Справа № 569/7694/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2024 року м. Рівне

Рівненський міський суд в особі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт по кримінальному провадженні №№0000017 від 02.01.2023 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , неодруженого, раніше судимого, із середньою освітою, непрацюючого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника-адвоката ОСОБА_5 , -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_3 , 26 грудня 2022 року, близько 10 год 30 хв, перебуваючи у торговому залі магазину «Torba», що розташований за адресою: м. Рівне, вул. Київська, 67, реалізовуючи свій раптово виниклий умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ та продовженого Указом Президента України від 07.11.2022 №757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» з 16 листопада 2022 року строком на 90 діб, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, таємно, переконавшись, що його дії не будуть помічені іншими особами, шляхом вільного доступу, з полиці вищевказаного торгового залу, таємно викрав шоколад Рошен пористий білий карамельний 80г. вартістю 24,48 грн. за одиницю товару, в кількості 3 шт., загальною вартістю 73,45 грн. (без ПДВ), шоколад Мілка карамель мигдаль вартістю 39,2 грн. за одиницю товару, в кількості 12 шт., загальною вартістю 470,4 грн. (без ПДВ), шоколад Рошен Лакмі з цілим лісовим горіхом вартістю 33,12 грн. за одиницю товару, в кількості 3 шт., загальною вартістю 99,36 грн. (без ПДВ), що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «ТОР Рівне» (, зареєстрованому за адресою: м. Рівне, вул. Вербова, 41А, Рівненська область), які помістив до внутрішніх кишень куртки та із викраденим майном залишив приміщення магазину, чим завдав ТОВ «ТОР Рівне» майнової шкоди на загальну суму 643,21 грн.

Крім цього, ОСОБА_3 30 грудня 2022 року, близько 18 год 29 хв, перебуваючи у торговому залі магазину «Torba», що розташований за адресою: м. Рівне, вул. Київська, 67, реалізовуючи свій раптово виниклий умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ та продовженого Указом Президента України від 07.11.2022 №757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» з 16 листопада 2022 року строком на 90 діб, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, таємно, переконавшись, що його дії не будуть помічені іншими особами, шляхом вільного доступу, з полиці вищевказаного торгового залу, таємно викрав шоколад Рошен пористий білий карамельний 80г. в кількості 1шт., вартістю 24,48 грн. (без ПДВ) та шоколад Мілка карамель мигдаль вартістю 39,2 грн. за одиницю товару, в кількості 8 шт., загальною вартістю 313,6 грн. (без ПДВ), що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «ТОР Рівне» (, зареєстрованому за адресою: м. Рівне, вул. Вербова, 41А, Рівненська область), які помістив до внутрішніх кишень куртки та не розрахувавшись за вказаний товар, пройшов лінію кас, де був зупинений охоронником магазину, тобто виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Також 03 січня 2023 року, близько 15 год 54 хв, ОСОБА_3 перебуваючи поблизу магазину «КТС», що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , реалізовуючи свій раптово виниклий умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ та продовженого Указом Президента України від 07.11.2022 №757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» з 16 листопада 2022 року строком на 90 діб, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, таємно, переконавшись, що його дії не будуть помічені іншими особами, шляхом вільного доступу, таємно викрав велосипед торгової марки «Velotrade», марки «FORMULA», модель «Thore 2.0», чорно-зеленого кольору вартістю 3 922,50 грн., чим завдав потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду у розмірі 3 922,50 грн.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення, які передбачені ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України, як своїми умисними діями, що виразилися у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжки), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд за клопотанням учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин вчинення ОСОБА_3 вказаних кримінальних правопорушень, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням характеризуючих та інших матеріалів справи.

Судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин та наслідки їх не оспорювання. Сумнівів у добровільності та істинності їх позиції у суду немає. Крім того суд роз`яснив, що учасники судового розгляду будуть позбавлені права оспорювати у апеляційному порядку ті фактичні обставини справи, які в судовому засіданні не досліджувались, і які ніким не оспорюються.

Так, допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованих правопорушень, щиро розкаявся, кваліфікацію правопорушень не оспорював, та підтвердив факт того, що 26 грудня 2022 року, близько 10 год 30 хв та 30 грудня 2022 року, близько 18 год 30 хв перебував у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », за адресою: АДРЕСА_3 , де таємно викрав шоколадки та залишив приміщення магазину, не оплативши товар. Також 03 січня 2023 року, близько 15 год 54 хв, ОСОБА_3 перебував біля магазину «КТС», за адресою: м. Рівне, вул. Соборна, 1, де таємно викрав велосипед торгової марки «Velotrade», чорно-зеленого кольору. Просив суворо його не карати.

Потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилися, подали суду заяву про розгляд кримінального провадження за їх відсутності, не заперечують проти проведення судового розгляду за спрощеною процедурою, передбаченою ч. 3 ст. 349 КПК України, наслідки якої роз`яснені та зрозумілі. Цивільний позов не заявлено, міру покарання покладають на розсуд суду.

Крім того, вина обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України, підтверджується наданими в судовому засіданні прокурором і перевіреними на предмет допустимості та належності письмовими доказами, а саме: висновком експерта №СЕ-19/118-23/187/ТВ від 11.01.2023, що підтверджує ринкову вартість велосипеду марки «Velotrade», марки «FORMULA», модель «Thor 2.0», чорно-зеленого кольору 3922, 50 грн. (а.к.п. 171-177); протоколом проведення слідчого експерименту від 25.04.2023 (а.к.п. 236).

Постановами слідчого Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області від 10.01.2023, 09.01.2023 та від 11.01.2023 визнано речовим доказом та приєднано до матеріалів кримінального провадження записи з камер відеоспостереження від 26.12.2022, 30.12.2022, які розташовані в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що за адресою: АДРЕСА_3 та записані на оптичний диск; записи з камер відеоспостереження від 03.01.2023, які розташовані в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що за адресою: АДРЕСА_2 та записані на оптичний диск (а.к.п. 36-41, 101-105, 160-168).

Згідно з ч. 1 ст. 22 КПК кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 КПК сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 6 ст. 22 КПК встановлено, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Статтею 62 Конституції України гарантовано, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зазначені права і свободи мають своє відображення у загальних засадах кримінального провадження, а саме у презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, яка відповідно до ст. 17 ч. 1 КПК України полягає у тому, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) ст. 368-2 КК України зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Яременко проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Кобець проти України»).

Розумний сумнів - це такий непереборний сумнів, який залишається у слідчого, прокурора, слідчого судді, суду щодо винуватості обвинуваченого чи підсудного після всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи. Наявність розумного сумніву щодо обґрунтованості обвинувачення не дозволяє будь-якій неупередженій людині, яка міркує з належним розумом і сумлінням, визнати обвинуваченого винним.

Виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Таким чином, за результатами судового розгляду, суд дійшов висновку, що діяння, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 мали місце, вони містять склад кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України, і останній у їх вчиненні винен.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує, що вказані правопорушення, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів.

Що стосується особи обвинуваченого ОСОБА_3 то суд враховує, що він має постійне місце проживання, де характеризується посередньо, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше неодноразово судимий та схильний до вчинення крадіжок.

Вироком Гощанського районного суду Рівненської області від 07.09.2023, ОСОБА_3 визнано винним за ч. 2 ст. 190, ч.1 ст. 263, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 309 КК України та на підставі ч. 1 ст. 70, КК України призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Таким чином, характеризуючи особу обвинуваченого, суд приходить до переконання, про його схильність до вчинення злочинів проти власності, а визнання винуватості і щире каяття є лише способом уникнення від кримінальної відповідальності.

Враховуючи попередні судимості, міри покарання, які обирав суд для обвинуваченого, в тому числі звільняв від відбування покарання, однак це не призвело до позитивних змін у його особистості та не створило у нього готовності до самокерованої право слухняної поведінки у суспільстві, оскільки знову вчинив злочини проти власності.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд вважає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обтяжуючих обставин суд не встановив.

Витрати на залучення експертів за проведення судових експертиз становлять 377 гривень 56 копійок.

У даному кримінальному провадженні міра запобіжного заходу відносно обвинуваченого не обиралась, оскільки ОСОБА_3 перебуває в ДУ «Катеринівська виправна колонія», де відбуває покарання за вироком Гощанського районного суду Рівненської області від 07.09.2023.

Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2013 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. У кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Як слідує з п. 3 даної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину його обставини його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчиненого групою осіб і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Статтею 17 Закону України від 23.02.2016 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справи суди застосовують Конвенцію та практику суду, як джерело права.

У справі «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005, так і в справі «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005, Європейський суд з прав людини зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» п. 38 рішення від 16.10.2008 ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалось пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий тягар для особи».

Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Загальні засади призначення покарання (ст. 65 КК України) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступені тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування того чи іншого покарання

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Враховуючи характер і ступінь небезпеки вчинених кримінальних правопорушень, обставини їх вчинення, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання, а обтяжуючих обставин не встановлено, то суд прийшов до переконання, що обвинуваченому має бути призначене покарання з ізоляцією від суспільства у виді позбавлення волі, оскільки саме такий вид покарання є адекватний характеру вчинення обвинуваченим кримінально-караних дій, і буде необхідний й достатній для його виправлення та попередження нових правопорушень.

Суд також вважає, що таке покарання відповідатиме тяжкості правопорушення, та не буде становити «особистий надмірний тягар для обвинуваченого та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства вимогам захисту основоположних прав особи". За цих же обставин, суд не вбачає підстав для призначення обвинуваченому покарання більш м`якого, ніж передбачено законом. Крім того, призначене покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, і воно випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» 1950 року.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 373, 374, КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України та призначити покарання;

- за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі;

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяці позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_3 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяці позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, з урахуванням вироку Гощанського районного суду від 07.09.2023, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у вигляді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяці позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 19 червня 2023 року часу затримання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експертів у сумі 377 (триста сімдесят сім) гривень 56 копійок.

Речові докази, а саме: записи з камер відеоспостереження від 26.12.2022, 30.12.2022, які розташовані в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що за адресою: АДРЕСА_3 та записані на оптичний диск; записи з камер відеоспостереження від 03.01.2023, які розташовані в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що за адресою: АДРЕСА_2 та записані на оптичний диск залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, прокурором шляхом подачі апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили, якщо інше не передбачене цим Кодексом після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для всіх фізичних чи юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя -