Справа № 442/1862/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/399/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2024 року у м.Львові.

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

під головуванням судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 на вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06 березня 2024 року щодо ОСОБА_8 ,

з участю: прокурора ОСОБА_9 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_10 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06 березня 2024 року ОСОБА_8 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України, та обрано їй покарання у виді 1 року обмеження волі з позбавленням права займатися діяльністю, пов`язаною з банківськими та платіжними операціями, а також із забезпеченням збереження грошових коштів і цінностей, на строк 1 рік.

Відповідно до ст.49 КК України звільнено ОСОБА_8 від призначеного за ч.1 ст.367 КК України покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Цивільний позов АТ «Державний ощадний банк України» про стягнення з цивільного відповідача ОСОБА_8 на користь АТ «Державний ощадний банк України» в особі Філії Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк» 158 214,00 грн. на відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_8 в користь АТ «Державний ощадний банк України» в особі Філії Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк» - матеріальну шкоду в розмірі 158 214,00 грн.

Вирішено питання про арешт майна та процесуальні витрати.

Згідно вироку суду, ОСОБА_8 , працюючи старшим контролером - касиром територіального відокремленого безбалансового відділення IV типу №10013/016 філії - Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк», що на вул. Довженка, 1 у м. Трускавці Львівської області, до функціональних обов`язків якої входило забезпечення своєчасного та якісного проведення банківських операцій, організація первинного обліку, збирання, оцінка, опрацювання, накопичення відповідної інформації, організація роботи щодо забезпечення збереження грошових коштів і цінностей, здійснення усіх банківських операцій згідно наданого дозволу, здійснення операцій по платіжному терміналу, видача банківських платіжних карток та ПІН - конвертів для фізичних та юридичних осіб, здійснення закриття операційного дня та складання щоденної звітності, здійснення відповідно до вимог чинного законодавства України та внутрішніх нормативно-правових актів банку ідентифікації, верифікації та вивчення клієнтів, проведення уточнення відомостей, отриманих під час ідентифікації та вивчення клієнтів, ведення електронних анкет клієнтів, визначення критеріїв ризиків клієнтів та здійснення застережних заходів/належних заходів, забезпечення наявності (оновлення) актуальної контактної інформації про клієнта в картці клієнта в АБС (автоматизованій банківській системі); будучи матеріально-відповідальною особою за зберігання, обробку, перерахування, приймання, видачу і перевезення цінностей, допустила службову недбалість внаслідок неналежного виконання нею своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом інтересам юридичної особи, за наступних обставин.

ОСОБА_8 , перебуваючи 27.07.2017 на своєму робочому місці у приміщенні територіального відокремленого безбалансового відділення №10013/016 філії - Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» на вул. Олександра Довженка, 1 у м. Трускавці Львівської області, отримавши від невстановленої слідством особи підроблені паспорт громадянина України та картку платника податків на ім`я ОСОБА_11 , із внесеними до них невстановленою особою завідомо неправдивими анкетними даними, всупереч вимог п.п. 3.7.4. та 3.7.5 та додатку 3 «Порядку емісії та обслуговування платіжних карток в установах АТ «Ощадбанк», затвердженого постановою правління АТ «Ощадбанк» № 196 від 28.03.2012 (із подальшими змінами), п.2.39 посадової інструкції, увійшла до автоматизованої системи «БАРС» під авторизованим логіном та паролем, ввела наданий ідентифікаційний код, відкрила вкладку клієнта ОСОБА_11 , використовуючи свій електронний підпис, внесла відомості в автоматизовану банківську систему «Барс» про відкриття банківського карткового рахунку № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відтак сформувала і роздрукувала заяву про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) № НОМЕР_2 від 27.07.2017, у яку внесла достовірні анкетні відомості ОСОБА_11 , зазначені у автоматизованій банківській системі «Барс», а не відомості, зазначені у наданих невстановленою особою паспорті громадянина України та картці платника податків на його ім`я, після чого надала невстановленій особі для підпису, таким чином відкрила банківський картковий рахунок № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_11 та видала невстановленій особі банківську платіжну картку «MasterCard Debit Standart» та пін - конверт.

У подальшому, невстановлені слідством особи 28.07.2017 о 23:18 год., 15.08.2017 о 23:36 год., 15.08.2017 о 23:39 год., 16.08.2017 о 16:28 год., 23.08.2017 о 21:50 год., 13.09.2017 о 17:58 год. через засоби системи дистанційного обслуговування WEB-банкінг ПАТ «Державний ощадний банк України» перевели кошти з карткового рахунку № НОМЕР_3 та поточного рахунку № НОМЕР_4 , відкриті на ім`я ОСОБА_11 , на картковий рахунок № НОМЕР_1 відповідно в сумі 8164 грн., 10000 грн., 39000 грн., 60000 грн., 40000 грн. та 1050 грн., після чого, використовуючи банківську платіжну картку типу «Master Card Debit Standart» та пін конверт, виданий невстановленій слідством особі, такі привласнили кошти ПАТ «Державний ощадний банк України» в загальній сумі 158214 грн., шляхом їх зняття у банкоматах міста Дрогобича Львівської області невстановленими слідством особами на площі Ринок, 1 о 23:23 - 23:24 год. 28.07.2017, на вул. Грушевського, 170 о 23:35 - 23:36 год. 09.08.2017, о 00:04 - 01:54 год. 16.08.2017, о 00:09 - 05:30 год. 17.08.2017, о 02:35 - 02:39 год. 26.08.2017, о 21:23 год. 13.09.2017.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_8 , які виразились у службовій недбалості, АТ «Державний ощадний банк України» завдано збитки у розмірі 158214,00 грн., який більш, ніж в сто разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян (станом на липень 2017 року), що є істотною шкодою.

На вказаний вирок суду захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, у якій просить змінити оскаржуваний вирок в частині вирішення цивільного позову та покладення на ОСОБА_8 судових витрат за проведення експертиз.

На підтримку своїх апеляційних вимог захисник покликається, що висновки місцевого суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Вказує, що зібраними та дослідженими у сукупності доказами стверджується той факт, що ОСОБА_8 вчинила службову недбалість внаслідок неналежного виконання нею своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало шкоди АТ "Ощадбанк" на уму 158214,00 грн., і її дії правильно кваліфіковано за ч.1 ст.367 КК України.

Водночас, зібрані докази не вказують на умисний характер таких дій ОСОБА_8 , і жодним чином не доводять наявності у неї корисливого мотиву, а тому суд безпідставно поклав на ОСОБА_8 стягнення на користь АТ Державний ощадний банк України" в розмірі 158214,00 грн., тоді як за ч.1 ст.367 КК України представник цивільного позивача не пред`являв до неї позову. Вказує, що у межах даного кримінального провадження заявлений цивільний позов слід було залишити без руху.

Наголошує, що не було надано юридичної оцінки факту про зупинення досудового розслідування та оголошення підозрюваного розшук від 02 квітня 2019 року по матеріалах досудового розслідування № 0000114 від 27.03.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України відносно ОСОБА_12 , якому інкримінується виготовлення фотокопії документів на ім`я клієнта банку ОСОБА_11 , а саме копію паспорта громадянина України серії НОМЕР_5 , в яку вніс неправдиву інформацію щодо дати народження, дати видачі паспорту, місця народження, а також копію картки платника податків, в яку вніс завідомо неправдиву інформацію щодо дати народження клієнта. Після цього невідома особа подала підроблені документи на ім`я ОСОБА_11 27.07.2017 року в філії відділення Ощадбанку в м. Трускавець контролеру-касиру ОСОБА_8 , яка незаконно внаслідок службової недбалості, відкрила банківський рахунок на ім`я ОСОБА_11 , видала платіжну картку на пін-конверт. Після цього ОСОБА_12 з невстановленими слідством особами заволодів коштами ОСОБА_11 на суму 158214,00 грн..

Вважає, що з наведеного вбачається, що ОСОБА_8 не має ніякого відношення до ОСОБА_12 та інших невстановлених осіб, до яких і повинен бути заявлений цивільний позов АТ "Ощадбанк". Стороною обвинувачення не надано доказів, які б доводили умисний характер дій ОСОБА_8 щодо заволодіння ОСОБА_12 та іншою невстановленою особою коштів АТ Державний ощадний банк України в загальній сумі 158 214 грн, а також наявність у неї при цьому певного корисливого мотиву, особливо з урахуванням того, що відсутні докази попередньої змови ОСОБА_8 з ними.

Крім цього, захисник вказує, що судові витрати за проведені у справи експертизи не підлягають стягненню з обвинуваченої та покладаються на державу, оскільки судом першої інстанції ОСОБА_8 було звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.367 КК України на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, і кримінальне провадження щодо неї закрито, а ініціатором проведення вказаних експертиз був орган досудового розслідування.

Вказує, що кримінальним процесуальним законом прямо не передбачено стягнення процесуальних витрат з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України у зв`язку зі звільненням від кримінальної відповідальності.

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_10 подав заперечення на апеляційну скаргу захисника, у яких просить залишити без змін оскаржуваний вирок, оскільки такий є законним та обґрунтованим. Вказує, що відсутність корисливого мотиву у складі кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України, не свідчить про відсутність складу кримінального правопорушення та не перешкоджає покладенню на обвинувачену відповідальності за заподіяну нею шкоду. Стверджує, що АТ «Ощадбанк» правомірно пред`явлено цивільний позов до обвинуваченої у повному обсязі, заподіяної внаслідок вчиненого нею кримінального правопорушення. Крім цього, вказує, що у даному випадку, з урахуванням положень ст.129 КПК України, відсутні підстави для залишення позову без розгляду.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Сторона захисту в апеляційній скарзі оскаржує вирок суду щодо ОСОБА_8 лише у частині вирішення цивільного позову та процесуальних витрат.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

У частині 1 статті 91 КПК України наведені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Серед іншого у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, тощо.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно зі ст. 94 КПК України суд, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

На переконання колегії суддів вказаних вимог закону місцевим судом при ухваленні вироку дотримано.

Згідно обвинувального акта дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч.3 ст.191 КК України, як розтрата чужого майна, яке було їй ввірене, вчинена за попередньою змовою групою осіб.

Судом першої інстанції дії ОСОБА_8 перекваліфіковано з ч.3 ст.191 КК України на ч.1 ст.367 КК України, оскільки, як встановлено місцевим судом, обвинувачена вчинила службову недбалість внаслідок неналежного виконання нею своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало шкоди АТ «Ощадбанк» на суму 158214,00 грн., з таким висновком місцевого суду погоджується колегія суддів та вказана кваліфікація в апеляційному порядку не оспорюється.

Перевіривши апеляційні доводи захисника про те, що місцевий безпідставно поклав на ОСОБА_8 стягнення на користь АТ Державний ощадний банк України" в розмірі 158214,00 грн., тоді як за ч.1 ст.367 КК України представник цивільного позивача не пред`являв до неї позову, і зібрані докази не вказують на умисний характер таких дій ОСОБА_8 та жодним чином не доводять наявності у неї корисливого мотиву, колегія суддів визнає такі необґрунтованими та вважає, що місцевий суд вирішив заявлений у справі цивільний позов із дотриманням вимог чинного законодавства.

Згідно положень ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння.

Як передбаченого ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно обвинувального акта, який надійшов на розгляд суду першої інстанції, дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч.3 ст.191 КК України.

У межах даного кримінального провадження АТ «Державний ощадний банк України» було подано до місцевого суду позовну заяву про стягнення з цивільного відповідача ОСОБА_8 на користь АТ «Державний ощадний банк України» в особі Філії Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк» 158214,00 грн. на відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, передбаченим ч.3 ст.191 КК України.

Згідно оскаржуваного вироку, судом першої інстанції дії ОСОБА_8 перекваліфіковано з ч. 3 ст.191 КК України на ч.1 ст 367 КК України.

Згідно встановлених місцевим судом фактичних обставин кримінального провадження діями обвинуваченої, а саме внаслідок неналежного виконання нею своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, АТ "Ощадбанк" завдано істотну шкоду у розмірі 158 214 грн.

Отже, рішення місцевого суду про вирішення цивільного позову АТ "Ощадбанк" та стягнення з обвинуваченої ОСОБА_8 на користь АТ "Ощадбанк" 158 214 грн. на відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, у повній мірі ґрунтується на вимогах закону.

При цьому, колегія суддів враховує, що ні при розгляді справи місцевим судом, ні при апеляційному розгляді справи, обвинувачена не заперечувала, що внаслідок неналежного виконання нею своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, АТ "Ощадбанк" завдано шкоду у зазначеному розмірі.

Покликання захисника на те, що вказаний цивільний позов слід було залишити без руху з тих підстав, що такий було заявлено за ч. 3 ст. 191 КК України, а не за ч.1 ст.367 КК України не заслуговують на увагу.

Так, на розгляд місцевого суду надійшов обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_8 за ч.3 ст.191 КК України і за наслідками судового розгляду даного обвинувального акта місцевий суд дійшов до висновку про перекваліфікацію дій обвинуваченої з ч.3 ст.191 КК України на за ч.1 ст.367 КК України.

Водночас, за наслідками судового розгляду так і залишився незмінним той факт, що в результаті дії обвинуваченої АТ "Ощадбанк" завдано шкоду у розмірі 158 214 грн., а тому ухвалючи оскаржуваний вирок місцевий суд правильно задоволив цивільний позов та стягнув з обвинуваченої на користь АТ "Ощадбанк" розмір заподіяної її діями шкоди.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні врегульовано ст. 129 КПК України, положення якої не передбачають залишення поданого у кримінальному провадженні цивільного позову без руху.

Також не заслуговують на увагу апеляційні доводи захисника про те, що відсутність доказів умисних дій обвинуваченої є підставою для залишення поданого у справі цивільного позову без розгляду, оскільки положення чинного законодавства щодо вирішення цивільного позову у кримінальному провадженні не пов`язують обов`язок відшкодування особою заподіяної її діями шкоди лише у випадках вчинення нею незаконних дій умисно.

Згідно ч.3 ст.129 КПК України залишення поданого у кримінальному провадженні цивільного позову без розгляду можливо лише у разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, а також у випадках, передбачених частиною першою статті 326 цього Кодексу, суд залишає позов без розгляду.

Такі обставини у даному кримінальному провадженні відсутні, оскільки оскаржуваним вироком обвинувачену ОСОБА_8 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, яким АТ "Ощадбанк" заподіяно шкоду.

Ураховуючи наведені норми закону та встановлені обставини, колегія суддів визнає також неспроможними апеляційні доводи захисника про те, що суд першої інстанції при вирішенні цивільного позову не надав належної оцінки тому, що грошовими коштами АТ "Ощадбанк" у зазначеному розмірі заволоділа інша особа щодо якої існує інше кримінальне провадження, яке зупинене, оскільки, як встановлено місцевим судом, дії обвинуваченої заподіяли АТ "Ощадбанк" шкоду у розмірі 158 214 грн.

Крім цього, колегія суддів не приймає до уваги апеляційні доводи захисника про те, що у даному випадку з обвинуваченої не підлягають стягненню судові витрати за проведені у справі експертизи, оскільки ОСОБА_8 на підставі ст.49 КК України була звільнена від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.367 КК України, і ініціатором проведення даних експертиз була сторона обвинувачення.

Згідно ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Покликання захисника на те, що оскаржуваним вироком ОСОБА_8 на підставі ст. 49 КК України було звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.367 КК України та закрито щодо неї кримінальне провадженні, не відповідають дійсності.

Так, оскаржуваним вироком ОСОБА_8 не було звільнено від кримінальної відповідальності, а визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України, та призначено їй відповідне покарання.

Тобто, щодо ОСОБА_8 було ухвалено обвинувальний вирок, і на підставі ст.49 КК України її було звільнено від призначеного за ч.1 ст.367 КК України покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Отже, рішення місцевого суду про стягнення з обвинуваченої ОСОБА_8 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта ґрунтується на вимогах закону.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність правових підстав для задоволення поданої у справі апеляційної скарги та скасування чи зміни оскаржуваного вироку щодо ОСОБА_8 , який колегія суддів визнає законним, обґрунтованим та вмотивованим.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06 березня 2024 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції на протязі трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий

Судді: