У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000151, відомості про яке 20.09.2023 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України

в с т а н о в и в:

на розгляд слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшли матеріали вищевказаного клопотання про арешт майна.

Внесене клопотання обґрунтоване таким.

Слідчим відділом Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження за № 0000151 від 20.09.2023, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. Вказаний злочин є корупційним.

У ході досудового розслідування встановлено, що відповідно до наказу №250-к від 12.08.2020 ОСОБА_4 призначено на посаду завідувача гінекологічного відділення КНП «Ужгородський міський пологовий будинок» Ужгородської міської ради.

Між тим, ОСОБА_4 , діючи умисно, з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вирішив стати на злочинний шлях, вчинивши корупційний злочин, а саме здійснив одержання неправомірної вигоди для себе за вчинення дій з використанням наданих йому повноважень в інтересах того, хто надає таку вигоду, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

Так, ОСОБА_4 будучи завідувачем гінекологічного відділення КНП «Ужгородський міський пологовий будинок» Ужгородської міської ради та виконуючи функцію лікаря акушера-гінеколога 20 вересня 2023 року близько 10 години 00 хвилин, перебуваючи у своєму службовому кабінеті розташованому на шостому поверсі у гінекологічнму відділенні КНП «Ужгородський міський пологовий будинок» Ужгородської міської ради, за адресою м. Ужгород, вул. Грибоєдова, 20, приймаючи гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для того щоб провести штучне переривання вагітності, висловив останній вимогу про необхідність надання йому неправомірної вигоди в розмірі 400 (чотириста) доларів США для прийняття позитивного рішення, що виражалось проведенні операції по штучному перериванні вагітності.

На вказану вимогу ОСОБА_5 погодилась та 22.09.2023 року близько 09 години 00 хвилин разом з ОСОБА_6 прибули до ОСОБА_4 , який при ньому, розуміючи протиправність дій, в ході проведення контролю за вчиненням злочину, перебуваючи у своєму службовому кабінеті за адресою м. Ужгород, вул. Грибоєдова, 20, одержав від ОСОБА_6 частину обумовленої суми у розмірі 200 і двісті) доларів США.

Після чого ОСОБА_4 реалізуючи свій протиправний умисел спрямований на незаконне збагачення, 23.09.2023 року близько 11 години 40 хвилин лікар після проведення операції по штучному перериванню вагітності перебуваючи у своєму службовому кабінеті за адресою м. Ужгород, вул. Грибоєдова, 20, одержав від ОСОБА_6 другу частину обумовленої суми у розмірі 200 (двісті) доларів США.

За таких обставин, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданого їй службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

У межах розслідування даного кримінального провадження, 23.09.2023 року в порядку ст. 233 ч. 3 КК України з метою врятування майна, було проведено обшук транспортного засобу марки «MITSUBISHI OUTLENDER» д.н.з. НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_4 .

В ході обшуку було виявлено та вилучено транспортний засіб марки «MITSUBISHI OUTLENDER» д.н.з. НОМЕР_1 .

Вказаний вище автомобіль, на переконання прокурора, являється речовим доказом у даному кримінальному провадженні, оскільки він міг зберегти на собі сліди вчинення кримінального правопорушення і з ними в подальшому будуть проводитись слідчі дії.

Крім того, санкція ч. 3 ст. 368 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна. А тому накладення арешту є необхідним для забезпечення покарання у виді конфіскації.

У судове засідання учасники процесу не з`явилися, належним чином повідомлені про час, дату і місце його проведення, від прокурора та адвоката ОСОБА_7 надійшли заяви про розгляд клопотання про арешт майна без їх участі.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення, зважаючи на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Пунктом 7 ч. 2 ст. 131 КПК України передбачено, що арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За змістом абз. 1 ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна (ч. 5 ст. 170 КПК України).

З клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до положень ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

У вимірі обставин цього клопотання слідчий суддя вказує на те, що санкція ч. 3 ст. 368 КК України передбачає допустимість застосування покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

Водночас процесуальний закон чітко визначає, що для забезпечення конфіскації арешт може накладатися на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Водночас матеріали клопотання не містять відомостей про те, що вилучений транспортний засіб належить підозрюваному, як і не містить будь-яких інших відомостей, які би пов`язували означений автомобіль із підозрюваним.

За правилами ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Накладення арешт для забезпечення речових доказів можливе щодо майна будь-якої особи.

Утім, на переконання слідчого судді, стороною обвинувачення не наведено суттєвих аргументів на підтвердження того, що транспортний засіб марки «MITSUBISHI OUTLENDER» д.н.з. НОМЕР_1 є речовим доказом, позаяк клопотання не містить доводів, які би свідчили, зокрема, про те, що вказаний автомобіль зберіг на собі сліди кримінального правопорушення. Стороною обвинувачення не обґрунтовано які саме слідчі дії мають бути проведені із вилученим майном, які обставини можуть бути встановлені за наслідками проведення таких дій. Поряд із цим, у клопотанні відсутні посилання на ризики, передбачені ст. 170 КПК України.

Отже, стороною обвинувачення належним чином не обґрунтовано, що задоволення цього клопотання відповідатиме меті арешту майна та дозволить запобігати ризикам у вигляді приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення або відчуження майна.

Підсумовуючи викладене, слідчий суддя доходить до висновку, що досліджуване клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 22, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000151, відомості про яке 20.09.2023 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, відмовити повністю.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1