Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

08 лютого 2024 року м. Рівне

Справа № 572/1190/15-к

Провадження № 11-кп/4815/218/24

Колегія суддів Рівненського апеляційного суду у складі :

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисників-адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції провадження за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Кузнецовського міського суду Рівненської області від 22 грудня 2023 року, якою продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_5 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 258 КК України, у кримінальних провадженнях №0000617, №0000464, №0000145, які об`єднані в одне кримінальне провадження,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 22 грудня 2023 року задоволено клопотання прокурора ОСОБА_4 та продовжено обвинуваченому ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 19 лютого 2024 року, без визначення розміру застави.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_6 просить вказану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 .

На обґрунтування заявлених вимог апелянт зазначила, що стороною обвинувачення не доведено, що ризики а даний час не зменшились і продовжують існувати. Зокрема, вказала, що ОСОБА_5 , мав виключно позитивну процесуальну поведінку, належним чином виконував свої процесуальні обов`язки, за 8 років розгляду справи не переховувався від суду, він має міцні соціальні зв`язки малолітню дочку на утриманні, та 85-річну матір.

Також, на думку захисника, відсутній ризик незаконного впливу на свідків, оскільки при допиті у судовому засіданні жоден зі свідків не зазначав, що на нього чинився тиск.

Апелянт покликалась на те, що обґрунтування ризики вчинення іншого кримінального правопорушення наявністю іншого кримінального провадження стосовно ОСОБА_5 порушує принцип презумпції невинуватості. Водночас, ОСОБА_5 раніше не судимий. Тому, на думку захисника, запобіжний захід у виді домашнього арешту за місцем проживання обвинуваченого, є достатнім.

При цьому, захисник заявила клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження даної ухвали, оскільки вона не була присутня при оголошенні даної ухвали, а її копію отримала лише 16 січня 2024 року засобами поштового зв`язку.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисників-адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на підтримання апеляційної скарги та скасування ухвали про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, прокурора ОСОБА_4 щодо законності оскаржуваної ухвали та безпідставності апеляційних вимог, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить таких висновків.

Щодо клопотання захисника ОСОБА_6 про поновлення строку на апеляційне оскарження, то колегія суддів вважає його обґрунтованим, оскільки, як убачається із журналу судового засідання від 22.12.2023, під час оголошення ухвали про продовження строку запобіжного заходу був присутній лише прокурор, адвокат ОСОБА_6 не була присутня у зв`язку із оголошеною повітряною тривогою на території України. Тому, з огляду на те, що копію оскаржуваної ухвали вона отримала лише 16.01.2024, то є достатні підстави для поновлення їй строку на апеляційне оскарження даної ухвали.

Згідно приписів ч.1 ст. 404 Кримінального процесуального кодексу України ( далі КПК), суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Положеннями ч.ч.1, 2 ст. 331 КПК визначено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. При цьому, як передбачено ст. 177 КПК, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів цієї судової справи, у провадженні Кузнецовського міського суду Рівненської області перебувають об`єднані кримінальні провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 27 ч.2 ст. 258 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 258 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 258, ч.1 ст. 263 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 258 КК України, ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 258 КК України, ОСОБА_14 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 258, ч.1 ст. 263 КК України, ОСОБА_15 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 258, ч.1 ст. 263 КК України, ОСОБА_16 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 258 КК України, ОСОБА_17 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 258, ч.1 ст. 263 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 258 КК України, та ОСОБА_18 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 258, ч.1 ст. 263 КК України.

Прокурором, у відповідності до вимог КПК, було подано клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки продовжують існувати ризики, які були підставою для застосування щодо нього найбільш суворого виду запобіжного заходу.

Зокрема, ризик незаконного впливу на свідків стверджується тим, що у даному кримінальному провадженні до ряду свідків було застосовано заходи безпеки у зв`язку з тим, що вони вказували на тиск з боку невстановлених осіб з метою відмови від дачі ними показань. При цьому, доводи сторони захисту про те, що жоден зі свідків при допиті у суді не заявляв про те, що на них чинився тиск, не може свідчити про відсутність даного ризику, оскільки на даний час до ОСОБА_5 застосовано найбільш суворий вид запобіжного заходу.

Також, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що є реальним ризик вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 іншого кримінального правопорушення, оскільки 17.08.2023, у межах іншого кримінального провадження, йому повідомлено про підозру у вчиненні ряду кримінальних правопорушень.

Разом з тим, наявність у ОСОБА_5 сталих соціальних зв`язків (сім`ї, малолітньої дитини на утриманні), враховуючи встановлені на даний час обставини цього кримінального провадження та тяжкість можливого покарання у разі доведення його винуватості в інкримінованих злочинах, не є достатнім аби гарантувати дотримання ним своїх процесуальних обов`язків та запобігти вчиненню ним дій з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Тому, вказані обставини у своїй сукупності, з урахуванням тяжкості можливого покарання у разі визнання ОСОБА_5 винними у вчиненні інкримінованих йому злочинів, свідчить про необхідність продовження йому найбільш суворого виду запобіжного заходу, та підтверджує, що тільки вказаний запобіжний захід на даній стадії судового розгляду здатен запобігти цим ризикам та гарантувати його належну процесуальну поведінку.

При цьому, стороною захисту не було надано доказів, що стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_5 не дозволяє його утримання в умовах слідчого ізолятора та необхідність в отриманні них кваліфікованої медичної допомоги.

Попри доводи апелянта стосовно автентичності (аналогічності) як клопотань прокурора, в яких відсутні посилання на нові докази і оцінка ризиків, так і ухвал суду постановлених за результатами розгляду цих клопотань, примірників (копій) таких, в порушення загальних засад кримінального провадження, і зокрема п.15 ч.1 ст. 7 КПК, колегії суддів надано не було та не долучено до апеляційної скарги.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить висновку, що дана ухвала є законною, обґрунтованою та вмотивованою, постановленою з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а тому підстав для її скасування та задоволення апеляційних вимог сторони захисту, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 115-117, 404, 407, 418, 422-1 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Поновити адвокату ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали Кузнецовського міського суду Рівненської області від 22 грудня 2023 року.

Ухвалу Кузнецовського міського суду Рівненської області від 22 грудня 2023 року, якою продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 - без задоволення.

Ця ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3