Доманівський районний суд Миколаївської області
Справа № 475/546/24 Провадження № 1-кс/475/90/24
У Х В А Л А

24.05.2024смт. Доманівка

Слідчий суддя Доманівського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 за участю: секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 за участі предстаника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_6 в інтересах володільця майна ОСОБА_5 про скасування арешту на майно у кримінальному провадженні №0000094 від 13.05.2024 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 звернулася до слідчого судді із клопотаннями про скасування арешту накладеного на майно, а саме: мобільний телефон марки «SUMSUNG» в сейф-пакеті НОМЕР_1 - власником якого є ОСОБА_5 .

Клопотання мотивує, тим що ухвалою слідчого судді Доманівського районного суду Миколаївської області від 16 травня 2024 року накладено арешт у кримінальному провадженні №0000094 від 13.05.2024 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України на мобільний телефон марки «SUMSUNG».

Власником вказаного мобільного телефону є ОСОБА_5 .

Підставою арешту мобільного телефону, який вилучено у ОСОБА_5 13.05.2024 р. під час його затримання, стала необхідність його огляду.

З моменту постановлення вищевказаної ухвали слідчого судді минув час, який є достатнім для огляду телефону.

У зв`язку із визнанням речовим доказом мобільного телефону та перебування його на збереженні у ВП №2 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області, власник позбавлений права власності.

Представник ОСОБА_6 вважає, що вже сплинули розумні строки для проведення всі необхідних процесуальних та слідчих дій, а відтак відпала потреба в подальшому застосуванні такого заходу, тому просила задовольнити клопотання та скасувати арешт із зазначеного вище майна.

В судовому засіданні представник власника майна - адвокат ОСОБА_6 пояснила, що ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на мобільний телефон, який був визнаний речовим доказом. Власник мобільного телефону ОСОБА_5 має нагальну потребу у користування мобільним телефоном, оскільки займається підприємницькою діяльністю та характер роботи пов`язаний з необхідіністю використовувати мобільний телефон, в якому є контакти його клієнтів. Після накладення арешту пройшов час, слідчий міг оглянути мобільний телефон, тому просить задовольнити клопотання та повернути майно його власнику

Прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечували проти скасування арешту відносно мобального телефону. Слідчий пояснив, що мобільний телефон має бути оглянуто спеціалістом з метою встановлення технічних характеристик мобільного телефону.

Оглянувши матеріали клопотання про скасування арешту та додані до них письмові документи, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.174 КПК України - клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому КПК України, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні (п.18 ст.3 КПК України).

Порядок скасування арешту майна, що накладений в межах кримінального провадження, встановлений ст. 174 КПК України. Особа, яка вважає, що порушено її право на майно має право звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту в порядку кримінального судочинства (суд ураховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 30.06.2020 року, справа № 727/2878/19: "якщо право власності особи порушене у кримінальному провадженні, така особа, навіть за умови, що вона не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому КПК України; зняття арешту з майна, накладеного в рамках кримінального провадження, розглядається у встановленому кримінальним процесуальним законодавством порядку".

В судовому засіданні встановлено, що 13.05.2024 СВ ВП №2 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області зареєстровано кримінальне провадження №0000094 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

13.05.2024 р. на підставі ухвали слідчого судді Доманівського районного суду Миколаївської області від 13.05.2024 р. проведено санкціонований обшук за місцем проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Під час затримання ОСОБА_5 було вилучено його власний мобільний телефон марки «SUMSUNG», який поміщено до сейф- пакету WAR 1122948.

13.05.2024 постановою слідчого мобільний телефон було визнано речовими доказами.

Ухвалою слідчого судді Доманівського районного суду Миколаївської області від 16 травня 2024 (справа №475/546/24, провадження №1-кс/475/88/24) накладено арешт у кримінальному провадженні №0000094 від 13.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України на мобільний телефон марки «SUMSUNG, поміщений в сейф-пакет WAR 1122948.

Арешт майна накладено з метою збереження його як речового доказу, доказування обсатавин вчинення кримінального правопорушення.

При розгляді клоптання про накладення арешту слідчий пояснив, що в найближчі дні мобільний телефон буде оглянуто, встновлкно його технічні характеристики та вирішено питання про повернення власнику.

Як передбачено ч.1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб,

конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Вимогами п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема: збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 3 ст. 170 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій,гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З наданих пояснень слідчого під час розгляду клопотання про скасування арешту встановлено, що на теперішній час будь-яких слідчих дій з вищевказаним мобільним телефоном з моменту його вилучення, тобто з 13.05.2024 року не проводилось, не призначались відповідні судові експертизи. Телефон направлено для огляду, в той же час постанова про залучення спеціаліста не обгрунтована та не зазначено підстав для залучення спеціаліста. Крім того, слідчим не було доведено яке значення має вилучений мобільний телефон для встановлення обставин у вищевказаному кримінальному провадженні та можливість використання як доказу відомостей, що містяться в цьому телефоні, не доведено, що незастосування заходу забезпечення у вигляді арешту може призвести до зникнення, втрати або пошкодження майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, не підтвердив, що мобільний телефон є безпосереднім предметом, засобом чи знаряддям вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

Для розмежування проведеної слідчої дії, її оцінки, а також оцінки доказів, отриманих у результаті її проведення, незважаючи на її процесуальне оформлення та назву документа, необхідно дослідити зміст та спосіб фактично вчинюваних уповноваженою особою дій, мети проведення слідчої дії.

Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.168 КПК України, тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.

Відповідно до вимог п.2 ч.2 ст.168 КПК України забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом

або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

У слідчого судді відсутні також відомості про те, що ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення в рамках кримінального провадження №0000094, тобто мобільний телефон належить на праві власності особі, який не є підозрюваним, обвинуваченим чи засудженим.

Так, хоча в наданих до суду матеріалах і є наявною постанова про визнання вказаного мобільного телефону речовим доказом у кримінальному провадженні, однак в даному процесуальному документі взагалі не визначено, якому чи яким критеріям, наведеним у ст. 98 КПК України, відповідає це майно, а висловлено фактично лише припущення, що вилучене майно може бути пристосоване як засоби та знаряддя вчинення кримінального правопорушення. Жодного обґрунтування таким висновкам слідчий у своїй постанові не привів, не конкретизовано, яку саме доказову інформацію може містити вилучене майно і що саме цією інформацією може бути доведено.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Тобто заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Відповідно до ст. 16 КПК України - позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

Сукупність наведеної норми свідчить, що будь-яка процесуальна дія слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, вчинена під час досудового розслідування, має відповідати вищевказаним засадам, як за своєю суттю, так і за формою реалізації (слідчий суддя ураховує усталену практику Європейського суду з прав людини про порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: "кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.").

При вирішенні питання про скасування арешту майна, слідчий суддя враховує вимоги чинного законодавства щодо судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Слідчий суддя, виконуючи покладені на нього обов`язки, запобігає зловживанню стороною обвинувачення її повноваженнями з метою збереження рівності сторін кримінального провадження та збалансованості їх прав.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України - кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги той факт, що вказаний мобільний телефон не є предметом, засобом чи знаряддям вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, наслідки арешту для власника майна, який використовує телефон для здійснення підприємницької діяльності та який є джерелом його доходу, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що достоньо підстав для скасування арешту, у зв`язку із чим клопотання захисника підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст.170, 174, 371-372 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Доманівського районного суду Миколаївської області від 16 травня 2024 (справа №475/546/24, провадження №1-кс/475/88/24) у кримінальному провадженні №0000094 від 13.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України на мобільний телефон марки «SUMSUNG» в сейф-пакеті НОМЕР_1 .

Мобільний телефон марки «SUMSUNG» повернути власнику ОСОБА_5 .

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 28.05.2024 року

Слідчий суддя : ОСОБА_1