Справа № 203/926/24
Провадження № 1-кс/0203/823/2024
УХВАЛА

22 лютого 2024 року слідчий суддя Кіровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі клопотання слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополь Дніпропетровської області, громадянина України, раніше несудимого, одруженого, маючого на утриманні малолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , непрацездатну бабусю ОСОБА_9 , 1944 року народження, наразі офіційно непрацевлаштованого, колишнього пожежного рятувальника 28 державної пожежної рятувальної частини 7 державного пожежно-рятувального загону ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області, спеціальне звання «сержант служби цивільного захисту», зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 Кримінального кодексу України, заявлене в рамках кримінального провадження №0001326 від 28.10.2023 року,

ВСТАНОВИВ:

20.02.2024 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся слідчий Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_6 із клопотанням, погодженим прокурором ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 Кримінального кодексу України, заявлене в рамках кримінального провадження №0001326 від 28.10.2023 року, в якому просить суд застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

В обґрунтування вимог клопотання слідчий зазначив, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 керував технічно справним автомобілем ВАЗ 21093, р.н. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння (концентрація етилового спирту у сечі 2,99 ‰). Він діяв із кримінальною протиправною недбалістю та проявив крайню неуважність до дорожньої обстановки та до її змін, хоча мав можливість виявити у межах видимості за напрямком свого руху перешкоду, рухався по вул. Чкалова у напрямку автодороги Н-23 в с. Олексіївка Нікопольського району Дніпропетровської області, в районі будинку №42, та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Остання рухалась попереду в попутному напрямку. У результаті наїзду вона отримала тяжкі тілесні ушкодження, що призвели до її смерті. Тобто ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 286-1 КК України. Слідчий повідомив ОСОБА_12 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Слідчий зазначив, що підозра у вчиненні ОСОБА_4 вказаного кримінального правопорушення є обґрунтованою, що підтверджується висновками експертів, протоколом огляду місця ДТП, протоколом проведення слідчого експерименту, іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності. Також слідчий вказав на те, що існують ризики, визначені пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, та застосування більш м`якого запобіжного заходу є неможливим, бо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не здатен запобігти вказаним ризикам. При цьому на підставі п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України до підозрюваного неможливо застосувати і альтернативний запобіжний захід у виді застави, бо слідчий суддя має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив тяжкі наслідки.

Тому слідчий звернувся до суду із клопотанням про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Судове засідання з розгляду клопотання було призначене судом на 22.02.2024 року.

Під час судового засідання прокурор підтримала клопотання слідчого та просила суд його задовольнити, пояснивши підстави звернення до суду із клопотанням таким чином, як про це вказано вище. Прокурор пояснила, що повідомлена ОСОБА_4 підозра є обґрунтованою, а ризики, визначені слідчим, доведеними. За твердженнями прокурора, знаючи про тяжкість злочину, підозрюваний може намагатися уникнути покарання, прямо чи опосередковано вчиняти вплив на свідків, бо йому відомі свідки, поки вони не будуть допитані в суді, вчинити інше кримінальне правопорушення на окупованих територіях, а інші запобіжні заходи є недоцільними. Також прокурор зазначила, що є клопотання потерпілих про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та в такій категорії проваджень слід враховувати думку потерпілих осіб. Підозрюваний не відшкодував потерпілій шкоду.

Крім того, прокурор пояснила, що в матеріалах кримінального провадження є постанови про визначення підслідності, а також групи прокурорів, слідчих у кримінальному провадженні від 18.12.2023 року. Адже слідчі дії та проведення експертиз здійснювали слідчі СВ Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, а після цього матеріали кримінального провадження були передані за підслідністю до Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, бо ОСОБА_4 на момент вчинення ДТП був працівником правоохоронного органу працівником ГУ ДСНС України у Дніпропетровській області. На підтвердження вказаних тверджень прокурор надала суду для огляду оригінали вказаних постанов, що містяться в матеріалах кримінального провадження №0001326 від 28.10.2023 року.

Захисник підозрюваного у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання слідчого та просив суд відмовити у його задоволенні або застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту, зазначивши, що повідомлена ОСОБА_4 підозра є необґрунтованою, а ризики недоведеними. Оскільки сторона обвинувачення посилається на тяжкість кримінального правопорушення. Водночас ДТП мало місце 28.10.2023 року та ОСОБА_4 по день повідомлення йому про підозру 20.02.2024 року не ухилявся від слідства, сприяв йому, не переховувався, не вчиняв будь-якого іншого кримінального правопорушення. При цьому ОСОБА_4 намагається встановити істину у кримінальному провадженні, після ДТП надав допомогу потерпілій особі, не втік з місця ДТП, після смерті ОСОБА_11 , намагався відшкодувати потерпілій особі, яка є донькою ОСОБА_11 , шкоду до розгляду справи в суді. Однак, остання відмовилась та на вимогу потерпілої особи шкоду підозрюваний буде відшкодовувати в порядку ст. 1187 ЦК України в судовому порядку, в порядку страхування. У підозрюваного є малолітні діти, яких він утримує, він одружений, має постійне місце проживання, проживає на території, де ведуться постійні обстріли. При цьому підозрюваний знав та знає як потерпілу особу, так і свідків, бо всі вони є жителями одного села. Також сторона захисту заперечує факт перебування у стані алкогольного сп`яніння на момент ДТП, бо за твердженнями захисту, підозрюваний вживав алкогольні напої після ДТП.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення прокурора, підозрюваного та його захисників, дослідивши матеріали клопотання, проаналізувавши норми КПК України, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, у провадженні Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, перебуває кримінальне провадження №0001326 від 28.10.2023 року за ч. 3 ст. 286-1 Кримінального кодексу України.

20.02.2024 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру за ч. 3 ст. 286-1 Кримінального кодексу України, тобто про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого.

Повідомлення про підозру було вручене підозрюваному ОСОБА_4 20.02.2024 року о 10:35 годині та його захиснику ОСОБА_5 20.02.2024 року о 10:35 годині.

У ході судового розгляду клопотання судом були безпосередньо досліджені наступні письмові докази:

- протокол огляду місця ДТП від 28.10.2023 року, за змістом якого, зокрема, вказано, що слід гальмівного шляху, який належить транспортному засобу марки ВАЗ 21093, д.н.з. НОМЕР_1 , поверхневий, одинарний, прямолінійний, довжиною 2,2 м, суцільний;

- протокол огляду трупа від 29.10.2023 року, за змістом якого об`єктом огляду є труп ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

- лікарське свідоцтво про смерть №514 від 30.10.2023 року ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 ;

- висновок експерта №514 від 17.11.2023 року, за змістом якого, зокрема, експерт дійшов підсумків, що травма отримана 28.10.2023 року в результаті ДТП, пішохід, загальний стан хворої важкий, свідомість кома; всі виявлені тілесні ушкодження утворились прижиттєво в короткий проміжок часу незадовго до госпіталізації потерпілої в стаціонар від ударної дії тупого твердого предмету (предметів) та/або при ударах об такий (такі); смерть настала від сумісної тупої травми голови, тулубу та кінцівок у вигляді відкритої черепно-мозкової травми; всі виявлені тілесні ушкодження у вигляді сумісної тупої травми голови, тулубу та кінцівок перебувають в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті потерпілої; всі виявлені тілесні ушкодження утворились від ударної дії тупого твердого предмету (предметів) та/або при ударах об такий (такі), можливо в умовах дорожньо-транспортної пригоди при первинному контакті автомобілю, що рухався; смерть наступила 29.10.2023 року о 06:10 годині;

- висновок експерта №19048 від 06.11.2023 року, за змістом якого, зокрема, вказано, що біологічні зразки сечі у ОСОБА_4 були отримані 28.10.2023 року; при судово-токсикологічному дослідженні газо-хроматографічним методом в наданому зразку сечі від громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявлений етиловий спирт у концентрації 2,99 ‰;

- висновок експерта №СЕ-19/104-23/39080-ІТ від 08.11.2023 року, за змістом якого вказано, що при заданому механізмі події дії водія автомобіля ВАЗ 2109, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 не відповідали вимогам п. 12.3 ПДР, що з технічної точки зору знаходилось в причинному зв`язку з настанням даної ДТП;

- протокол допиту потерпілого від 29.10.2023 року ОСОБА_13 ;

- протоколи допитів свідків від 29.10.2023 року ОСОБА_4 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ;

- протокол допиту підозрюваного ОСОБА_4 , який, зокрема, показав, що на момент зіткнення він був тверезий, алкогольні напої випив після ДТП, своє звинувачення у вчиненні кримінального правопорушення вважає неповністю доведеним.

Суд зазначає, що відповідно до статей 131, 132, 176, ч. 2 ст. 177, ч. 1 ст. 194 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), запобіжний захід, різновидом якого є тримання під вартою, застосовується під час досудового розслідування до особи на підставі ухвали слідчого судді за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні такою особою кримінального правопорушення, а також за наявністю хоча б одного з ризиків вчинення особою дій, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України.

Згідно з частиною 1 статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

За правилами, встановленими частиною 1 статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Відповідно до частини 1 статті 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до частин 2, 3, 4, 7 статті 194 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Відповідно до статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Згідно з положеннями статті 9 Конституції України та статті 17, частини 5 статті 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

При вирішенні клопотання слідчий суддя враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень частини 5 статті 9 КПК України, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

При цьому слідчий суддя не має повноважень надавати оцінку доказам, наявним в матеріалах кримінального провадження з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Разом з тим, обов`язковою умовою для застосування запобіжного заходу має бути доведеність сукупності обставин, визначених частиною 1 статті 194 КПК України, за якою прокурор зобов`язаний довести не лише наявність обґрунтованої підозри, а й надати докази на підтвердження підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, на які посилається слідчий у клопотанні, та обґрунтувати недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, визначеним у клопотанні.

Аналіз викладеного вище та встановлених у ході судового розгляду обставин кримінального провадження, дає слідчому судді підстави для висновку про те, що надані стороною обвинувачення матеріали клопотання, безпосередньо досліджені у судовому засіданні, у своїй сукупності доводять наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 Кримінального кодексу України, яке є тяжким та за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років.

Суд, вирішуючи клопотання слідчого, враховує особу підозрюваного, те, що підозрюваний є колишнім працівником правоохоронного органу, характер кримінального правопорушення, у вчиненні якого його підозрюють, наслідки, до яких воно призвело, вагомість доказів, отриманих у ході проведення слідчих (розшукових) дій, висновки експертів.

При цьому у ході судового розгляду клопотання суд дійшов висновку, що стороною обвинувачення доведена наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п. 1 та п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнути кримінальної відповідальності в силу обізнаності підозрюваного про тяжкість покарання, яке йому загрожує, у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, після повідомлення йому про підозру, та впливу на свідків у кримінальному провадженні.

Оскільки, як пояснила і сторона обвинувачення, і сторонами захисту, всі свідки та потерпіла особа, які були допитані в ході досудового розслідування, відомі підозрюваному, бо вони є мешканцями одного села, знають один одного тривалий час. Своєю чергою, сторона обвинувачення довела суду належними та допустимими доказами те, що існує ризик того, що підозрюваний може вдатись до спроб незаконно впливати на свідків задля схиляння їх до зміни показань під час судового провадження.

Водночас суд вважає недоведеним наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто ризик вчинення іншого кримінального правопорушення. Слідчий та прокурор безпідставно в обґрунтування наявності цього посилаються на тяжкість кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_4 та те, що останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Адже ці підстави обґрунтування наявності ризику враховані судом під час надання оцінки ризику переховування, що визначений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, та наявність якого доведена стороною обвинувачення.

Також у світлі викладеного вище суд бере до уваги те, що відомості про вчинене кримінальне правопорушення були внесені органом досудового розслідування до ЄРДР ще 28.10.2023 року, та з цього часу триває досудове розслідування у кримінальному провадженні та таке проводилось з 28.10.2023 року СВ Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, зокрема, слідчим були допитані свідки, потерпіла особа, проводились необхідні експертизи, отримані їх результати, інші слідчі (розшукові) та процесуальні дії, про що вказано вище. Проте підозрюваний ОСОБА_4 жодного разу протягом вказаного періоду і до пред`явлення йому повідомлення про підозру 20.02.2024 року не ухилився від сприяння слідству, бажає встановити істину у кримінальному провадженні, не виявляв бажання переховуватись від органу досудового розслідування, бажає відшкодувати збитки потерпілій особі в судовому порядку. Крім того, суд враховує особу підозрюваного, який раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язку, бо одружений, має зареєстроване постійне місце проживання, утримує малолітніх дітей та непрацездатну бабусю, хоча наразі офіційно і непрацевлаштований.

Суд доходить висновку, що сторона обвинувачення не довела належними та допустимими доказами неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, що з огляду на встановлені ризики, буде сприяти постійному контролю за підозрюваним за місцем його зареєстрованого місця проживання, та зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, його належну процесуальну поведінку, з урахуванням доведених прокурором ризиків, передбачених пунктами 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Тому на підставі вимог частини 4 статті 194 КПК України вважає за необхідне обмежитися застосуванням до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту за місцем його проживання.

За правилами, встановленими частинами 1, 2, 6 статті 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року № 64/2022, який затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року № 2102-ІХ, з 24.02.2022 року на території держави було введено воєнний стан, строк дії якого було продовжено.

Тому необхідним і достатнім для досягнення дієвості кримінального провадження, забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, слідчий суддя вважає застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту в межах строку досудового розслідування строком на два місяці, тобто до 20.04.2024 року включно за адресою його зареєстрованого та фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 , за виключенням випадків необхідності отримання невідкладної медичної допомоги та в разі виникнення надзвичайних ситуацій у зв`язку з російською агресією проти України, які б унеможливили безпечне для життя та здоров`я перебування підозрюваного у житлі.

З огляду на викладене, застосовуючи до підозрюваного запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, слідчий суддя на підставі пунктів 1, 2, 3, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України вважає за необхідне покласти на підозрюваного ОСОБА_4 такі обов`язки: прибувати за викликом до слідчого, прокурора чи суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні з приводу обставин вчинення інкрімінованого йому злочину; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення клопотання слідчого.

Керуючись статтями 176-178, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 199 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 Кримінального кодексу України, заявлене в рамках кримінального провадження №0001326 від 28.10.2023 року, задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, за виключенням випадків необхідності отримання невідкладної медичної допомоги та в разі виникнення надзвичайних ситуацій у зв`язку з російською агресією проти України, які б унеможливили безпечне для життя та здоров`я перебування підозрюваного у житлі, строком на два місяці у межах строку досудового розслідування, тобто до 20.04.2024 року включно за адресою зареєстрованого та фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування, тобто до 20.04.2024 року включно, такі обов`язки:

1) прибувати за викликом до слідчого, прокурора чи суду;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні з приводу обставин вчинення інкрімінованого йому злочину;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Зобов`язати Нікопольське районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (вул. Станіславського, буд. 1, м. Нікополь Дніпропетровська область, 53213; адреса електронної пошти: ) за місцем зареєстрованого проживання підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поставити його на облік та забезпечити щоденний контроль за виконанням ним ухвали суду в межах строку досудового розслідування, тобто до 20.04.2024 року включно.

У задоволенні іншої частини вимог клопотання слідчого відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст ухвали слідчого судді складено та проголошено 26.02.2024 року о 17:50 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_1