Номер провадження: 11-кп/813/1164/24
Справа № 504/3976/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Доброславської окружної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Комінтернівського районного суду Одеської області від 24 січня 2024 року, у кримінальному провадженні №0001383, внесеному до ЄРДР 06 серпня 2016 року за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Липецьке Котовського району Одеської області, українця за національністю, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, офіційно не працевлаштованого, інваліда 3 групи, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

установив:

Зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Зазначеним вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, та призначено йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді 4 (чотирьох) років 20 (двадцяти) днів позбавлення волі.

На підставі ч.5 ст.72 КК України (в ред. Закону України №838-VІІІ від 26.11.2015 р.) зарахувано ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення: з 06.08.2016 року по 16.08.2018 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, у зв`язку з чим вважати ОСОБА_7 таким, що повністю відбув покарання, призначене за цим вироком.

Вироком також вирішено питання щодо цивільного позову, речових доказів та процесуальних витрат у справі.

Відповідно до вироку суду першої інстанції 05.08.2016 року, біля 21.30 год., ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння напроти домоволодіння АДРЕСА_2 , де між ним та ОСОБА_9 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин відбулась сварка, яка перейшла в бійку.

В ході бійки ОСОБА_7 , навмисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_9 один удар ножем, який він мав при собі, в область грудної клітини з права, після чого з місця події зник.

З отриманими тілесними ушкодженнями потерпілий ОСОБА_9 був доставлений до КУ «Комінтернівська ЦРЛ» (наразі КНП «Доброславська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» Доброславської селищної ради Одеського району Одеської області), в якій 06.08.2016 о 02.25 год. від отриманих тілесних ушкоджень помер.

Згідно з висновком експерта №268 від 06.09.2016 року смерть ОСОБА_9 знаходиться у прямому причинному зв`язку з отриманим проникаючим колото-різаним пораненням грудної клітки справа (з пошкодженням правої легені, передніх міжреберних артерій та вени) і настала в результаті гострої крововтрати.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ознаками ч.2 ст.121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Вимоги апеляційної скарги.

Не оспорюючи вирок районного суду в частині доведеності вини обвинуваченого та кваліфікації його дій, прокурор подав апеляційну скаргу, яку у подальшому змінив, в якій вказує, що суд, ухвалюючи вирок, допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме, судом у порушення вимог ст. 73 КК України призначено обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки 20 (двадцять) дні, у той час як таке покарання може обчислюватися в роках, місяцях та годинах.

Враховуючи наведене, прокурор просить вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання змінити та вважати ОСОБА_7 засудженим до покарання у виді 4 ( чотирьох) років позбавлення волі.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Позиція учасників судового розгляду в судовому засіданні.

Обвинувачений та захисник про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином (а.с.2, 4 т.2) та не повідомили про поважні причини свого неприбуття, з клопотанням про відкладання судового засідання не зверталися.

Відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Вислухавши думку прокурора, які вважав за можливим проводити розгляд справи за відсутності сторони захисту, апеляційний суд дійшов висновку розглядати апеляційну скаргу за відсутності обвинуваченого та захисника, оскільки апеляційним судом вжиті всі можливі заходи для їх повідомлення про призначення судового засідання в апеляційному суді, а в апеляційній скарзі не ставить питання щодо погіршення становища обвинуваченого.

У судовому засіданні прокурор підтримала апеляційну скаргу та просила задовольнити її у повному обсязі, просила вирок суду змінити з підстав, зазначених в апеляційній скарзі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Системний аналіз оскаржуваного вироку суду першої інстанції показав, що зазначене судове рішення приписам наведеної норми кримінального процесуального закону відповідає не у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до вимог ст. 73 КК України строки покарання обчислюються відповідно в роках, місяцях та годинах. При заміні або складанні покарань, а також у разі зарахування попереднього ув`язнення допускається обчислення строків покарання у днях.

Згідно з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 04 жовтня 2021 року у справі №937/10313/19, із законодавчого визначення та судової практики встановлено, що відповідно до ст. 73 КК України строкові покарання обчислюються в різних вимірах, якими є: 1) роки (позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк); 2) місяці і роки (виправні роботи, службові обмеження для військовослужбовців, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців); 3) місяці (арешт); 4) години (громадські роботи). Отже, строки покарань не можуть обчислюватись у неділях, декадах тощо. У певних випадках може виникнути потреба в обчисленні строкових покарань в одиницях вимірювання, відмінних від перелічених вище, у тому числі в днях. Обчислення строків покарання у днях допускається у разі: 1) заміни покарання іншим; 2) складання остаточного покарання (здійснюється під час призначення остаточного покарання за сукупністю злочинів і сукупністю вироків); 3) зарахування попереднього ув`язнення у порядку застосування ч. 5 ст. 72 КК України.

Крім того, відповідно до роз`яснень, які містяться у правовому висновку Верховного Суду України, з приводу правильного обчислення строків покарання відповідно до вимог ст. 73 КК України, суди повинні спершу призначити одне з видів основного покарання за нормою, яка передбачає відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, керуючись загальними засадами призначення покарання, а потім зарахувати строк попереднього ув`язнення. І лише зарахування строку попереднього ув`язнення до фактично призначеного покарання для визначення його остаточного розміру може бути обчислено у днях (постанова ВСУ від 01.10.2015 №5-118 кс 15).

Разом з тим, всупереч встановленим вимогам закону, судом під час ухвалення вироку щодо ОСОБА_7 було призначено основне покарання за ч. 2 ст. 121 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді 4 (чотирьох) років 20 (двадцяти) днів позбавлення волі, тобто з обчисленням у днях, у зв`язку з чим суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає слушними доводи прокурора щодо неправильного застосування місцевим судом закону про кримінальну відповідальність та помилкове призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі, яке обчислюється у роках та днях.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, яке просив призначити йому прокурор під час апеляційного розгляду, яке є більш м`яким порівняно з покаранням, визначеним йому судом першої інстанції, та не потребує постановлення нового вироку апеляційним судом.

Зі змісту п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції слід вважати неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту, тягне за собою зміну судового рішення.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, необхідним апеляційну скаргу прокурора задовольнити, вирок суду змінити.

Керуючись ст.ст. 24, 370, 404, 405, 407, 409, 413, 420, 424, 532, 615 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора Доброславської окружної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Комінтернівського районного суду Одеської області від 24 січня 2024 року, у кримінальному провадженні №0001383, внесеному до ЄРДР 06 серпня 2016 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, - змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4