№ провадження 1-кс/495/2270/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2023 року м. Білгород - Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Білгород-Дністровському клопотання старшої групи прокурорів прокурора Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про звернення застави в дохід держави та обрання іншого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Білгород-Дністровський, Одеської області, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, одружений, на утриманні 1 малолітня дитина, згідно ст.89 КК України не судимий, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

20.10.2023 прокурор Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_7 звернулась до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з клопотанням в якому просила: звернути внесену підозрюваним ОСОБА_6 заставу визначеною ухвалою слідчого суді Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 10.10.2023 у розмірі 53 680 грн. в дохід держави; застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, з визначенням місця тримання в Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор», без можливості внесення застави.

1 - Виклад обставин, зазначених у клопотанні.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 26.02.2022 наказом т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 №46 призначений на посаду командира 1 кулеметного відділення кулеметного взводу роти вогневої підтримки.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України « Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2023 № 64/2023 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2023 № 2102-ІX введено воєнний стан на всій території України, який неодноразово продовжувався.

Востаннє, Указом Президента України від 01.05.2023 №254/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб. Відтак, з 24.02.2022 по теперішній час діє воєнний стан, про що ОСОБА_6 , як військовослужбовцю, достеменно відомо.

26 вересня 2023 року приблизно о 13 годині 08 хвилин, точний час встановити не надалось можливим, ОСОБА_6 перебував навпроти будівлі №2, розташованої по вулиці Сергія Файнблата в місті Білгород-Дністровський Одеської області, де окрім стоматологічної поліклініки КНП «Білгород-Дністровська міська багатопрофільна лікарня» розміщується адміністрація даного медичного закладу. В цей час ОСОБА_6 побачив, що з зазначеної будівлі виходить потерпіла ОСОБА_8 , котра працює юрисконсультом лікарні. ОСОБА_6 перебуваючи з потерпілою ОСОБА_8 у неприязних відносинах вирішив підійти до неї та поговорити, однак потерпіла помітивши його, не бажаючи мати ніяких із ним розмов вирішила повернутись до будівлі, та зайшовши в приміщення фойє першого поверху, за нею відразу до даного приміщення зайшов ОСОБА_6 вимагаючи почати з ним розмову, проте потерпіла ОСОБА_8 не бажаючи розмовляти з ОСОБА_6 з приміщення фойє пройшла до коридору правого крила першого поверху маючи на меті зайти до приміщення приймальні директора підприємства, двері котрої виявились зачиненими в обідню перерву. Далі, ОСОБА_6 ставши перед потерпілою став наполягати на розмові з ним та звернув увагу на те, що потерпіла тримає в правій руці свій мобільний телефон, в цей час у нього виник корисний умисел на відкрите викрадення даного майна.

Далі ОСОБА_6 , чітко розуміючи протиправність виниклого корисливого умислу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, відкрито, ривком лівої руки, вихопив мобільний телефон потерпілої ОСОБА_8 , а саме марки Apple iPhone 14, MPVX3RX/А, вартістю 29 029,00 гривень, в резиновому чохлі, вартістю 251,30 гривень, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення втік, обернувши викрадене на свою користь. Своїми умисними діями, котрі виразились у відкритому викраденні чужого майна, вчиненого в умовах воєнного стану, ОСОБА_6 спричинив майнову шкоду потерпілій ОСОБА_8 , на загальну суму 29 280,30 гривень.

10 жовтня 2023 року, на підставі п.1 ч.1 ст.276, ч.1 ст.278 КПК України ОСОБА_6 вручено повідомлення про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

Обґрунтування повідомленої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, підтверджуються зібраними під час проведення досудового розслідування доказами.

Ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду 10.10.2023, обґрунтовано ризики слідчого та задоволено клопотання про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з можливістю внесення застави.

Також в ухвалі суду зазначено, що у разі внесення застави на підозрюваного покласти такі обов`язки: не відлучатись за межі м. Білгород-Дністровський без дозволу слідчого, прокурора чи суду; прибувати за першим викликом до слідчого , прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватись від спілкування з потерпілою, свідками з приводу обставин вчиненого кримінального правопорушення; здати на зберігання паспорт для виїзду за кордон.

Того ж дня, підозрюваним ОСОБА_6 внесено заставу у розмірі 53680 грн., у зв`язку із чим останній зобов`язаний дотримуватись покладених на нього судом обов`язків.

Проте, ОСОБА_6 10.10.2023 о 17 год. 50 хв., в порушення покладених на нього обов`язків, від спілкування з потерпілою не утримався, чинив на неї психологічний тиск пов`язаний із написанням останньою заяв до поліції щодо нього, погрожував ОСОБА_9 , намагався вплинути на останню, що б потерпіла забрала заяви про вчинення ним злочину.

Так, відповідно до ч.8 ст. 182 КПК України у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. Враховуючи вищенаведене, встановлено факти невиконання покладених на ОСОБА_6 обов`язків, а тому виникла необхідність у зверненні застави внесеної останнім у дохід держави та обрати підозрюваному ОСОБА_6 іншого запобіжного заходу.

З метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження, а також забезпечення прав потерплого та свідків у кримінальному провадженні, на думку прокурора є доцільним та необхідним застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без права внесення застави, оскільки жоден з інших видів запобіжних заходів не забезпечить виконання ОСОБА_6 покладених на нього обов`язків.

Обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , без права внесення застави, відповідає суспільному інтересу, особливо під час дії воєнного стану. Крім того, гарантії того, що останній не вчинить інше кримінальне правопорушення та не продовжить чинити психологічний тиск на потерпілу, свідків, відсутні.

Беручи до уваги, що підозрюваний ОСОБА_6 не виконав покладені на нього обов`язки у зв`язку із внесенням останнім застави, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, може переховуватись від органів досудового розслідування, впливати на потерпілу, свідків, чинити відносно них психологічний тиск, а також враховуючи те, що він підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, зазначене свідчить про неможливість запобігання вищевказаних ризиків застосуванням більш м`яких запобіжних заходів, з урахуванням чого прокурор просив застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

2 Позиції сторін.

Прокурор в судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримав, просив звернути заставу в дохід держави.

Підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_10 просили у задоволенні клопотання відмовити, зазначили, що підозрюваний не порушував встановлених відповідно до ухвали слідчого судді обов`язків, зустріч з потерпілою в рамках кримінального провадження була випадковою, наголосили, що підозрюваний неодноразово звертався до правоохоронних органів стосовно вчинення ОСОБА_8 правопорушень, на підтвердження чого надано листи-відповіді Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області.

3 - Мотивація суду.

Згідно з ч. 1 ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 10.10.2023 застосовано стосовно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 08.12.2023 включно. Визначено розмір застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 20 (двадцять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на 10.10.2023 складає 53 680,00 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) гривень. У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- не відлучатися за межі м. Білгород-Дністровський без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- прибувати до слідчого, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні, прокурора,який здійснює процесуальне керівництво в рамках кримінального провадження або суду за першим викликом;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування з потерпілою, свідками з приводу обставин вчиненого кримінального правопорушення;

- здати на зберігання слідчому СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області, який здійснює досудове розслідування свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

10.10.2022 ОСОБА_11 на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Одеській області внесено 53 680,00 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) застави, а ОСОБА_6 звільнено з під варти.

Проте, того ж дня, підозрюваним ОСОБА_6 внесено заставу у розмірі 53680 грн., у зв`язку із чим останній був зобов`язаний дотримуватись покладених на нього судом обов`язків.

Разом з тим, ОСОБА_6 того ж дня, 10.10.2023 о 17 год. 50 хв., в порушення покладених на нього обов`язків, від спілкування з потерпілою не утримався, чинив на неї психологічний тиск пов`язаний із написанням останньою заяв до поліції щодо нього, погрожував ОСОБА_9 , намагався вплинути на останню, що б потерпіла забрала заяви про вчинення ним злочину.

Вказане підтверджується наступними матеріалами: протоколом огляду відеозапису, який надала ОСОБА_9 ; копією рапорту; заявою ОСОБА_12 ; пояснення ОСОБА_12 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 .

Відповідно до вимог абзацу третього ч. 4 ст. 202 КПК України з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Згідно ч. 8 та ч. 9 ст. 182 КПК України у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Питання про звернення застави в дохід держави вирішується слідчим суддею, судом за клопотанням прокурора або за власною ініціативою суду в судовому засіданні за участю підозрюваного, обвинуваченого, заставодавця, в порядку, передбаченому для розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу.

Вивчивши матеріли клопотання, заслухавши думку учасників процесу, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність застосування стосовно ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Відповідно до положень ст.176 КПК України передбачені такі види запобіжних заходів: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно зі ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно правової позиції викладеної в рішенні ЄСПЛ «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

3.1 - Наявність обґрунтованої підозри.

В рамках кримінального провадження №0001158 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Білгород-Дністровський Одеської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, що має на утриманні 1 малолітню дитину, згідно ст.89 КК України не судимий, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 186 Кримінального кодексу України, тобто у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненого в умовах воєнного стану.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у скоєнні вказаного кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами: проведеним допитом потерпілої ОСОБА_8 від 27.09.2023 р., у свідченнях котрої вона зазначає обставини вчинених кримінального правопорушення; проведеним допитом свідка ОСОБА_14 від 29.09.2023 року, у свідченнях котрої викладені відомі їй обставини вчинених кримінального правопорушення; проведеним допитом свідка ОСОБА_15 від 29.09.2023 р. у свідченнях котрої викладені відомі їх обставини вчинених кримінального правопорушення; проведеним 27.09.2023 оглядом, а саме оглядом мобільного телефону, з подальшим його вилученням та визначенням як речового доказу; проведеним із потерпілою ОСОБА_8 від 06.10.2023 оглядом відеозапису.

Слідчий суддя наголошує, що на даному етапі досудового розслідування при вирішенні питання про застосування до підозрюваної особи запобіжного заходу, повноваження слідчого судді обмежуються оцінкою доказів на предмет їх переконливості щодо висновку про можливість вчинення кримінального правопорушення за конкретних обставин та конкретною особою, а отже мова йде виключно про обґрунтоване припущення.

Очевидних невідповідностей змісту повідомлення про підозру ОСОБА_6 вимогам ст. 277 КПК України у судовому засіданні не встановлено.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення (ч.2 ст.177 КПК України). Оскільки в процесуальному законодавстві немає чіткого визначення обґрунтованої підозри, слідчий суддя звертається до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права в Україні (ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 2 ст. 8 КПК України). Обґрунтована підозра - це стандарт доказування, який передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (стандарт, визначений у Рішенні у справі Fox, Campbell and Hartley проти Сполученого Королівства від 30 серпня 1990 року, заяви № 12244/86, 12245/86, 12383/86, параграф 32). Обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку (Рішення Великої Палати у справі Merabishvili проти Грузії від 28 листопада 2017 року, заява № 72508/13, параграф 184). Тому, цей стандарт доказування є досить низьким - необхідно встановити чи наявні (або відсутні) факти чи інформація, що в сукупності може переконати слідчого суддю в тому, що особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Дослідивши надані до клопотання матеріали, слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення було доведено ознаки можливого складу злочину. Надані достатні підстави для наявності обґрунтованої підозри стосовно вчинення ОСОБА_6 протиправних дій, що кваліфікуються за ч.4 ст. 186 КК України.

3.2 - Наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України і на які вказує слідчий чи прокурор.

Слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий (п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України).

Так прокурором у клопотанні було зазначено, що підозрюваний ОСОБА_4 може:

3.2.1. Переховуватись від органів досудового розслідування, суду, оскільки підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання від 7 до 10 років позбавлення волі, тому є підстави вважати, що підозрюваний, знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні злочину, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може вдатися до спроб переховуватися від органу досудового розслідування.

Співставлення можливих негативних наслідків для підозрюваного у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому з можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим безвідносно стадії кримінального провадження та характеру слідчих та процесуальних дій, які належить провести органу досудового розслідування.

3.2.2. Незаконно впливати на потерпілу та свідків, яких на теперішній час допитано лише на стадії досудового розслідування задля схиляння їх до зміни показань шляхом вмовляння, підкупу, погроз, тощо, зокрема це підтверджується постановами Білгород-Дністровськкого міськрайонного суду Одеської області щодо притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за вчинення хуліганських дій відносно потерпілої ОСОБА_12 та належного їй майна.

При встановленні наявності цього ризику слідчий суддя враховує встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

Тобто, ризик впливу на свідків, потерпілу існують не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

3.2.3. Вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ймовірність переховування ОСОБА_4 значно зростає, оскільки тяжкість покарання, що йому загрожує в сукупності з обґрунтованістю підозри дають підстави вважати, що він може переховуватися у разі, якщо подальші слідчі дії будуть вказувати на його причетність до зазначеного злочину, з урахуванням усіх обставин слідчий суддя приходить до висновку про наявність ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду.

Відповідно до абзацу 36 Рішення ЄСПЛ по Справі «Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20.05.2010 суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Враховуючи серйозність висунутих щодо підозрюваного обвинувачень, державні органи можуть виправдано вважати, що такий ризик існує.

Слідчий суддя, оцінюючи позицію захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_16 щодо не вчинення ОСОБА_17 правопорушення зазначає, що вказане спростовується матеріалами клопотання. Окрім того, надані адвокатом копії відповідей Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області щодо проведення профілактичних бесід з ОСОБА_8 щодо недопущення порушень законодавства не свідчать про відсутність у діях підозрюваного складу пав порушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України. Окрім того, з питань щодо стягнення грошових сум з ОСОБА_8 ОСОБА_4 до суду не завертався, що підтверджено ним у судовому засіданні.

Оскільки встановлено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зважаючи на те, що особа підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, враховуючи наявність ризику переховування з метою уникнення кримінальної відповідальності та враховуючи можливість вчинення підозрюваним інших кримінальних правопорушень слідчий суддя вважає, що до ОСОБА_4 необхідно застосувати запобіжний захід.

3.3 - Недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Прокурором в судовому засіданні підтверджено, що при обранні запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 слід врахувати, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою не може запобігти зазначеним ризикам. Так, особисте зобов`язання не може бути застосовано, у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає характеру вчиненого злочину, особі підозрюваного та встановленим під час досудового розслідування ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Особиста порука не може бути застосована, крім того, в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків, передбачених ст.194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити її до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу.

На думку органу досудового розслідування обирати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або застави недоцільно, оскільки такий захід забезпечення кримінального провадження в цілому не зможе гарантовано запобігти ризикам, зазначеним вище, для досягнення завдання кримінального провадження забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, так як підозрюваний з метою уникнення кримінальної відповідальності може вдатися до спроб переховуватися від органу досудового розслідування.

Прокурором зазначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

Під час обрання запобіжного заходу, слідчий суддя повинен встановити, чи є запобіжний захід пропорційним для запобігання ризику або ризикам, на які вказує сторона обвинувачення, з метою захисту прав підозрюваного та дотримання принципу верховенства права.

Згідно ч.10 ст. 182 КПК України у разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 цього Кодексу.

Разом з тим, відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Частиною 4 ст. 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Враховуючи той факт, що ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 10.10.2023 стосовно ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави, зважаючи що підозрюваним були порушенні обов`язки, встановлені відповідно до вказаної ухвали, враховуючи положення ч.3 ст. 183 КПК України слідчий суддя приходить до висновку про відсутність правових підстав для встановлення застави.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, а також те, що перебуває у молодому віці, зважаючи, що жоден з більш м`яких заходів не зможе запобігти вище вказаним ризикам слідчий суддя вважає, що під час розгляду клопотання прокурором доведені ризики того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування, впливати на свідків та потерпілу, знищити або сховати речі, а отже доведена необхідність застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ризики є достатніми та відповідними.

Вирішуючи питання про застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя, керуючись ч.2 ст.197 КПК України, зазначає, що строк тримання під вартою обчислюється з моменту затримання.

З урахуванням викладених обставин, а також досліджених в судовому засіданні матеріалів, враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним злочину, зважаючи на ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення та пов`язану з цим можливість переховуватися від суду, впливати на свідків, потерпілу у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, зважаючи на порушення підозрюваним обов`язків, встановлених відповідно до ухвали слідчого судді від 10.10.2023 слідчий суддя дійшов висновку, що буде доцільним та достатнім для запобігання ризикам кримінального провадження клопотання задовольнити та визначити розмір застави з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 376 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання старшої групи прокурорів прокурора Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , подане в рамках кримінального провадження №0001158, від 26 вересня 2023 року звернення застави в дохід держави та обрання іншого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Заставу у розмірі 20 (двадцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 53 680,00 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) 00 копійок, внесену ОСОБА_11 , згідно квитанції №30300795 від 10.10.2023 року за ОСОБА_6 відповідно до ухвали слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по справі №495/10526/23, провадження №1-кс/495/10526/23 від 10.10.2023 року звернути в дохід держави.

Застосувати стосовно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування, тобто до 08.12.2023 включно без визначення розміру застави.

Строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 у вираховувати з моменту взяття під варту, тобто з 23.10.2023 року.

Ухвала в частині звернення застави в дохід держави підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її винесення.

Слідчий суддя ОСОБА_1