Справа № 590/554/23
Пров. № 1-кп/590/32/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2024 Ямпільський районний суд

Сумської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі с/з - ОСОБА_2

при розгляді у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , у об`єднаному кримінальному провадженні за ч.3 ст.15, ч.4 ст.186, ч.4 ст.185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_6 /в режимі ВКЗ/

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_7 /в режимі ВКЗ/

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Ямпільського районного суду Сумської області від 15.02.2024 Клопотання прокурора про обрання обвинуваченому ОСОБА_3 ( ОСОБА_3 ) запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задоволено. Обрано обвинуваченому ОСОБА_3 ( ОСОБА_3 ) запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів. Строк дії ухвали про запобіжний захід до 14 квітня 2024 року включно.

У судовому засіданні прокурором ОСОБА_8 було заявлено клопотання про продовження строку застосованого до ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки продовжують існувати ризики, які стали підставою для обрання даного запобіжного заходу, зокрема, передбачених п.1 ч.1, п.3 ч.1, п.5 ч.1 ст.177 КПК України. На думку прокурора, обвинувачений ОСОБА_6 може переховуватися від суду через усвідомлення втрати свободи на тривалий строк, вчинити інші кримінальні правопорушення, незаконно впливати на свідків та потерпілих. Тому прокурор просить задовольнити клопотання та продовжити обвинуваченому термін запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні проти задоволення клопотання прокурора стосовно продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 заперечував і просив відмовити в його задоволенні, заявив про можливість зміни запобіжного заходу обвинуваченому з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Суд, заслухавши пояснення обвинуваченого, думку прокурора, захисника, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного висновку.

В провадженні Ямпільського районного суду Сумської області (справа № 590/554/23) перебуває об`єднане кримінальне провадження, за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.3 ст.15, ч.4 ст.186, ч.4 ст.185 КК України, у якому обвинуваченому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 14.04.2024.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього кодексу.

Згідно із ч.1 ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які враховувалися при застосуванні до обвинуваченого даного виду запобіжного заходу і його продовженні, на час розгляду зазначеного кримінального провадження у суді не відпали не зменшилися й виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.

ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні тяжких злочинів проти власності, при цьому, за ч.3 ст.15, ч.4 ст.186 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років позбавлення волі, а отже, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованих йому злочинів та покарання, яке йому загрожує, у разі визнання його винуватим, існує реальний ризик того, що обвинувачений може переховуватися від суду.

В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі обвинуваченого оцінюється не лише на основі суворості можливого вироку, а має досліджуватися з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

При цьому, судовий розгляд кримінального провадження триває, не вчинені всі необхідні дії для розгляду провадження. Крім того, обвинувачений є громадянином іншої держави, постійного місця проживання на території України не має, дані про його офіційне працевлаштування та джерела доходів до затримання відсутні, приймаючи до уваги, що обвинувачений вже вчиняв спробу переховуватися від суду та перебував у розшуку, що у своїй сукупності свідчить про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також суд враховує, що Указом Президента України № 64/2022 на території України з 24.02.2022 введено воєнний стан. Відповідно до п. 8 роз`яснень, наданих Верховним Судом у листі від 03.03.2022 р. N 1/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», оцінюючи ризики, які обґрунтовують доцільність застосування запобіжних заходів загалом та тримання під вартою зокрема, слідчий суддя (суд) керується всіма наявними матеріалами клопотання про застосування (продовження) запобіжного заходу. Водночас як відповідний ризик суди мають ураховувати запровадження воєнного стану та збройну агресію.

Тому суд вважає, що тяжкість обвинувачення, хоча й не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, але таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо не враховувати.

Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинувачених під вартою.

Крім того, Суд наголошує, що на даній стадії не вправі вдаватися у кримінально-правову кваліфікацію інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_6 дій та давати оцінку обґрунтованості обвинувачення, оскільки остаточна оцінка доведеності обвинувачення у відповідності до вимог закону буде дана лише за наслідками судового розгляду справи в суді за результатами повного дослідження всіх доказів.

На підставі наведеного, суд переконаний у необхідності задоволення клопотання прокурора, оскільки він довів обставини, які виправдовують подальше обмеження права обвинуваченого перебувати на волі. Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, суд приходить до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Доводи сторони захисту про «перебування обвинуваченого на території України не з власного бажання» як на підставу для зміни запобіжного заходу на особисте зобов`язання, суд вважає неспроможними, оскільки при розгляді клопотання прокурора встановлено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою та встановлена наявність ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, а будь-яких об`єктивних даних, які б безумовно свідчили про зміну або відсутність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, які раніше слугували підставою для обрання та подальшого продовження обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стороною захисту не наведено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.131-132, 176-178, 369-372 КПК України, суд, -

постановив:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 ( ОСОБА_3 ) - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 (шістдесят) днів.

Строк дії ухвали про запобіжний захід до 06 червня 2024 року включно.

У задоволенні клопотань сторони захисту про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою - відмовити.

Копію ухвали направити в ДУ «Сумський слідчий ізолятор» для виконання.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення, а особою яка тримається під вартою з моменту вручення копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Суддя ОСОБА_1