Справа № 361/1220/24
Провадження № 1-кп/361/793/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.2024 м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудового розслідування №0000284 від 02.03.2023 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Усть-Ілімськ, Іркутської області, російської федерації, з середньою освітою, не одружений, громадянин України, раніше не судимий, військовослужбовець військової служби за контрактом, стрілець-зенітник зенітного ракетного взводу 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Кримінальне правопорушення, яке інкриміновано ОСОБА_4 , вчинено за наступних обставин.

Так, Солдат ОСОБА_4 , обвинувачується у тому що він, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом на особливий період, у порушення вимог ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16,127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, з особистих мотивів, та з метою тимчасово ухилитись від військової служби без поважних причин, 24.12.2022 не з`явився вчасно на службу до району зосередження 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 яка дислокувалась у АДРЕСА_2 ), після чого проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з проходженням військової служби.

04.03.2023 ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, добровільно та з власної ініціативи прибув до військової частини НОМЕР_1 та заявив про себе.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у нез`явленні вчасно на службу, без поважних причин, вчиненому в умовах воєнного стану військовослужбовцем (крім строкової служби), тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини кримінального правопорушення і судом з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, суд, роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, за згодою обвинуваченого ОСОБА_4 та прокурора провів судовий розгляд із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України.

Допитаний в судовому засіданні 01.03.2024 обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним та пояснив, що дійсно самовільно залишив військову частину оскільки у нього вдома помер батько, а керівництво в/ч не давали відпустку, щоб поїхати його поховати. Увесь час, поки був відсутнім у військовій частині, перебував за місцем свої реєстрації. Щиро розкаювався у вчиненому, обіцяв суду що більше такого не повторить. Мотивами вчинення кримінального правопорушення вказав те, що проходить військову службу з самого початку повномасштабного вторгнення в Україну, з того часу не їздив додому, навіть коли отримував поранення. А коли помер батько, він перебував в дуже сильному емоційному стані оскільки його не відпустили з військової частини на похорони батька. Саме через це ОСОБА_4 вирішив самовільно покинути військову частину.

Показання ОСОБА_4 суд визнає логічними та правдивими, а тому не викликають у суду сумніви щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту кримінального правопорушення.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України повністю знайшла своє підтвердження під час судового розгляду, а тому дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 5 ст. 407 КК України, які полягають у нез`явленні вчасно на службу, без поважних причин, вчиненому в умовах воєнного стану військовослужбовцем (крім строкової служби).

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття та сприяння розкриттю кримінального правопорушення, з`явлення зі знанням.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому засіданні не встановлено.

Цивільний позов у ході досудового розслідування не заявлявся.

Потерпілі в даному кримінальному провадженні відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, наявність пом`якшуючих обставин, відсутність обтяжуючих обставин, особу обвинуваченого, який в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, є військовослужбовцем, безпосередньо приймає участь у бойових діях, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, бажає продовжувати військову службу. Відповідно до службової характеристики ОСОБА_4 виявляє повагу до командирів та старших за військовим званням, на критику реагує та робить висновки, за характером спокійний, за час проходження військової служби ОСОБА_4 зарекомендував себе посередньо. Обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, тому суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливі в умовах без ізоляції його від суспільства, а тому обирає йому покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України та покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.

При цьому суд зазначає наступне.

Разом з тим, вирішуючи питання щодо можливості застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 положень ч. 1 ст. 75 КК України, суд враховує, що у зв`язку із набранням 27.01.2023 року чинності Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей несення військової служби в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці» від 13 грудня 2022 року № 2839-IX, посилено кримінальну відповідальність за вчинення військових кримінальних правопорушень, та обмежено застосування ст. 75 КК України у випадках засудження, зокрема, за кримінальне правопорушення, передбачене ст. 407 КК України, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.

Поряд з цим, відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Враховуючи вищезазначені положення Закону, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_4 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, яке мало місце 24.12.2022, у редакції Закону, яка діяла на момент його вчинення, тобто застосувавши положення ч. 1 ст. 75 КК України, які діяли на момент вчинення вказаного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України (в редакції, що діяла на момент вчинення кримінального правопорушення) якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, …, при призначенні покарання у виді … позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Стаття 75 КК України у попередній редакції передбачала можливість застосування її до засуджених за кримінальне правопорушення, передбачене статтею 407 КК України, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.

У новій редакції статті 75 КК України заборонено застосовувати її до кримінального правопорушення, передбаченого статтею 407 КК України, вчиненого в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.

Отже, суд застосовує статтю 75 КК України в редакції, що діяла на час вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Суд вважає, що саме таке покарання відповідатиме загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових злочинів, цілком відповідати тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі винного і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини.

Частиною 1 ст. 76 КК України передбачено, що у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого обов`язки, передбачені цією частиною, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

При цьому частиною 4 цієї статті встановлено, що нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого, а щодо засуджених військовослужбовців - командирами військових частин.

Зважаючи на наведені положення закону України про кримінальну відповідальність, враховуючи, що ОСОБА_4 є військовослужбовцем та продовжуватиме військову службу, суд позбавлений можливості покласти на нього до виконання обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України, зокрема прибувати до органу пробації, й наразі такий нагляд за ним має здійснювати командир військової частини за місцем служби.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази в кримінальному провадженні відсутні.

Арешт на майно ОСОБА_4 не накладався.

Враховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили стосовно обвинуваченого.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

На підставі викладеного, керуючись ст. 75, 76, 407 КК України, ст.ст. 373, 374, 394 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання з випробовуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ч. 4 ст. 76 КК України командиру військової частини за місцем служби здійснювати нагляд за військовослужбовцем ОСОБА_4 протягом встановленого іспитового строку тривалістю один рік.

У разі звільнення з військової служби до завершення встановленого іспитового строку тривалістю один рік, на підставі пп. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 виконання наступних обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_5