ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/7466/22 (1-кс/953/8827/23) Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/818/1523/23 Суддя доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

підозрюваного - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 10 листопада 2023 року якою відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого ВРЗуСТ СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 у кримінальному провадженні № 00007809 від 19.12.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286-1 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИЛА:

09.11.2023 року слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном на 60 днів.

В обґрунтування клопотання слідчий посилався на обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286-1 КК України, яку підтверджував наданими до клопотання доказами і наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч.1 ст. 177 КПК України.

Посилався на те, що для досягнення цілей, визначених ст.177 КПК України стосовно ОСОБА_7 має бути обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 10 листопада 2023 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 .

Застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у межах строку досудового розслідування до 09 січня 2024 року, заборонивши підозрюваному залишати житло за місцем його мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 19:00 год. до 07:00 год. ранку наступної доби, за виключенням необхідності перебувати в безпечному місці в період оголошення сигналу тривоги. Також зобов`язано ОСОБА_7 протягом часу дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту прибувати до слідчого СУ ГУНП в Харківській області, прокурора Харківської області чи до Київського районного суду Харківської області за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця мешкання та місця роботи; утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками у вказаному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Слідчий суддя встановив наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3 ч.1 ст. 177 КПК України, обґрунтованість підозри та з метою забезпечення підозрюваним ОСОБА_7 належної поведінки та запобігання вищезазначеним ризикам, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, відомості про особу останнього, слідчий судді вважав необхідним застосувати до нього запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби у межах строку досудового розслідування, заборонивши підозрюваному залишати місце його мешкання у певний період доби.

Не погодившись із вказаним рішенням слідчого судді, прокурор у кримінальному провадженні подала апеляційну скаргу, в якій просила зазначену ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про застосування стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор зазначала, що, на думку сторони обвинувачення, більш м`який запобіжний захід крім тримання під вартою не може запобігти ризикам, передбаченим п.1,3,4 ч.1 ст.177 КПК України. Посилався на те, що слідчий суддя не врахував, що підозрюваний після вчинення кримінального правопорушення, на місці дорожньо-транспортної пригоди, відмовився від медичного освідування на предмет керування транспортним засобом в стані алкогольного або наркотичного сп`яніння, а також зазначив слідчим та працівникам патрульної поліції, що за кермом вказаного автомобіля був іншій водій. Однак згідно висновкам судово-медичної експертизи встановлено, що саме ОСОБА_7 перебував за кермом автомобіля «ЗАЗ TF696P». Вказував, що з метою забезпечення дієвості вказаного кримінального провадження доцільно застосувати до підозрюваного запобіжний захід лише у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, а також пояснення підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та вважали ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи й перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів провадження вбачається, що СУ ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000809 від 19.12.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286-1 КК України.

09.11.2023 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України.

Задовольняючи частково клопотання слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що прокурором при розгляді клопотання не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Поряд з цим, слідчий суддя суду першої інстанції вважав не доведеним стороною обвинувачення ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Крім того, ОСОБА_7 раніше не судимий, має постійне місце проживання, офіційно працевлаштований, одружений, має на утриманні малолітню дитину, а тому врахувавши наведені вище обставини у їх сукупності, слідчий суддя дійшов висновку, що запобіжних захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби здатен запобігти ризикам, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до п.4 ч. 1 ст. 176 КПК України до підозрюваного може бути застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, прокурора.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо слідчий доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до правової позиції, викладеної у п.80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі Харченко проти України, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Вирішуючи питання про обрання виду запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 , слідчий суддя вважав обґрунтованою підозру у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, а також вважав недоведеним ризик, передбачений п.4 ч.1 ст. 177 КПК України.

З урахуванням обґрунтованості підозри, а також даних про особу підозрюваного, а саме має постійне місце проживання, де проживає разом з дружиною та має на утриманні малолітню дитину, що свідчить про наявність певних соціальних зв`язків, офіційно працевлаштований, суд дійшов висновку про застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою у вигляді домашнього арешту у певний період доби забезпеить виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Мотиви прийнятого слідчим суддею рішення викладені в ухвалі, яка відповідає вимогам ст.196 КПК України.

Апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді щодо доведеності обґрунтованості підозри та необхідності застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби, який буде достатнім для запобігання ризикам, вказаним у клопотанні слідчого та забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

За викладених обставин у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що саме запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби, з покладенням на підозрюваного обов`язків: не залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 19:00 год. до 07:00 год. ранку наступної доби, без дозволу слідчого, прокурора або суду; прибувати до слідчого СУ ГУНП в Харківській області, прокурора Харківської обласної прокуратури чи до Київського районного суду м. Харкова за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця мешкання та місця роботи; утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками у вказаному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, за виключенням необхідності перебувати в безпечному місці в період оголошення сигналу тривоги, в повній мірі відповідає меті його застосування забезпеченню виконання підозрюваним покладних на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Поряд з цим, належить врахувати те, що відповідно до вимог п.3 ч.2 ст. 183 КПК України, у суду апеляційної інстанції відсутня процесуальна можливість застосувати стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286-1 КК України, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, що у такому разі виключає процесуальну можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Доводи апеляційної скарги стосовно неповного дослідження слідчим суддею підстав застосування запобіжного заходу не свідчить про необґрунтованість судового рішення. Всім обставинам справи слідчим суддею дана належна оцінка у відповідності з вимогами КПК України. Крім того, судом врахована практика ЄСПЛ, конкретні обставини справи та об`єктивно дійшов висновку про відсутність підстав для обрання найсуворішого запобіжного заходу.

Також колегія суддів враховує, що за наявності законних підстав орган досудового розслідування має право звернутись до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді обґрунтованою і підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ч.2 ст. 376, ст. ст. 392, 404, 405, 407 ч. 3 п. 1, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 10 листопада 2023 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: