Єдиний унікальний номер 205/8701/23
УХВАЛА

29 вересня 2023 року

Ленінський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро заяву ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про зобов`язання доставити його до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення його волі та зобов`язання його звільнити,

за участю:

прокурора ОСОБА_4

в режимі відеоконференції:

засудженого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

До Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла вищезазначена заява.

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із зазначеною заявою, відповідно до якої просить зобов`язати ДУ «Дніпровська виправна колонія № 89» доставити його до слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська за процедурою "Habeas corpus"; зобов`язати за процедурою "Habeas corpus" адміністрацію ДУ «Дніпровська виправна колонія № 89» звільнити засудженого ОСОБА_3 . Крім того, просить провести по цьому клопотанню "Habeas corpus" виїзне судове засідання поза межами приміщення суду, а саме, в приміщенні ДУ «Дніпровська виправна колонія № 89».

В судовому засіданні ОСОБА_3 заяву про звільнення його з-під варти на основі процедури "Habeas corpus", підтримав, просив задовольнити.

Прокурор ОСОБА_4 заперечував щодо задоволення заяви ОСОБА_3 посилаючись на те, що на даний час відсутні законні підстави для її задоволення, вказав, що ОСОБА_3 засуджений до довічного позбавлення волі та законно утримується в виправній колонії № 89.

Слідчий суддя, вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали заяви, дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви з таких підстав.

Вироком судової колегії у кримінальних справах Дніпропетровського обласного суду від 12 червня 2001 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених за п. п. «а», «г», «е», «з» ст. 93, ч. 3 ст. 142, ч. 3 ст. 81, ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 140, ч. 3 ст. 193, ч. 1 ст. 222 КК України (в редакції 1960 року) та відповідно до ч. 1 ст. 42 КК України (в редакції 1960 року) остаточно визначено ОСОБА_3 покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є особистою власністю, із відбуттям призначеного покарання в тюрмі суворого режиму.

Ухвалою колегії суддів палати Верховного Суду України з кримінальних справ від 15.01.2002 року дії ОСОБА_3 перекваліфіковано зі ст. 142 ч. 3 КК України 1960р. на ч. 3 ст. 187 КК України 2001р., зі ст. 193 ч. 3 КК України 1960р. на ч. 3 ст. 357 КК України 2001р., зі ст. 222 ч. 1 КК України 1960р. на ч. 1 ст. 263 КК України 2001р., виключено зі ст. 140 ч. 2 КК України 1960р. рішення суду про конфіскацію майна засудженого. За сукупністю злочинів передбачених ст. 93 п. п. «а», «г», «е», «з» КК України 1960, ст. ст. 187 ч. 3, 263 ч. 1, 185 ч. 3 КК України 2001р. та ст. 140 ч. 2 КК України 1960р., остаточно визначено ОСОБА_3 довічне позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю.

Вказаний вирок набрав законної сили 15.01.2002 р.

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07.05.2002 року, уточнено вирок Дніпропетровського обласного суду від 12 червня 2001 року, визначено засудженому ОСОБА_3 початок строку відбування покарання з 28.06.1999 року.

Порядок кримінального провадження визначений законодавцем у ст. 1 КПК України, згідно якої, на території України порядок кримінального провадження визначається Конституцією України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, кримінальним процесуальним законом та іншими законами України.

Норми кримінального процесуального закону України зобов`язують суддю діяти виключно в межах своїх повноважень, передбачених процесуальним законом, та приймати рішення керуючись загальними приписами ст. 370 КПК України.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Статтею 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» від 30 червня 1993 року № 3352-XII визначено, що попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

В свою чергу, "Habeas corpus"- це правова процедура, судовий наказ, який вимагає, щоб арештованого було доставлено до судді або суду. Правило "Habeas corpus" гарантує звільнення ув`язненого від незаконного тримання під вартою ( тобто тримання під вартою за відсутності достатніх підстав або доказів). Фактично це - презумпція неправомірного затримання особи, що випливає з принципу особистої недоторканості.

Питання про наявність або відсутність підстав для продовження тримання під вартою засудженого, котрий відбуває покарання, може бути вирішено Великою Палатою за результатами розгляду заяви про перегляд судових рішень

Таким чином, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_3 є засудженою особою (не є підозрюваним чи обвинуваченим) та відбуває покарання у вигляді довічного позбавлення волі за вироком, що набрав законної сили і на даний час попереднє ув`язнення до нього не застосовується, а тому вимога про звільнення його з-під варти, з якою ОСОБА_3 звернувся саме до слідчого судді з заявою про звільнення його з-під варти по процедурі "Habeas corpus", що не передбачено нормами Кримінального процесуального законодавства, є безпідставною.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України суд зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Норми кримінального процесуального закону України зобов`язують суддю діяти виключно в межах своїх повноважень, передбачених процесуальним законом, та приймати рішення керуючись загальними приписами ст. 370 КПК України.

Оскільки ні КК України, ні КПК України не передбачено порядку та процедури розгляду слідчим суддею заяви засудженого про звільнення засудженого з-під варти за процедурою "Habeas corpus" та суд не вправі перебирати на себе повноваження, що не властиві суду, на даний час відсутні підстави для звільнення з-під варти засудженого ОСОБА_3 за процедурою "Habeas corpus", оскільки він є особою, яка відбуває покарання у вигляді довічного позбавлення волі, а не є арештованим згідно запобіжного заходу.

Крім того, засуджений звернувся з клопотанням про витребування з архіву для огляду кримінального провадження, яким його було засуджено, разом з тим, вказане клопотання не підлягає задоволенню, оскільки є безпідставним та необґрунтованим.

Також, засуджений ОСОБА_3 просить провести по цьому клопотанню "Habeas corpus" виїзне судове засідання поза межами приміщення суду, а саме, в приміщенні ДУ «Дніпровська виправна колонія № 89», разом з тим, відсутні законні підстави для задоволення клопотання в цій частині, оскільки відсутні виняткові випадки, щоб надавали право слідчому судді для здійснення виїзного судового засідання.

У зв`язку з чим, слідчий суддя доходить висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_3 за її безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 206, 309-310, 376 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про зобов`язання доставити його до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення його волі та зобов`язання його звільнити, - відмовити.

Повний текс ухвали оголошений 03.10.2023 року о 15.00 год.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1