У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2023 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за скаргою адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноваженої особи Національного антикорупційного бюро України, щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення кримінального правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва зі скаргою на бездіяльність уповноваженої особи Національного антикорупційного бюро України, щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення кримінального правопорушення.

В обґрунтування скарги зазначає, що 25.09.2023 ОСОБА_4 була подана на офіційну електронну адресу НАБУ (Харківське ТУ) повідомлення про кримінальне правопорушення, вчинене суддею, яке було зареєстровано 25.09.2023 року (вх.№Д-13027).

29.09.2023 року на електронну адресу скаржника надійшла відповідь від НАБУ (Харківське ТУ) від 29.09.2023 року №14-188/30126 за змістом якої повідомлялось про причини невнесення відомостей до ЄРДР з причини відсутності правових підстав для застосування наданих повноважень детективами НАБУ.

Від адвоката ОСОБА_3 до суду надійшла заява про розгляд скарги без її участі.

Представник НАБУ в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомлено.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги та додані до неї документи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

З матеріалів скарги вбачається, що 25.09.2023 року ОСОБА_4 була подана заява про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.364 КК України до НАБУ, проте станом на час розгляду скарги відповідні відомості до ЄРДР внесені не були, а досудове розслідування не розпочато.

Заявник переконаний, що такі діяння суперечать положенням ст. 214 КПК України, тому просить зобов`язати слідчих НАБУ внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР за ч.1 ст.364 КК України.

Відповідно до пояснень представника НАБУ, що містяться в матеріалах скарги - процесуальні акти і дії суддів, які стосуються, зокрема порушення і відкриття справ, підготовки їх до розгляду, судовий розгляд справ та прийняття по них судових рішень належать до сфери правосуддя і можуть бути оскаржені лише в судовому порядку відповідно до процесуального законодавства України. Позасудовий порядок оскарження актів і дій суддів, які стосуються здійснення правосуддя, неможливий.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, що містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Водночас ч. 1 ст. 214 КПК України передбачає, що слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Чинним КК України визначено, які саме діяння є злочинами, у чому полягає об`єктивна та суб`єктивна сторона того чи іншого злочину, кваліфікуючі ознаки та інше. У випадках, якщо в заяві чи повідомленні є ті чи інші об`єктивні дані, що свідчать про ознаки того чи іншого злочину, наявні підстави вважати таке звернення саме заявою чи повідомленням про злочин, за яким приймаються передбачені законом процесуальні рішення.

Таким чином, обов`язковою умовою початку досудового розслідування є наявність обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Пунктом 4 ч. 5 ст. 214 КПК України визначено, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

З наведених положень КПК України вбачається, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні та обґрунтовані відомості про кримінальне правопорушення.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину), а якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Проте заявником ОСОБА_4 у заяві від 25.09.2023, зареєстрованій 25.09.2023 за № Д-13027, не викладено конкретних обставин, що можуть свідчити про вчинення корупційних та інших кримінальних правопорушень, віднесених до підслідності детективів НАБУ з урахуванням вимог ч. 5 ст. 216 КПК України, у зв`язку з чим на час розгляду даної заяви відсутні достатні правові підстави для застосування НАБУ наданих повноважень.

Таким чином, для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо). Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами Єдиного реєстру досудових розслідувань такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті Кримінального кодексу України).

Вказане узгоджується з позицією, викладеною в Узагальненні ВССУ №9-49/0/4-17 від 12.01.2017, за якою КПК дійсно передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень. Вказана інформація необхідна для визначення того, що ставиться питання про вчинення саме кримінального правопорушення, та можливості спрямувати орган досудового розслідування на його розкриття, зібрання відповідних доказів.

Відповідно до висновку, зробленого у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Разом з тим, відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

Слід зазначити, що Національне бюро відповідно до Закону України «Про Національне антикорупційне бюро України» не є органом правосуддя та не наділене повноваженнями встановлювати або оцінювати обставини судової справи та перевіряти законність і обґрунтованість прийнятих судом рішень.

Відповідно до положень статей 126, 129 Конституції України, статті 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судді у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежні від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену Законом. Вказана норма закону визнана конституційною згідно із Рішенням Конституційного Суду № 8-рп/2011 від 12.07.2011.

Як зазначено в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007 N 8 «Про незалежність судової влади», відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається.

Верховний Суд України в постанові від 15.04.2008 у справі № 21-319во07 також зазначив, що законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суду, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю.

Аналогічної позиції дотримується і Консультативна рада європейських суддів, яка в пункті 57 Висновку 11 (2008) уваги Комітету Міністрів Європи щодо якості судових рішень підкреслює, що зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини.

Можливе порушення суддею норм матеріального або процесуального права як результат суддівської помилки не може кваліфікуватись як кримінальне правопорушення та як підстава для притягнення судді до відповідальності. Адже відповідні порушення (у разі їх наявності) усуваються за наслідками перегляду судового рішення вищестоящими судовими інстанціями в апеляційному та касаційному порядку.

Отже, оцінка судових рішень, прийнятих суддею, може бути надана виключно у межах встановленого законодавством процесуального контролю.

Однак, заявник ОСОБА_4 , звернувшись до НАБУ з заявою від 25.09.2023, у якій не викладено конкретних обставин, що можуть свідчити про вчинення суддями корупційних та інших кримінальних правопорушень,та в подальшому оскаржуючи бездіяльність уповноважених осіб НАБУ, намагається оскаржити судове рішення та відповідні дії суддів, вчинені при здійсненні правосуддя, поза передбаченим процесуальним законом порядком, що може мати наслідком втручання у діяльність суддів з використанням механізму оскарження бездіяльності слідчого, передбаченого ст. 303 КПК України.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 108 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» дисциплінарне провадження щодо судді здійснюють дисциплінарні палати Вищої ради правосуддя у порядку, визначеному Законом України "Про Вищу раду правосуддя", з урахуванням вимог цього Закону.

Отже, у випадку порушення суддею під час розгляду справи вимог законодавства України, особа має право звернутись з відповідною скарго до Вищої ради правосуддя.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про відмову у задоволені скарги ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноваженої особи Національного антикорупційного бюро України, щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення кримінального правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 214, 303-307 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноваженої особи Національного антикорупційного бюро України, щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення кримінального правопорушення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1