ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 636/6620/23 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/1034/24 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Самовільне залишення військової частини або місця служби
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Чугуївського міського суду Харківської області від 24 січня 2024 року у відношенні ОСОБА_8 , -

УСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ромни, Сумської області, громадянина України, із середньою освітою, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, який займав посаду навідника 3 взводу спеціального призначення 2 роти спеціального призначення військової часті НОМЕР_1 , раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, та йому призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до набрання вироком законної сили залишено без змін.

Згідно вироку, Наказом командира військової частини НОМЕР_2 № 104-РС від 28.06.2023 (по особовому складу) солдата ОСОБА_8 , військовослужбовця за призовом під час мобілізації, призначено на посаду навідника 3 взводу спеціального призначення 2 роти спеціального призначення військової частини НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 192 від 29.06.2023 (по стройовій частині) зараховано до списків особового складу військової частини та на всі види забезпечення.

Солдат ОСОБА_8 , під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , 19.09.2023 вирішив стати на злочинний шлях, та діючи умисно, в умовах воєнного стану, без дозволу командування та поважних причин тимчасово, незаконно ухилитись від проходження військової служби та проводити час на власний розсуд.

Так, реалізуючи свій злочинний умисел, солдат ОСОБА_8 в порушення вищевказаних нормативно-правових актів, діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, та за відсутності законних підстав 19.09.2023 в умовах воєнного стану без поважних причин самовільно залишив місце служби - тимчасове розташування підрозділу у АДРЕСА_3 , та без відповідних дозволів командирів і начальників, без документального оформлення відпустки чи відрядження, перебував у невстановленому місці.

Доводячи свій злочинний умисел до кінця солдат ОСОБА_8 в період з 19.09.2023 по 14.10.2023 включно, в умовах воєнного стану, незаконно постійно перебував поза межами місця несення військової служби, а саме тимчасове розташування підрозділу у АДРЕСА_3 , та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та без поважних причин.

За час відсутності у розташуванні військової частини НОМЕР_1 , яке розташоване АДРЕСА_3 , солдат ОСОБА_8 , обов`язки з військової служби за посадою не виконував, перебуваючи поза межами території місця служби в медичні установи не звертався, правоохоронні органи, органи державної влади або органи місцевого самоврядування про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від військової служби та про його причини не повідомляв, вільний час проводив на власний розсуд, до 14.10.2023 до моменту затримання останнього.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 , просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання, ухвалити новий вирок, яким призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді триманням у дисциплінарному батальйоні строком на два роки або позбавлення волі на цей же строк, оскільки він визнав свою вину у повному обсязі, щиро покаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, тяжкі наслідки від вчинення кримінального правопорушення не наступили, відсутні обставин, які обтяжують покарання, має постійне місце проживання та реєстрації, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, раніше не судимий.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Фактичні обставини кримінального правопорушення і кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч.5 ст.407 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються, тому згідно положень ч.1 ст.404 КПК України висновки суду першої інстанції щодо цих обставин в апеляційному порядку не перевірялися.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи його ступінь тяжкості, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження злочинів.

За змістом ч.1 ст.69 КК України суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин, лише за наявності кількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

27 січня 2023 року набрав чинності Закон України №2839-ІХ від 13.12.2022, яким внесено зміни до ст.ст.69, 75 КК України щодо неможливості їх застосування до осіб, які засуджуються за кримінальне правопорушення, передбачене ст.407 КК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення після набрання чинності Закону України №2839-ІХ від 13.12.2022, а тому суд першої інстанції обґрунтовано визнав можливим виправлення та перевиховання обвинуваченого в умовах ізоляції від суспільства, з призначенням йому розміру покарання, у межах санкції ч.5 ст.407 КК України, а саме у виді позбавлення волі на відповідний строк.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_8 призначено необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, згідно з вимогами ст.65 КК України.

При цьому враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України є тяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання та реєстрації, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, раніше не судимий.

Суд також взяв до уваги щире каяття ОСОБА_8 та активне сприяння в розкритті кримінального правопорушення, визнавши ці дві обставини пом`якшуючими покарання та відсутність обтяжуючих покарання обставин, у зв`язку з чим призначив йому мінімальний розмір покарання, передбаченого в санкції ч.5 ст.407 КК України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що підстави для задоволення апеляційних вимог обвинуваченого щодо пом`якшення покарання - відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Чугуївського міського суду Харківської області від 24 січня 2024 року у відношенні ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий -

Судді: