Справа №760/8248/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2024 року слідчий суддя Солом`янського районного м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Київської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні № 0000192 від 17.08.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 358, ч.1 ст.438 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

До слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва надійшло клопотання прокурора Київської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні № 0000192 від 17.08.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 358, ч.1 ст.438 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000192, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.08.2022 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 358, ч. 1 ст. 438 КК України.

Як зазначається у клопотанні, досудовим розслідуванням встановлено, що після деокупації м. Буча сусіди ОСОБА_5 повідомили родичам, що на початку березня 2022 року військовослужбовці збройних сил російської федерації цілеспрямовано прийшли до будинку ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , та відвели у невідомому напрямку.

Поряд із цим, на початку березня 2022 року доньці троюрідної сестри ОСОБА_5 - ОСОБА_6 в месенджері «Телеграм» вперше написав смс-повідомлення громадянин Республіки Австрія ОСОБА_8 ( ОСОБА_8 ), уродженець Республіки Чечня (товариш та бізнес-партнер ОСОБА_5 ), який останній раз приїжджав до ОСОБА_5 на декілька днів з робочим візитом орієнтовно у 2020 році. Зміст повідомлення зводився до питання, чи знає ОСОБА_6 , де знаходиться ОСОБА_5 , коли востаннє вона з ним спілкувалася, на що ОСОБА_6 йому відповіла, що вона не обізнана з місцезнаходженням ОСОБА_5 .

У подальшому 09.05.2022 ОСОБА_8 повідомив останній, щоб сім`я ОСОБА_6 не хвилювалась за ОСОБА_5 , оскільки він живий і перебуває на лікуванні, проте місця перебування не вказав.

Після цього, 15.05.2022 у месенджері WhatsApp мамі ОСОБА_9 надійшло повідомлення з невідомого їй номеру Республіки Білорусь, нібито від імені ОСОБА_5 , в якому останній запитував маму ОСОБА_6 про те, що остання робила у його офісі.

Коли ОСОБА_6 зателефонувала на цей номер, трубку ніхто не взяв. Після того, ОСОБА_6 написала повідомлення на вказаний номер з проханням повідомити хто пише, чи це дійсно ОСОБА_5 , де він перебуває, що з ним, тощо. Однак, у відповідь ОСОБА_6 отримала погрози від нібито ОСОБА_5 щоб остання не відвідувала офіс.

У подальшому стало відомо від громадянина Республіки Австрія ОСОБА_8 ( ОСОБА_8 ), уродженця Республіки Чечня, Російська Федерація, товариша та колишнього бізнес-партнер ОСОБА_5 , що останній помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у Республіці Австрія, куди його із полону витягнув ОСОБА_8 , зі слів останнього.

Допитана як свідок в ході досудового розслідування ОСОБА_11 повідомила, що вона орендувала одне із офісних приміщень за адресою: АДРЕСА_2 і підтримувала дружні відносини із ОСОБА_5 .

Також свідок зазначила, що у неї наявна фотокопія заповіту від 08.05.2020, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_12 , зареєстрованим в реєстрі за № 570 нотаріальний бланк НОІ 998352. Згідно даного заповіту ОСОБА_5 . заповів ОСОБА_11 все наявне у нього майно: за адресами: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_2 . Зі слів ОСОБА_11 про наявність вказаного заповіту їй повідомив громадянин Республіки Австрія ОСОБА_8 ( ОСОБА_8 ), уродженець Республіки Чечня, Російська Федерація, товариш та колишній бізнес-партнер ОСОБА_5 , який і скинув останній фотокопію вказаного заповіту.

Крім того, ОСОБА_11 повідомила, що з часу повномасштабного вторгнення, остання сплачує комунальні платежі за ОСОБА_5 за адресою місцезнаходження його нерухомого майна.

Водночас, проведеними слідчими та процесуальними діями в ході досудового розслідування у даному кримінальному провадженні встановлено, що у заповіті, який був наявний у ОСОБА_11 , посвідченому приватним нотаріусам Київського міського нотаріального округу ОСОБА_12 , зареєстрованим 08.05.2020 в реєстрі за № 570, нотаріальний бланк НОІ 998352, зазначено місце складання місто Київ, хоча зібраною інформацією від оператора мобільного зв`язку встановлено, що ОСОБА_5 у той день перебував за межами міста Києва.

Також, незважаючи на викладену інформацію встановлено інші факти, які є протилежними, зокрема за результатом проведення огляду вилученої із ДП «НАІС» інформації встановлено, що 08.05.2020 приватним нотаріусам Київського міського нотаріального округу ОСОБА_12 посвідчено заповіт складений ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на ОСОБА_15 , вказаний заповіт зареєстрований в реєстрі за тими ж самими реквізитами: № НОМЕР_1 на нотаріальному бланку НОІ 998352.

У подальшому, 20.07.2022 нотаріусом Магдалинівської державної нотаріальної контори ОСОБА_16 внесено зміни до Спадкового реєстру, а саме «Виправлення (редагування) заповіту» зареєстрованого в реєстрі за № 570 на нотаріальному бланку НОІ 998352, а саме в графі «Заповідач» замість ОСОБА_14 виправлено на ОСОБА_5 , а замість ОСОБА_15 замінено на ОСОБА_11 .

Крім того, 26.10.2023 в ході проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 17.10.2023 за адресою проживання ОСОБА_11 виявлено та вилучено, зокрема договір оренди від 06.07.2022, згідно з яким ОСОБА_11 здає квартиру в оренду за адресою: АДРЕСА_4 , телефон ОСОБА_11 , а також заяву ОСОБА_5 у справі № 161/7940/17 про стягнення з боржника ОСОБА_17 заборгованості.

У вказаній заяві ОСОБА_5 у справі № 161/7940/17 про стягнення з боржника ОСОБА_17 заборгованості, зазначено рахунок, відкритий в АТ КБ «ПриватБанк № НОМЕР_2 .

З наведеної позовної заяви ОСОБА_5 встановлено, що останній звернувся до Луцького міськрайонного суду Волинської області про стягнення заборгованості за розпискою у якій зазначено про те, що ОСОБА_17 10.03.2013 позичив у ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 442 000 грн., що еквівалентно 55250 доларам США, для погашення кредиту та зобов`язувався повернути вказані кошти до 31.12.2015, про що власноручно написав розписку.

В подальшому, 25.03.2013 ОСОБА_17 позичив у ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 5000 доларів США, які зобов`язувався повернути до 24.03.2015, про що написав ще одну розписку, а 22.04.2013 ОСОБА_17 отримав позику 2000 доларів США, про що дописав на цій самій розписці та підтвердив своїм підписом.

За результатом розгляду позовної заяви заочним рішенням Луцького міськрайонного суду від 14.08.2017 останню задоволено та постановлено стягнути з ОСОБА_17 на користь ОСОБА_5 суму боргу за розпискою від 10.03.2013 на загальну суму 838048 грн. 58 коп.

Вказане рішення оскаржено ОСОБА_17 до Волинського апеляційного суду, яким 22.04.2022 апеляційну скаргу задоволено частково і змінено рішення суду першої інстанції в частині судових витрат, а в решті - залишено без змін.

У подальшому дане рішення направлено для виконання виконавчим листом суду до Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрайонного управління Міністерства юстиції (м. Київ), де відкрито виконавче провадження № НОМЕР_4, в ході чого у подальшому стягнуто із ОСОБА_17 кошти в розмірі 785 185 грн., які зараховано на депозитний рахунок вище вказаного відділу державної виконавчої служби.

Після цього, на підставі заяви представника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_18 від 25.05.2022 вказану суму коштів перераховано на рахунок ОСОБА_5 , а саме № НОМЕР_2 , відкритий в АТ КБ «ПриватБанк» (МФО 305299), який наразі не має змоги фізично користуватись вказаним рахунком.

З урахуванням викладених обставин, що мають відношення до неправомірного заволодіння невстановленим колом осіб майном ОСОБА_5 та враховуючи те, що станом на 25.05.222 (день подання заяви по зарахування стягнути коштів на картковий рахунок ОСОБА_5 ) та до теперішнього часу місце знаходження ОСОБА_5 органом досудового розслідування не встановлено, а відповідно використання даних коштів ОСОБА_5 не представляється можливим, прокурор вважає, що існують підстави для накладення арешту.

Зазначає, що іншим способом, ніж накласти арешт на грошові кошти, які знаходяться на рахунку ОСОБА_5 у АТ КБ "ПриватБанк" (МФО 305299), неможливо зберегти та запобігти їх неправомірному відчуженню.

Враховуючи вищенаведене, з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів у кримінальному провадженні, задля запобігання можливості їх відчуження, просить слідчого суддю:

-накласти арешт на грошові кошти із забороною розпоряджатися вказаними грошовими коштами, що знаходяться на розрахунковому рахунку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , відкритому в АТ КБ "ПриватБанк" (МФО 305299) № НОМЕР_2 ;

-зупинити видаткові операції з грошовими коштами, що надходять на адресу вище вказаного рахунку та зупинити видаткові операції з коштами, які надійшли на вказаний рахунок та вже знаходяться на ньому;

-зобов`язати працівників АТ КБ "ПриватБанк" (МФО 305299), накласти арешт на грошові кошти, які розміщені на вище вказаному розрахунковому рахунку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , у АТ КБ "ПриватБанк" (МФО 305299) із наданням довідки про залишок на рахунку, заборонивши розпоряджатися вказаними коштами.

У судовому засіданні прокурор Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 клопотання підтримав, просив накласти арешт на вищевказане майно.

Враховуючи те, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт не було тимчасово вилучене, то розгляд клопотання в силу ч.2 ст.172 КПК України можливо здійснити без повідомлення власника майна.

Заслухавши думку прокурора, вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку виходячи з такого.

Частина 2 ст.131 КПК України передбачає, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно з ч.ч.1-3 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 10 ст. 170 КПК України визначено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно з ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як вбачається з витягу з кримінального провадження № 0000192 від 17.08.2022, внесено відомості за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 358, ч.1 ст.438 КК України.

При цьому, прокурор, з метою збереження речового доказу, забезпечення подальшого повного, всебічного та об`єктивного розслідування кримінального провадження, у клопотанні просить накласти арешт, на грошові кошти, що знаходяться на розрахунковому рахунку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , відкритому в АТ КБ "ПриватБанк" (МФО 305299) № НОМЕР_2 , шляхом заборони розпорядження вказаними грошовими коштами та зупинення видаткових операцій по зазначених рахунках.

Дані матеріалів клопотання свідчать про те, що постановою старшого слідчого в ОВС слідчого управління ГУ СБ України у м.Києві та Київській області ОСОБА_19 від 18.03.2024 вищезазначене майно, у відповідності до ст.98 КПК України, обґрунтовано визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000192 від 17.08.2022 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 358, ч.1 ст.438 КК України. Переконливі докази таким висновкам органу досудового розслідування містяться в матеріалах кримінального провадження, що долучені до клопотання, а тому слідчий суддя з цими висновками погоджується.

На підставі вищевикладених норм КПК України та встановлених фактичних обставин, враховуючи, що до клопотання додані документи та матеріали, якими ініціатор клопотання обґрунтовує доводи клопотання, і враховуючи те, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт, відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України та постановою слідчого від 18.03.2024 визнане речовим доказом, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором у клопотанні та у судовому засіданні доведено необхідність накладення арешту з метою забезпечення збереження речових доказів.

Таке втручання держави в право на мирне володіння своїм майном в даному випадку є виправданим, оскільки, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, здійснюється на підставі закону, з дотриманням мети задоволення суспільного інтересу та принципів пропорційності та справедливої рівноваги.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.5 ст.173 КК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає:

1) перелік майна, на яке накладено арешт;

2) підстави застосування арешту майна;

3) перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі, у разі прийняття такого рішення;

4) заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно;

5) порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб.

Враховуючи, що законодавством України, зокрема статтею 307 КПК України, встановлено вичерпний перелік питань, які вирішуються слідчим суддею у разі задоволення клопотання про накладення арешту, клопотання прокурора в частині зобов`язання працівників АТ КБ "ПриватБанк" (МФО 305299), накласти арешт на грошові кошти, які розміщені на вище вказаному розрахунковому рахунку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , у АТ КБ "ПриватБанк" (МФО 305299) із наданням довідки про залишок на рахунку, задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищенаведене, клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 98, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання - задовольнити частково.

Накласти арешт на грошові кошти, що знаходяться на розрахунковому рахунку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , відкритому в АТ КБ "ПриватБанк" (МФО 305299) № НОМЕР_2 , заборонивши розпорядження вказаними грошовими коштами та зупинивши видаткові операції по зазначеному рахунку.

В іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Копія ухвали негайно після її постановлення вручається слідчому, прокурору. У разі відсутності підозрюваного під час оголошення ухвали копія ухвали надсилається йому не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Оскарження ухвали про накладення арешту не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1