Провадження 1-в/193/11/24
У Х В А Л А

іменем України

01 лютого 2024 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 (у режимі відеоконференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Софіївка Криворізького району Дніпропетровської області клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення вироку відповідно до вимог закону, який пом`якшує покарання,

В С Т А Н О В И В:

30.11.2023 до Софіївського районного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання засудженого, який перебуває у ДУ «Софіївська виправна колонія (№45)» за змістом якого засуджений просить суд привести вирок за яким його засуджено за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 311, ч. 1 ст. 317 КК України, у відповідності до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 17.06.2020 за № 720-ІХ.

Засуджений у судовому засіданні просив задовольнити його клопотання та привести у відповідність вирок за яким він засуджений та відбуває теперішнє покарання. Окрім того, у судовому засіданні просив суд не брати до уваги подане ним клопотання про його умовно-дострокове звільнення, яке надійшло до суду 25.01.2024 та залишити його без розгляду, з огляду на те, що пільга на умовно-дострокове звільнення йому ще не відкрилась.

Прокурор у судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні клопотання, оскільки покарання ОСОБА_4 призначено у межах санкцій діючого КК України.

Дослідивши матеріали клопотання засудженого, вислухавши доводи сторін, суд дійшов до такого висновку.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України суд під час виконання вироків на право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч.2 та 3 ст. 74 КК України.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно ч. 3 ст. 74 КК України призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими ч. 1 ст. 72 цього Кодексу.

У відповідності до положень ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

01.07.2020 набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 №2617-VIII.

З набранням чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VІІІ від 22.11.2018 року, тобто з 01.07.2020 року, санкція ч. 1 ст. 309 КК України була змінена в бік пом`якшення, зокрема, виключено покарання у вигляді позбавлення волі.

Судом встановлено, що вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 02.08.2021 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік. На підставі ст. 71,72 КК України до призначеного покарання приєднано частково невідбуту частину покарання за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17.04.2019 та визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки і 1 місяць. Вирок набрав законної сили 02.09.2021.

Після чого вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30.12.2021 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 311, ч. 1 ст. 317 КК України та призначено покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у вигляді арешту строком на 3 місяці, ч. 1 ст. 311 КК України у виді штрафу у розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн, за ч. 1 ст. 317 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки та штрафу в розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 680 гривень.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань, призначених за даним вироком та вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 02.08.2021, призначено ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на 3 роки 3 місяці та штрафу у вигляді 40 неоподатковуваних доходів громадян в сумі 680 гривень. Покарання у виді штрафу виконувати самостійно.

Відповідно до розпорядження названий вирок набрав законної сили 31.01.2022.

Засуджений відбуває призначене покарання у ДУ «Софіївська виправна колонія (№45)».

Слід зауважити, що Законом України №2617-VIII від 22.11.2018 будь-яких змін до статтей 311 та ст. 317 КК України, які б пом`якшували кримінальну відповідальність, внесено не було. Однак, справді мало місце пом`якшення покарання за ч. 1 ст. 309 КК України, протиправне діяння за вчинення якого стало відноситися до кримінальних проступків.

Між тим, варто відмітити, що покарання за ч. 1 ст. 309 КК України, яке було призначено ОСОБА_4 за вироками Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 02.08.2021 та Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30.12.2021, відповідало законодавсту України про кримінальну відповідальність та призначалося судами в межах санкції вказаної статті, яка була чинна на час ухвалення названих вироків і не зазнала змін і до теперішнього часу.

Отже, відповідне клопотання засудженого суд знаходить безпідставним, а тому у його задоволенні належить відмовити.

Керуючись ст. 537, 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про приведення вироку до вимог закону, який пом`якшує покарання, - відмовити.

На ухвалу суду протягом семи днів з дня її оголошення прокурор, захисник можуть подати апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду через Софіївський районний суд Дніпропетровської області, а засуджений, який перебуває у місцях позбавлення волі, у той же строк і порядок, але з дня отримання повного тексту цієї ухвали.

У зв`язку з неявкою усіх учасників судового провадження, фіксація оголошення повного тексту цієї ухвали 05.02.2024 звукозаписувальними технічними пристроями не здійснювалася.

Суддя ОСОБА_1