Провадження № 1-кс/638/499/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2024 року м. Харків

Слідчий суддя Дзержинського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність дізнавача, яка полягає у ненаданні відповіді по кримінальному провадженню №0004252 від 19.08.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 190 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

24.01.2024 року до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшла скарга ОСОБА_2 на бездіяльність дізнавача по кримінальному провадженню №0004252 від 19.08.2014, поданої в порядку частини 1 статті 303 КПК України, в якій просить суд зобов`язати дізнавача надати потерпілому відповідь на його клопотання про проведення слідчих дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання та сповістити потерпілого про місце та час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що скаргу необхідно повернути скаржнику.

Право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого судді, прокурора, керівника слідчого органу, слідчого, дізнавача є однією із найважливіших гарантій захисту громадянами своїх прав та свобод від їх порушення як з боку органів, що здійснюють розслідування та судовий контроль у кримінальному провадженні, так і з боку інших осіб, що беруть участь у ньому.

Стаття 24 КПК також гарантує кожному право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК, що прямо узгоджується з приписами статті 55 Конституції України.

Главою 26 КПК України визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Відповідно до вимог частини 1 статті 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Згідно пункту 5 роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ викладених у листі №1640/0/4-12 від 09.11.2012 року «Про деякі питання оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування», при оскарженні бездіяльності обчислення строку оскарження починається із дня, що настає після останнього дня, який відведено КПК для вчинення слідчим або прокурором відповідної дії.

Як вбачається з матеріалів скарги, заявник ОСОБА_2 , 22.12.2023 року звернувся до Харківського районного управління поліції №3 Головного управління Національної поліції в Харківській області із клопотанням про надання результатів проведення слідчих дій слідчим СВ ХРУП №3 ГУНП в Харківській області, проінформувати заявника в письмовому вигляді та надати можливість ознайомитись із матеріалами кримінального провадження.

Зазначене клопотання отримано Харківським районним управління поліції №3 Головного управління Національної поліції в Харківській області 22.12.2023 року, що підтверджується штампом та відповідним підписом про отримання співробітником ХРУП №3 ГУНП в Харківській області.

Законодавцем передбачено, що клопотання, які подані відповідно до статті 220 КПК України, під час досудового розслідування стороною захисту, потерпілим і його представником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк, не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності підстав. Особа, яка заявила клопотання повідомляється про результати розгляду клопотання, за наслідками чого, виноситься вмотивована постанова про задоволення, чи повну або часткову відмову в задоволенні клопотання, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Тобто, враховуючи вимоги частини 1 статті 304 КПК України, якою передбачено право особи звернутись зі скаргою на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, така скарга може бути подана протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності.

Таким чином, десятиденний строк на оскарження бездіяльності дізнавача щодо не розгляду ним клопотання, поданого ОСОБА_2 та отриманого Харківським районним управлінням поліції №3 Головного управління Національної поліції в Харківській області 22.12.2023 року, почався з 26.12.2023 року, тобто після спливу 3 днів наданих законодавцем для відповідного реагування на подане клопотання, а закінчився 05.01.2024 року.

До Дзержинського районного суду м. Харкова із вказаною скаргою на бездіяльність дізнавача заявник звернувся лише 24.01.2024 року.

Враховуючи вищевикладене, скарга подана поза межами передбаченого законодавцем десятиденного строку для звернення до слідчого судді зі скаргою в порядку статті 303 КПК України.

Водночас заявник не ставить питання про поновлення строку звернення до суду та не обґрунтовує причини поважності пропущення такого строку.

Згідно статті 116 КПК України, процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки. Строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту, або передано особі, уповноваженій їх прийняти.

Право на суд, одним із аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним. Право на суд, особливо щодо умов прийнятності скарги, може бути обмеженим настільки, щоб не було порушено саму сутність цього права, тобто, обмеження повинні мати законну мету і зберігати пропорційність між використаними засобами та досягнутими цілями.

Правовий строк існує у багатьох своїх різновидах, характер яких залежить від мети встановлення строку, його функцій, порядку регулювання відносин, яких він стосується і на які він має вплив. Одним із різновидів строків у кримінальному провадженні є строки за визначенням, до них належать абсолютно визначені, відносно визначені, не визначені, альтернативні (загальні та виключні).

Встановлення в законі порядку обчислення, продовження і поновлення строків обумовлюється необхідністю досягнення завдань кримінального провадження та забезпечення законних інтересів і прав суб`єктів кримінального процесу. Приписи КПК про строки регламентують тривалість строків, порядок їх обчислення та наслідки закінчення строків. У кримінальному процесуальному законодавстві України строки встановлюються, продовжуються і поновлюються.

Суворе дотримання строків у кримінальному процесі неможливе без чіткого знання правил їх обчислення. Для правильного обчислення строку важливого значення набувають приписи правових норм, які стосуються визначення початкового моменту перебігу строку, обставин, що впливають на його перебіг, і встановлення моменту його закінчення. При визначенні початку обчислення строку важливо точно знати момент, з якого починається його перебіг. Не викликає труднощів визначення його тоді, коли він прямо зазначений у законі. У тих випадках, коли початок перебігу строку не позначено, ним слід вважати момент учинення тієї процесуальної дії або настання події, що спричиняє виникнення відповідного процесуального обов`язку, для виконання якого і встановлюється цей строк.

Поважність причин пропуску строку є оціночною категорією і встановлюються у кожному конкретному випадку судом. Заявником не вказано та не підтверджено належними та допустимими доказами поважність причин пропуску звернення до суду після закінчення строку, визначеного кримінальним процесуальним законодавством, а звернення до суду саме 24.01.2024 року необґрунтовано.

Заявник не довів, що таке звернення не могло відбутись раніше. Інших поважних причин пропуску звернення до суду із скаргою заявником не наведено та доказів в обґрунтування цього суду не надано, з урахуванням чого, суд вважає, що скаргу подано після закінчення встановлених законом строків, тобто після закінчення 10-денного строку, а тому скаргу необхідно повернути.

Відповідно до вимог пункту 3 частини 2 статті 304 КПК України, скарга повертається якщо скарга подана після закінчення строку, передбаченого частиною першої цієї статті, і особа яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 214, 303, 304 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність дізнавача, яка полягає у ненаданні відповіді по кримінальному провадженню №0004252 від 19.08.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 190 Кримінального кодексу України - повернути скаржнику.

Роз`яснити, що повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим кодексом.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня отримання її копії безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя: