ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2024 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового

засідання ОСОБА_2

розглянув у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження № 0001364 від 04.05.2024 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомир, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, непрацюючого, немаючого на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей,зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

за ст. ст. 122 ч.1, 185 ч. 4 КК України,

з участю:

прокурора ОСОБА_4

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_3

законного представника

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

в с т а н о в и в :

30.04.2024 близько 02 год. 00 хв. ОСОБА_3 перебував на території скверу, що за адресою: АДРЕСА_2 , де, зустрівши раніше знайому йому ОСОБА_5 почав розпивати з останньою алкогольні напої, під час чого побачив в кишені одягу останньої мобільний телефон марки Xiaomi Redmi Note 12 Pro.

У вказаний час, день, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на викрадення вищевказаного мобільного телефону, що належить ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, без розриву у часі, 30.04.2024, близько 02 години 00 хвилин ОСОБА_3 , переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає і вони залишаються непоміченими, з кишені одягу ОСОБА_5 , викрав мобільний телефон марки Xiaomi Redmi Note 12 Pro, вартістю 7833 гривні 00 копійок.

У подальшому, ОСОБА_3 , утримуючи вищевказане майно при собі, залишив місце вчинення правопорушення, таким чином розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_5 майнову шкоду на суму 7833 гривні 00 копійок.

Крім цього, 03.05.2024, близько 17 год. 00 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , поблизу під`їзду № 2, зустрівся із раніше знайомим йому ОСОБА_6 , де у ОСОБА_3 виник конфлікт із останнім, у ході якого у ОСОБА_3 виник умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, в цей же день, час, місці та за вказаних обставин, ОСОБА_3 підійшов до ОСОБА_6 та наніс один удар кулаком в ділянку правого ока останнього та, у подальшому, обхопивши шию потерпілого руками, ОСОБА_3 схилив останнього та наніс один удар коліном в обличчя ОСОБА_6 , після чого припинив протиправні дії та залишив місце вчинення правопорушення.

Вказаними діями ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_6 тілесне ушкодження у вигляді синців, саден на обличчі, перелому медіальної (внутрішньої) стінки правої орбіти, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як такі, що не є небезпечними для життя, але призвели до тривалого розладу здоров`я.

Дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ст. ст.122 ч.1, 185 ч.4 КК України, які виразилися у заподіянні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, яке не є небезпечним для життя, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, а також у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому в умовах воєнного стану.

28.06.2024 року прокурор Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_3 з участю законного представника ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , за згодою потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на підставі ст. ст. 468, 469, 470, 472 КПК України уклали угоду про визнання винуватості, відповідно до якої ОСОБА_3 беззастережно визнав свою вину у визначеному діянні, активно сприяв розкриттю злочину, вчинив кримінальне правопорушення у неповнолітньому віці, за відсутністю обставин, що обтяжують покарання. Крім того, сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_3 за ст.ст.122 ч.1, 185 ч.4 КК України у межах санкцій статей, не пов`язаному із позбавленням волі, із застосуванням ст.69 КК України. За ст.122 ч.1 КК України у виді 1 року пробаційного нагляду; за ст. 185 ч.4 КК України у виді 2 років пробаційного нагляду. Відповідно до ст.70 ч.1 КК України, шляхом поглинення більш менш покаранням більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 2 років пробаційного нагляду, поклавши на обвинуваченого обов`язки, передбачені ст.59-1 КК України, перелік яких встановлює суд.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав повністю, щиро розкаявся, приніс публчні вибачення потерпілим та підтримав угоду, укладену між ним та прокурором про визнання винуватості.

Законний представник обвинуваченого підтримала угоду.

Захисник в судовому засіданні угоду, укладену між прокурором та його підзахисним підтримав, просить її затвердити.

Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначили, що добровільно надали згоду на укладення угоди та не заперечують щодо її затвердження.

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що укладена угода про визнання винуватості відповідає нормам КПК та може бути затверджена судом.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні, суд має право, зокрема затвердити угоду.

Відповідно до вимог ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до вимог ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди у кримінальному провадженні, у яких беруть участь потерпілий, не допускається, крім випадків надання потерпілим письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 122 ч.1 КК України, який згідно ч.4 ст. 12 КК України відноситься до нетяжкого злочину та ст.185 ч.4 КК України, згідно ч.5 ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє права визначені п.1-4 ч.4 ст. 474КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, що передбачені в угоді.

Також судом з`ясовано, що потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 цілком розуміють наслідки затвердження угоди, передбачені п.2 ч.1 ст.473 КПК України.

Суд приходить до висновку, що дана угода відповідає вимогам КПК України та може бути затверджена і на ній може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди не суперечать його вимогам, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, умови угоди не порушують права, свободи та інтереси сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконанням обвинуваченим взятих на себе зобов`язань, встановлено фактичні підстави для визнання винуватості.

Процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи, суд покладає на законного представника обвинуваченого.

Питання про речові докази суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Відсутні підстави для обрання запобіжного заходу.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 375, 475 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Затвердити угоду від 28.06.2024 року укладену між прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 про визнання винуватості.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 122 ч.1, 185 ч.4 КК України і призначити йому покарання за цими законами, із застосуванням ст. 69 КК України :

- за ст. 122 ч.1, 69 КК України у вигляді 1 року пробаційного нагляду;

- за ст. 185 ч.4, 69 КК України у вигляді 2 років пробаційного нагляду.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання у виді - 2 (двох) років пробаційного нагляду.

На підставі ч.2 ст. 59-1 КК України покласти на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Відповідно до п.4 ч.3 ст. 59-1 КК України покласти обов`язки виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою, визначені органом пробації.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи, в сумі 1514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) грн. 56 коп.

Речові докази: змиви з плями РБК, які поміщено до кімнати зберігання речових доказів знищити.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку. Копію вироку негайно вручити обвинуваченому, законному представника, захиснику, потерпілим та прокурору.

Суддя ОСОБА_1