу вказав, що Черкаською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Центрального регіону був скерований обвинувальний акт до Соснівського районного суду міста Черкаси за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

На переконання суду, вказані обставини можуть свідчати про існування ризику вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи викладене, суд встановив наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_6 може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілу у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Щодо клопотання сторони захисту

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

При цьому КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК України, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

При вирішенні питання щодо наявності інших, більш м`яких запобіжних заходів, які зможуть запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, під час розгляду клопотання про продовження тримання під вартою, суд врахував 1) завдання кримінального провадження, 2) мету застосування запобіжного заходу, 4) співвідношенні ефективності запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою з одного боку та домашнього арешту з іншого.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).

Заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ч. 1 ст. 131 КПК України).

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

У цьому кримінальному провадженні суд, дотримуючись розумного балансу між втручанням в право на свободу обвинуваченого (при застосування тримання під вартою) та необхідністю забезпечення інтересів дієвості кримінального провадження, дійшов висновку, що належна поведінка обвинуваченого ОСОБА_6 , запобігання спробам вчинення ним дій, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на цій стадії можуть бути забезпечені виключно шляхом застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд вважає, що застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, а саме домашнього арешту, не дасть можливості здійснювати дієвий контроль за його поведінкою, забезпечити виконання покладених на нього обов`язків, не зменшить до прийнятного рівня зазначених ризиків.

Зважаючи на встановлення судом ризику незаконного впливу на свідків та потерпілу, переховування від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення, застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу вигляді домашнього арешту не зменшить до прийнятного рівня зазначеного ризику, оскільки не дасть можливості здійснювати дієвий контроль за його поведінкою та потенційними спробами впливати учасників цього кримінального провадження чи уникати правосуддя.

До того ж, застосування домашнього арешту у жодній мірі не зможе нівелювати існування ризику впливу на свідків та потерпілу через специфіку його виконання, можливість зустрічей, комунікацій обвинуваченого із зазначеними особами для опосередкованого впливу на них з метою схиляння до зміни змісту чи обсягу раніше наданих показань, перекручення або спотворення фактичних обставин справи.

З урахуванням викладеного, клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу слід залишити без задоволення.

Щодо визначення розміру застави

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, яка обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначається у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо суд встановить, що застава у зазначених межах здатна забезпечити виконання особою, що обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути визначена у розмірі, який перевищує триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч. 5 ст. 182 КПК України).

При цьому розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б обвинуваченого від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки та не була завідомо непомірною для нього, що призведе до неможливості внесення застави.

Враховуючи обставини вчинення кримінальних правопорушень, у яких обвинувачується ОСОБА_6 , одне з яких є особливо тяжким злочином, розмір ймовірно розміру матеріальної шкоди, а також вагомість встановлених ризиків, суд при визначенні розміру застави дійшов висновку, що має місце виключний випадок, передбачений ч. 5 ст. 182 КПК України, а тому наявні підстави вийти за межі максимально встановленого КПК України розміру застави.

Так, тривалість застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою складає понад 6 місяців, альтернативним запобіжним заходом є можливість внесення застави. Під час досудового розслідування протягом дії основного запобіжного заходу розмір застави вже було неодноразово зменшено слідчими суддями.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва під час підготовчого судового засідання 28 грудня 2023 року судом було визначено заставу у розмірі 1 073 600 грн.

Під час розгляду цього клопотання про продовження строку тримання під вартою сторона захисту стверджувала, що визначений розмір застави є непомірним для ОСОБА_6 .

У той же час, суд звертає увагу сторони захисту, що чинне законодавство України не покладає можливість внесення застави виключно на обвинуваченого, його близьких родичів чи членів сім`ї, але вимагає забезпечення дієвості провадження, тобто співмірності застави не лише матеріальному стану особи, а й забезпеченню виконання покладених на особу процесуальних обов`язків.

Поряд з цим, не виключається можливість внесення застави окремими частинами, кількома фізичними або юридичними особами, одночасно фізичною та юридичною особами у визначених частках.

З огляду на те, що стадія підготовчого судового розгляду завершена, судом досліджено письмові докази сторони обвинувачення, тому наведене свідчить про необхідність перегляду розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу.

Враховуючи наведене, суд вважає за доцільне зменшити раніше визначений розмір застави до 350 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 059 800 гривень, оскільки на цій стадії судового провадження саме такий розмір застави, на думку суду, зможе забезпечити належну поведінку обвинуваченого та слугуватиме достатнім стимулюючим фактором для цього, зможе запобігти ризикам кримінального провадження.

Висновок

Суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для продовження строку дії запобіжного заходу ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а визначений розмір застави у сумі 1 059 800 грн визнаний таким, оскільки застава на цьому етапі провадженні, саме в такому розмірі здатна запобігти встановленим ризикам, передбаченим п. 1, 3, 5, ч. 1 ст. 177 КПК України.

Керуючись статтями 177, 182, 183 КПК України, суд

постановив:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу, відмовити.

Клопотання прокурора ОСОБА_3 задовольнити частково.

Продовжити обраний стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» на строк 60 днів, тобто до 20 квітня 2024 року включно.

Зменшити розмір застави визначений ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 28 грудня 2023 року до трьохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 059 800 грн.

У разі внесення застави звільнити ОСОБА_6 з-під варти та зобов`язати його з`являтися за першою вимогою до суду, повідомляти суд про зміну місця свого проживання, не відлучатися із міста Києва без дозволу суду.

Роз`яснити ОСОБА_6 та заставодавцям, що у разі невиконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, застава буде звернена в дохід держави.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1