Справа № 461/2466/24
Провадження № 1-кс/461/1990/24
27.03.2024 року м. Львів
Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 про арешт майна,-
в с т а н о в и в :
Подане клопотання мотивує тим, що вищевказані речі, вилучені, відповідають вимогам ч.1 ст.98 КПК України, та можуть бути використані як доказ факту і обставин вчинення кримінального правопорушення, та їх визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.
На підставі ч.2 ст.172 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання без виклику представника власника майна, та у відсутності прокурора.
На підставі ч.4 ст.107 КПК України, фіксування судового засідання з допомогою технічних засобів не здійснювалося.
Дослідивши та перевіривши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, що в ході здійснення оперативно-службової діяльності співробітником УСБУ у Львівській області виявлено факт зловживання службовим становищем посадовими особами Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА», що може спричинити екологічне забруднення значної території.
Крім того в договорі зазначено (пункт 1.3), що перелік майна, яке передається поклажодавцем на зберігання зберігачу згідно акту приймання-передачі може постійно змінюватись без підписання будь-яких додаткових документів чи повідомлень.
Разом з тим, з?ясовано, що фактично ТОВ «Грінера Україна» здійснює на території державного підприємства господарську діяльність з завезення, розміщення та можливо захоронення твердих побутових відходів (ТПВ). Експлуатація ТОВ «Грінера Україна» території ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» як сміттєзвалища заборонена та створює значну небезпеку для довкілля. Враховуючи розміщення вищевказаної території в межах містах, збитки від такої діяльності можуть становити близько 40 млн. грн. Крім того, між ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» та ТОВ «Грінера Україна» повинен бути укладений договір оренди, а не зберігання, так як останне фактично здійснює господарську діяльність на території державного підприємства.
Таким чином, ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» отримує збитки шляхом недоотримання прибутку.
Враховуючи те, що вилучені речі, можуть бути використанні, як доказ факту та обставин вчиненого злочину, а також матимуть суттєве значене для проведення подальшого досудового розслідування, 27.03.2024 визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні та долучено до матеріалів кримінального провадження.
Статтею 131 КПК України, передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Згідно з ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Таким чином, метою накладення арешту на майно є виконання завдань кримінального провадження та забезпечення збереження речових доказів.
Слідчий довів, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження
Потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого.
Оцінюючи надані стороною обвинувачення докази слідчий суддя вважає їх належними та допустимими, їх сукупність та взаємозв`язок між ними достатній для прийняття процесуального рішення про арешт майна.
Враховуючи вищевикладене, а також правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, а також з метою виконання завдань кримінального провадження та з метою збереження речових доказів, вважаю, що клопотання підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя,
у х в а л и в :
клопотання слідчого СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 - задовольнити.
Накласти арешт на тимчасово вилучене майно:
Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 .
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п?яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1