Справа № 453/438/23
№ провадження 1-кп/453/49/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2024 року Сколівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ;

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ;

за участі прокурора ОСОБА_3 ;

обвинуваченого ОСОБА_4 ;

законного представника обвинуваченого ОСОБА_5 ;

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ;

розглянувши у відкритому підготовчомусудовому засіданні в залі суду в місті Сколе Львівської області кримінальне провадження № 0000009 від 09 січня 2023 року про обвинувачення

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, не депутата, не адвоката, не нотаріуса, раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи неповнолітнім, під час дії воєнного стану, введеного в Україні з 24 лютого 2022 та неодноразово продовженого, а востаннє Законом України від 08 листопада 2023 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», 08 січня 2023 року приблизно о 20 годині 00 хвидин, перебуваючи у приміщенні спортивного залу Плав`янської ЗОШ І-ІІІ ступеня, що за адресою: вул. Бринівка, 56 Стрийського району Львівської області, побачив у неповнолітнього ОСОБА_7 мобільний телефон марки «Xiaomi» серії «Redmi 10A» та в цей час у нього виник умисел на вчинення крадіжки чужого майна.

В подальшому, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх злочинних дій, які посягають на чужу власність, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді завдання майнової шкоди власнику майна і бажаючи її настання, діючи з прямим умислом та корисливим мотивом, в умовах воєнного стану, переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, перебуваючи у приміщенні спортивного залу Плав`янської ЗОШ І-ІІІ ступеня, що за вищевказаною адресою, шляхом вільного доступу, скориставшись відсутністю у приміщенні сторонніх осіб, викрав з кишені куртки неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 належний йому мобільний телефон марки «Xiaomi» серії «Redmi 10A» imei1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , вартість якого відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи складає 3 750, 00 гривень з сім карткою мобільного оператора «Київстар» номер НОМЕР_3 вартістю 100 гривень, після чого покинув місце події та викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

В результаті умисних протиправних дій неповнолітнього ОСОБА_4 неповнолітньому потерпілому ОСОБА_7 заподіяно матеріальних збитків на загальну суму 3 850,00 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, підтвердивши викладені в обвинуваченні обставини.

Покази обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, інші учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про наслідки застосування обмеженого порядку дослідження доказів, а саме про позбавлення їх у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин провадження в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів відносно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються. Відтак, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Оскільки обвинувачений визнає свою вину повністю, погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а прокурор не висловлює жодних заперечень щодо встановлених обставин, оцінивши встановлені по справі обставини, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену в умовах воєнного стану.

Законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 - ОСОБА_8 11 квітня 2024 року скерувала до суду клопотання за вх. № 1912 від 11 квітня 2024 року в якому просить розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 проводити за її відсутності та відсутності її сина. Вказує, що претензій до обвинуваченого не мають, а при обранні міри покарання - покладаються на розсуд суду.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання, а також те, що згідно зі ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_9 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Згідно з досудовою доповіддю про обвинуваченого у кримінальному провадженні, складеної фахівцем Сколівського районного сектору № 2 філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_10 відносно ОСОБА_4 , беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виконання покарання у громаді можливо за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, виконання рекомендованих заходів, спрямованих на мінімізацію ризику вчинення повторного кримінального правопорушення. У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покласти на правопорушника обов`язки, відповідно ст. 76 КК України.

Вивчаючи особу обвинуваченого судом встановлено, що він на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий.

Перелічені вище пом`якшуючі відповідальність обставини та неповнолітній вік обвинуваченого істотно знижують ступінь тяжкості скоєного, а тому суд вважає можливим застосувати до обвинуваченого ст. 69 КК України і перейти до іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції ч. 4 ст. 185 КК України, що дасть можливість неповнолітньому обвинуваченому оцінити свої дії та стати на шлях виправлення, що на думку суду буде необхідним і достатнім для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Статтею 69 КК України встановлено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, будучи неповнолітнім, суд враховує, що при здійсненні кримінального провадження щодо неповнолітніх необхідно забезпечувати точне й неухильне застосування діючого законодавства, керуватися, зокрема, Конвенцією ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, Мінімальними стандартними правилами ООН, що стосуються відправлення правосуддя щодо неповнолітніх від 29 листопада 1985 року ("Пекінські правила").

Крім того, суд повинен ухвалювати судове рішення щодо неповнолітнього, керуючись принципом найкращих інтересів дитини, встановленого у ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, відповідно до положень глави 29 КПК та розділу XI КК. Суд має максимально індивідуалізувати покарання, призначаючи його конкретній неповнолітній особі за конкретне кримінальне правопорушення. Індивідуалізація покарання є важливою вимогою принципового характеру, що передбачає персоніфікацію кримінальної відповідальності: вона настає лише щодо конкретної особи, яка вчинила злочин (статті 2, 18, 50 КК). Тому призначення покарання з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи неповнолітнього та обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, повинно максимально сприяти досягненню мети покарання, яка полягає у виправленні неповнолітнього засудженого, його вихованні та соціальній реабілітації.

Враховуючи всі ці обставини суд вважає, що необхідним й достатнім для попередження скоєння неповнолітнім обвинуваченим нових злочинів буде покарання за ч. 4 ст. 185 КК України за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, тобто призначення основного покарання нижче від найнижчої межі з підстав, визначених вище. Також суд переконаний, що доцільно призначити покарання у виді громадських робіт, оскільки останній щиро покаявся у вчиненому злочині, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, позицію неповнолітнього потерпілого та його законного представника, який претензій не має та збитки якому відшкодовано повністю, з урахуванням досудової доповіді про обвинуваченого у кримінальному провадженні, а саме середній рівень вчинення кримінальних правопорушень в майбутньому, умови виховання неповнолітнього, що є тотожним позиції сторони обвинувачення, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчиненню ним нових кримінальних правопорушень для реалізації принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Підстав для звільнення від кримінальної відповідальності не встановлено.

Відповідно до вимог ч.1 ст.100 КК України громадські роботи можуть бути призначені неповнолітньому у віці від 16 до 18 років на строк від 30 до 120 годин громадських робіт.

Відповідно ч. 2 ст. 124 КПК України, суд у разі ухвалення обвинувального вироку стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Таким чином, витрати у справі за проведення:

- товарознавчої експертизи від 13 січня 2023 року № СЕ-19/114-23/589-ТВ становить 1 510, 24 гривень-, підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у порядку, визначеному ст. 100 КПК України.

Речові докази у справі, а саме: мобільний телефон марки «Redmi 10A» з установленою сім картою оператора «Київстар» НОМЕР_3 imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , який знаходиться за адресою: м. Сколе, вул. І.Франка,2А в кімнаті зберігання речових доказів ВП №3 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області - слід повернути власнику.

Цивільний позов не заявлений.

Відповідно до положень ч. 4 ст.174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Запобіжний захід як захід забезпечення кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався.

Керуючись ст. ст. 100, 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд -

у х в а л и в:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання на підставі ч. 1 ст. 69 КК України у виді громадських робіт на строк 100 (сто) годин.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави витрати за проведення товарознавчої експертизи від 13 січня 2023 року № СЕ-19/114-23/589-ТВ в сумі 1 510 (одна тисяча п`ятсот десять) гривень 24 копійки.

Речові докази, а саме: мобільний телефон марки «Redmi 10A» з установленною сім картою оператора «Київстар» НОМЕР_3 imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , який знаходиться за адресою: м. Сколе, вул. І.Франка,2А в кімнаті зберігання речових доказів ВП №3 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області - повернути власнику.

Арешт, накладений 10 січня 2023 року ухвалою слідчого судді Сколівського районного суду Львівської області на мобільний телефон марки «Redmi 10A» з установленною сім картою оператора «Київстар» НОМЕР_3 imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , який знаходиться за адресою: м. Сколе, вул. І.Франка,2А в кімнаті зберігання речових доказів ВП №3 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області - скасувати.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 до вступу вироку у законну силу не обирати.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Уразі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення через Сколівський районний суд Львівської області з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Головуючий суддя ОСОБА_1