ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/22723/22

Провадження № 11-кп/4820/171/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Хмельницького апеляційного суду

в складі: головуючої - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря - ОСОБА_4 ,

з участю: прокурорів - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

потерпілих - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

представників потерпілих - адвокатів ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

представника цивільного відповідача - ОСОБА_16 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 травня 2022 року за № 0000188 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 та представника цивільного відповідача Хмельницького комунального підприємства «Електротранс» на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 листопада 2023 року,-

в с т а н о в и л а :

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Коськів Шепетівського району Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , з професійно - технічною освітою, який розлучений, на утриманні малолітня дитина, працює водієм ХКП «Електротранс»,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Початок строку відбування основного покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_7 ухвалено обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Зараховано ОСОБА_7 у строк відбуття покарання час його попереднього ув`язнення з 17.05.2022 року по 19.05.2022 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 задоволено частково.

Стягнуто з Хмельницького комунального підприємства «Електротранс» на користь ОСОБА_10 500000 грн. (п`ятсот тисяч гривень) в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 задоволено повністю.

Стягнуто з Хмельницького комунального підприємства «Електротранс» на користь ОСОБА_9 500000 грн. (п`ятсот тисяч гривень) в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.

Цивільний позов потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_12 задоволено повністю.

Стягнуто з Хмельницького комунального підприємства «Електротранс» на користь ОСОБА_13 та ОСОБА_12 по 250000 грн. (двісті п`ятдесят тисяч гривень) в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_17 задоволено частково.

Стягнуто з Хмельницького комунального підприємства «Електротранс» на користь ОСОБА_17 100000 грн. (сто тисяч гривень) в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 задоволено частково.

Стягнуто з Хмельницького комунального підприємства «Електротранс» на користь ОСОБА_11 50000 грн. (п`ятдесят тисяч гривень) та з ОСОБА_7 5000 грн. (п`ять тисяч гривень) в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_7 залишено попередній - цілодобовий домашній арешт.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_10 25000 грн. процесуальних витрат.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_12 по 6999 грн. 30 коп. процесуальних витрат.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 3209 грн. 26 коп. процесуальних витрат.

Питання про речові докази вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

За вироком суду, ОСОБА_7 17.05.2022 близько 07 год. 52 хв., знаючи про наявність у нього синкопальних станів в анамнезі, через які він не може бути допущений до керування тролейбусом згідно з п. 29 «Переліку захворювань та вад, при яких особа не може бути допущена до керування транспортними засобами», затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 24.12.1999 № 299 (чинного на час події), в порушення вимог п. 2.9 б) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі по тексту - ПДР), здійснював керування тролейбусом «ЗІУ-9В», реєстраційний номер 172, у хворобливому стані, внаслідок чого порушив вимоги пунктів 1.3, 1.5, 2.3 б), 2.3 д) Правил. Зокрема, ОСОБА_7 , перебуваючи в хворобливому стані, не зміг бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою та реагувати на її зміну і створив своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху.

Так, ОСОБА_7 , керуючи у вищевказаний час тролейбусом «ЗІУ-9В», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по маршруту № 14 (АС № 2 - Катіон) в світлу пору доби по проїзній частині вулиці Шевченка в місті Хмельницькому Хмельницької області зі сторони від вулиці Заводської в напрямку до вулиці Свободи. Під час проїзду регульованого перехрестя із Старокостянтинівським шосе на дозволений сигнал світлофора, перебуваючи в хворобливому стані, порушив вимоги п. 12.1 Правил.

Під час перетину цього перехрестя ОСОБА_7 не зміг врахувати дорожню обстановку, а саме зміну напрямку розташування перехрещуваних доріг, яка виражається у зміщенні проїзної частини вулиці Шевченка ліворуч відносно напрямку руху тролейбуса після вказаного перехрестя, а також втратив контроль над рухом тролейбуса та допустив виїзд керованого ним тролейбуса за межі проїзної частини вищевказаних перехрещуваних доріг праворуч на правий тротуар відносно напрямку свого руху, де допустив наїзд на пішоходів ОСОБА_18 , ОСОБА_11 та ОСОБА_17 .

Внаслідок вказаної ДТП пішохід ОСОБА_18 отримала тілесні ушкодження у вигляді рани передньої поверхні черевної стінки, крововиливів брижейки тонкого кишечника, садна поперекової ділянки справа, переломів ребер 2-6-го по середньо-ключичній лінії справа, 1-9-го по лопатковій лінії справа, 1-5-го по лопатковій лінії зліва, перелому тіла правої ключиці, розриву навколосерцевої сорочки, перелому восьмого та дев`ятого тіл грудних хребців з ушкодженням міжхребцевого диска та розривом оболонок і речовини спинного мозку, що мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя в момент спричинення та перебувають у прямому причинному зв`язку із настанням смерті, а також тілесні ушкодження у вигляді повного вивиху правого колінного суглоба, зі зміщенням надколінника та розривом зв`язок і капсули, що має ознаки тілесних ушкоджень середньої тяжкості та в причинному зв`язку зі настанням смерті не перебуває, а також інші легкі тілесні ушкодження. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_18 загинула на місці дорожньо-транспортної пригоди.

Внаслідок вказаної ДТП пішохід ОСОБА_11 отримала тілесні ушкодження у вигляді травматичного відриву брижі тонкої кишки, травматичного відриву брижі червоподібного паростка, травматичного диссерозу червоподібного відростка з крововиливом в черевну порожнину (гемоперитонеум об`ємом біля 200 мл), забоїв, саден, підшкірних гематом в ділянці черева, які в сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя, що в момент заподіяння чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища, а також тілесні ушкодження у вигляді закритих переломів 9, 10 ребер в ділянці лівої половини грудної клітини по лівій лопатковій лінії, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої ступені тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров`я - понад 21 день, а також інші легкі тілесні ушкодження.

Внаслідок вказаної ДТП пішохід ОСОБА_17 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритих скалкових переломів правої великогомілкової кістки та правої малогомілкової кістки в середній третині зі зміщенням кісткових відламків, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої ступені тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров`я - понад 21 день, а також інші легкі тілесні ушкодження.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_7 порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.3. (б, д), 2.9 (б), 12.1 Правил, зміст яких полягає в наступному:

- п. 1.3. Учасники дорожнього руху зобов`язанні знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

- п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальні збитки.

- п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

- п. 2.9. Водієві забороняється:

б) керувати транспортним засобом у хворобливому стані, у стані стомлення, а також перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції і увагу;

- п. 12.1. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Порушення водієм ОСОБА_7 пункту 12.1 Правил знаходиться в прямому причинному зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_8 та представник Хмельницького комунального підприємства «Електротранс» (далі - ХКП «Електротранс») подали апеляційні скарги.

Адвокат ОСОБА_8 у своїй апеляційній скарзі, поданій в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , просив вирок щодо останнього скасувати на підставі п. 3 ч. 1 та ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку із невстановленням достатніх доказів для доведення його винуватості і вичерпанням можливості їх отримати, а кримінальне провадження закрити.

Посилається на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а також на неправильне застосування кримінального закону та невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину та особі засудженого.

Вважає, що вина ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення не доведена, обвинувачення ґрунтується на припущеннях органу досудового слідства з огляду на те, що саме він здійснював керування транспортним засобом, що відповідно є джерелом підвищеної небезпеки.

Суд не взяв до уваги показання ОСОБА_7 про те, що під час керування тролейбусом 17.05.2022 року він втратив свідомість та контроль за транспортним засобом, внаслідок чого допустив виїзд керованого ним транспортного засобу за межі проїзної частини на тротуар.

Доказів, які б спростовували покази обвинуваченого про втрату ним свідомості під час керування тролейбусом 17.05.2022 року не здобуто.

Не погоджується із висновком суду про те, що ОСОБА_7 достеменно знав про наявність у нього «синкопальних станів в анемнезі», через які він не може бути допущений до керування тролейбусом згідно п. 29 «Переліку захворювань та вад, при яких особа не може бути допущена до керування транспортними засобами, затвердженого наказом Міністерства охорни здоров`я України від 24.12.1999 № 299 (далі - Перелік), оскільки докази, які б підтверджували вказане, у матеріалах справи відсутні.

Суд надав однобоку оцінку записам у медичній карті амбулаторного хворого ОСОБА_7 № 6/2656 про наявність у нього ознак судомного нападу з втратою свідомості 14.07.2021 року, оскільки, після такого судомного нападу він за направленням роботодавця проходив додаткові обстеження та отримав діагноз: «психічні розлади не виявлені».

Також, 03.05.2022 року ОСОБА_7 проходив професійний огляд у ПП «Медичний центр «Звіробій», де його було визнано придатним до керування транспортними засобами. Періодичні медичні огляди він проходив і у 2021 році. Отже, він вважав себе здоровим.

Крім того, обвинуваченому не було відомо про наявність «Переліку захворювань та вад при яких особа не може бути допущена до керування транспортним засобом». Медичною термінологією, якою зафіксовано діагнози в його медичній документації, він не володіє та їх не розуміє.

Отже, ні досудовим слідством, ні під час розгляду справи не встановлено, що ОСОБА_7 приховував інформацію щодо стану свого здоров`я під час влаштування на роботу до Хмельницького комунального підприємства «Електротранс» та в процесі виконання ним трудових обов`язків.

Представник ХКП «Електротранс» у своїй апеляційній скарзі просив вирок змінити, зменшити розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з даного підприємства.

Вирок у вказаній частині вважає таким, що не відповідає принципам справедливості, співмірності та розумності.

Розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з ХКП «Електротранс» на користь потерпілих, є завищеним, не підтверджений вагомими аргументами, не відображає дійсних їх страждань, становить ризик їх збагачення.

ХКП «Електротранс» є збитковою організацією, яка служить інтересам громади міста. Стягнення моральної шкоди в сумі 1650000 грн., встановленої судом, може завдати шкоди не лише підприємству, а й вплинути на рівень та якість перевезення громадян.

Представник потерпілого ОСОБА_13 - адвокат ОСОБА_14 подав заперечення на апеляційні скарги, у яких просив відмовити у їх задоволенні, вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області у справі № 686/22723/22 від 06 листопада 2023 року залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 , представника ХКП «Електротранс», які підтримали апеляційні скарги, прокурора, потерпілих та їх представників, які заперечили проти їх задоволення, вивчивши та дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційних скарг, надавши учасникам провадження право виступу у судових дебатах, а обвинуваченому останнє слово, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_8 підлягає відхиленню, а апеляційна скарга представника ХКП «Електротранс» частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, тобто в частині доведеності вини обвинуваченого та розміру моральної шкоди.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим кодексом.

Як убачається з матеріалів провадження, досудове розслідування, з`ясування обставин справи та перевірка їх доказами проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону; істотних порушень закону, які б слугували підставою скасування рішення суду першої інстанції не допущено, а висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України при зазначених у вироку обставинах відповідає матеріалам провадження та ґрунтується на досліджених у судовому засіданні доказах.

У судовому засіданні місцевого суду обвинувачений ОСОБА_7 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав.

Показав, що, дійсно, 17.05.2022 року близько 07 год. 52 хв. здійснював керування тролейбусом «ЗІУ-9В», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по маршруту № 14 (АС № 2 - Катіон), в світлу пору доби по проїзній частині вулиці Шевченка в місті Хмельницькому Хмельницької області зі сторони від вулиці Заводської в напрямку до вулиці Свободи, зокрема до регульованого перехрестя із Старокостянтинівським шосе. Здійснив виїзд керованого ним тролейбуса за межі проїзної частини на тротуар, де відбувся наїзд на пішоходів ОСОБА_18 , ОСОБА_11 та ОСОБА_17 .

Отже, обвинувачений підтвердив час та місце вчинення кримінального правопорушення. Однак, виклав свою версію подій.

Європейський суд з прав людини у п. 43 свого рішення від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України» зазначив, що доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а отже при оцінці доказів слід керуватись критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Незалежно від того, що ОСОБА_7 не визнав своєї винуватості у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, його винуватість підтверджується сукупністю суб`єктивних та об`єктивних доказів, наданих стороною обвинувачення та досліджених відповідно до ст. 23 КПК України безпосередньо в ході судового розгляду судом першої інстанції.

Потерпілі ОСОБА_11 та ОСОБА_17 підтвердили, що на них та інших пішоходів наїхав тролейбус у вищевказаних місці та час, внаслідок чого вони отримали тілесні ушкодження.

Потерпілі ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , ОСОБА_12 показали, що під час дорожньо-транспортної події, очевидцями якої вони не були, загинула їх рідна людина - ОСОБА_18 .

Свідки ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 (пасажири тролейбуса) підтвердили, що під час руху тролейбуса до моменту ДТП нічого незвичного в діях водія не помічали, проїжджаючи перехрестя із Старокостянтинівським шосе, водій не гальмував та напрямок руху не змінював.

Потерпіла ОСОБА_17 , свідки ОСОБА_20 та ОСОБА_22 (колишня дружина обвинуваченого) також підтвердили, що після дорожньо - транспортної пригоди ОСОБА_7 був у свідомості.

Свідок ОСОБА_23 (матір обвинуваченого) підтвердила, що до події ОСОБА_7 мав різні захворювання, в липні 2021 року направлявся в психіатричну лікарню на обстеження, що підтвердив і сам обвинувачений.

Свідок ОСОБА_24 (медсестра ХКП «Електротранс») підтвердила, що перед виїздом на маршрут ОСОБА_7 був придатний до керування тролейбусом, скарг не висловлював, ознак стомлення у нього не було.

Даними протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди зі схемою та фототаблицею до нього від 17.05.2022 року підтверджується, що пригода трапилася на перехресті Старокостянтинівського шосе та вулиці Шевченка в місті Хмельницькому, в межах населеного пункту. Проїзна частина автодороги, що проходить по вулиці Шевченка в напрямку від вулиці Заводської до вулиці Свободи перед перехрестям зі Старокостянтинівським шосе призначена для руху в двох напрямках. Також встановлено наявність зміни напрямку розташування перехрещуваних доріг, яка виражається у зміщенні проїзної частини по вулиці Шевченка в напрямку від вулиці Заводської до вулиці Свободи (по напрямку руху тролейбуса) після перехрестя зі Старокостянтинівським шосе ліворуч на 2,4 м відносно напрямку руху тролейбуса. З обох боків проїзної частини знаходиться тротуар. Тролейбус «ЗІУ-9В», реєстраційний номер НОМЕР_1 , розташований на тротуарі в напрямку до провулку Пилипчука під кутом до краю проїзної частини, здійснив наїзд на металеву будівельну огорожу із подальшим наїздом на електроопору, має пошкодження у виді розбитих стекол, деформації передньої частини, з права від тролейбуса знаходиться труп потерпілої ОСОБА_18 з тілесними ушкодженнями (Т. 2, а.с. 9 - 21).

ОСОБА_18 , ОСОБА_11 , ОСОБА_17 , ОСОБА_7 на місці пригоди надавалась медична допомога, що підтверджується даними карт виїзду екстреної медичної допомоги № № 90, 95, 96, 98, 100 від 17.05.2022 року (Т. 2, а.с. 122 - 132).

Відомостями із висновку судово - медичної експертизи № 289 від 17.05.2022 року підтверджується, що смерть ОСОБА_18 настала внаслідок поєднаної травми тулуба (рана передньої поверхні черевної стінки, чисельні двобічні переломи ребер, перелом тіла правої ключиці, розрив навколосерцевої сорочки, крововиливи брижейки тонкого кишечника) та хребта (перелом восьмого та дев`ятого тіл грудних хребців з ушкодженням міжхребцевого диска та розривом оболонок і речовини спинного мозку).

ОСОБА_18 отримала тілесні ушкодження у вигляді рани передньої поверхні черевної стінки, крововиливів брижейки тонкого кишечника, садна поперекової ділянки справа, переломів ребер 2-6-го по середньо-ключичній лінії справа, 1-9-го по лопатковій лінії справа, 1-5-го по лопатковій лінії зліва, перелому тіла правої ключиці, розриву навколосерцевої сорочки, перелому восьмого та дев`ятого тіл грудних хребців з ушкодженням міжхребцевого диска та розривом оболонок і речовини спинного мозку, що мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя в момент спричинення та перебувають у прямому причинному зв`язку із настанням смерті, а також тілесні ушкодження у вигляді повного вивиху правого колінного суглоба, зі зміщенням надколінника та розривом зв`язок і капсули, що має ознаки тілесних ушкоджень середньої тяжкості та в причинному зв`язку зі настанням смерті не перебуває, а також інші легкі тілесні ушкодження.

Такі тілесні ушкодження могли утворитись незадовго до настання смерті, від дії тупих твердих предметів, якими могли бути конструкційні частини зовнішнього кузова тролейбуса, що рухався, не виключено за вищевказаних обставин. Під час первинного контакту тіла потерпілої ОСОБА_18 із травмуючим предметом остання могла знаходитись у вертикальному або близькому до нього положенні та була обернена передньою поверхнею відносно транспортного засобу, що рухався (Т. 2, а.с. 26 - 31).

За даними висновку судово - медичної експертизи № 136 від 14.09.2022 року потерпіла ОСОБА_11 станом на 17.05.2022 отримала тупу поєднану закриту травму голови, тулубу, кінцівок з тілесними ушкодженнями у вигляді: закритих переломів 9, 10 ребер в ділянці лівої половини грудної клітини по лівій лопатковій лінії, травматичного відриву брижі тонкої кишки, травматичного відриву брижі червоподібного паростка, травматичного диссерозу червоподібного відростка з крововиливом в черевну порожнину (гемоперитонеум об`ємом біля 200мл), закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, забійно-рваних ран в ділянці верхньої третини лівого стегна по зовнішній поверхні, в ділянці лівої гомілки в нижній третині по внутрішній поверхні, забоїв, саден, підшкірних гематом в ділянці голови, грудної клітини, черева, обох китиць, саден в ділянці правого колінного суглобу, обох гомілок.

Тілесні ушкодження у вигляді травматичного відриву брижі тонкої кишки, травматичного відриву брижі червоподібного паростка, травматичного диссерозу червоподібного відростка з крововиливом в черевну порожнину (гемоперитонеум об`ємом біля 200мл), забоїв, саден, підшкірних гематом в ділянці черева - в сукупності, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя, що в момент заподіяння чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища.

Тілесні ушкодження у вигляді закритих переломів 9, 10 ребер в ділянці лівої половини грудної клітини по лівій лопатковій лінії - за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень середньої ступені тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров`я - понад 21 день.

Виявлені у ОСОБА_11 тілесні ушкодження цілком могли утворитись 17.05.2022 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди при наїзді рухомим тролейбусом на пішохода. Характер та локалізація тілесних ушкоджень виявлених у ОСОБА_11 може вказувати на те, що в момент первинного контакту з тролейбусом, остання перебувала у вертикальному чи близькому до вертикального положенні та могла бути повернута лівою задньо-боковою поверхнею тіла до тролейбуса (Т. 2, а.с. 52 - 56).

Відповідно до висновку судово - медичної експертизи № 135 від 12.09.2022 року потерпіла ОСОБА_17 станом на 17.05.2022 отримала тупу поєднану закриту травму голови, нижніх кінцівок з тілесними ушкодженнями у вигляді закритих скалкових переломів правої великогомілкової кістки та правої малогомілкової кістки в середній третині зі зміщенням кісткових відламків, забійної рани лобної ділянки голови, множинних саден обличчя, голови, лівої ступні.

Тілесні ушкодження у вигляді закритих скалкових переломів правої великогомілкової кістки та правої малогомілкової кістки в середній третині зі зміщенням кісткових відламків - за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень середньої ступені тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров`я.

Тілесні ушкодження у вигляді забійної рани лобної ділянки голови, множинних саден обличчя, голови, лівої ступні - в сукупності, за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень (що мають незначні скороминущі наслідки).

Виявлені у ОСОБА_17 тілесні ушкодження цілком могли утворитись 17.05.2022 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди при наїзді рухомим тролейбусом на пішохода. Характер та локалізація тілесних ушкоджень може вказувати на те, що в момент первинного контакту з тролейбусом пішохід ОСОБА_17 перебувала у вертикальному чи близькому до вертикального положенні та могла бути повернута правою стороною до тролейбуса (Т.2, а.с. 65 - 67).

Відповідно до наказу керівника Хмельницького комунального підприємства «Елктротранс» № 130-к від 30 листопада 2021 року ОСОБА_7 з 01 грудня 2021 року прийнятий на роботу з на посаду водія пасажирського тролейбуса 3 класу після закінчення курсів, а згідно з наказом № 02-к від 06 січня 2022 року ОСОБА_7 з 07 січня 2022 року прийнятий на роботу на посаду водія пасажирського тролейбуса 3 класу (Т. 2, а.с. 162 - 168).

За даними шляхового листа серії ХМ № 000553479 ХКП «Електротранс», технічного журналу та паспорта тролейбуса водій ОСОБА_7 17.05.2022 з 06 год. 06 хв. здійснював керування придатним до експлуатації тролейбусом № 172, згідно з відміткою про медогляд - водій придатний до керування (Т. 2, а.с. 68 - 97).

Згідно з висновком судової інженерної - транспортної експертизи № СЕ-19/123-22/4456-ІТ від 22.06.2022 року на момент огляду гальмова система та рульове керування тролейбуса «ЗІУ 9В» н.з. НОМЕР_1 перебували в працездатному стані (Т. 2, а.с. 104 - 108).

Із дислокації на перехресті вул. Шевченка та Старокостянтинівського шосе зі сторони вул. Заводської в напрямку до пров. Пилипчука в місті Хмельницькому вбачається наявність зміни напрямку розташування перехрещуваних доріг, яка виражається у зміщенні проїзної частини по вулиці Шевченка в напрямку від вулиці Заводської до вулиці Свободи після перехрестя зі Старокостянтинівським шосе ліворуч (Т. 2, а.с. 135 - 137).

Відповідно до даних протоколу огляду диска від 09.06.2022 року з відеозаписами з камер відеоспостереження, які розміщені на електроопорах, що розташовані на перехресті вул. Шевченка -Старокостянтинівське шосе у місті Хмельницькому, а також висновку експерта № СЕ-19/123-23/7017-КТ від 25.07.2023 (розкадрування відеофайлу «Від Свободи до Заводської 2022-05-17 at 12.29.44») зафіксовані обставини дорожньо-транспортної пригоди.

Зокрема, рух тролейбуса № 172 в світлу пору доби по проїзній частині вулиці Шевченка в місті Хмельницькому зі сторони від вулиці Заводської в напрямку до вулиці Свободи, проїзд ним регульованого перехрестя із Старокостянтинівським шосе на дозволений сигнал світлофора та виїзд за межі проїзної частини перехрещуваних доріг праворуч на правий тротуар відносно напрямку свого руху. Під час перетину перехрестя тролейбус змінив напрямок руху вправо, хоча згідно з дислокацією та дорожньою обстановкою мав би змінити напрямок руху вліво, після чого продовжив рух прямо (Т. 2 а.с. 111 - 117, т. 4 а.с. 207 - 209).

За даними матеріалів щодо видачі ПП «Медичний центр «Звіробій» медичної довідки про придатність до керування транспортними засобами серії ААЖ № 312434 від 03.05.2022, договору про медичне обслуговування (проведення профоглядів) персоналу ХКП «Електротранс», медичної довідки щодо придатності до керування транспортним засобом водія ОСОБА_7 , довідки про періодичне (попереднє) проходження останнім медичного огляду, журналу медичного передрейсового огляду водія ОСОБА_7 з 01.01.2022 року до 17.05.2022 року, затверджених списків працівників ХКП «Електротранс», які підлягають періодичному медичному огляду з 2021 року до 17.05.2022, заключного акту за результатами періодичного медичного огляду працівників ХКП «Електротранс» з 2021 року до 17.05.2022 року - ОСОБА_7 визнаний придатним до керування транспортними засобами за категоріями А1, А, В1, В, С1, С, Т, в тому числі станом на 17.05.2022 (Т. 2, а.с. 139 - 161, Т. 3, а.с. 19 - 133).

Відомостями із направлення на обстеження у психіатричну лікарню - КНП «Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги» Хмельницької обласної ради та довідки вказаного закладу підтверджується, що ОСОБА_7 знаходився на стаціонарному лікуванні з 11.08.2021 року по 13.08.2021 року, діагноз: Дисцикуляторна енцефалопатія І ст. Ангіоспазм (Т. 2 а.с. 175 - 176).

Даними висновку судово-психіатричної експертизи № 328 від 04.08.2022 рокупідтверджується, що ОСОБА_7 будь-яким психічним захворюванням у теперішній час не страждає, не страждав таким і під час вчинення діяння, в якому він підозрюється, в стані тимчасового розладу психічної діяльності не перебував, ознак порушеної свідомості та епілептичного нападу у нього не спостерігалось, психічним захворюванням не страждав, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує. ОСОБА_7 на теперішній час не виявляє ознак психічного розладу, може усвідомлювати свої дії та керувати ними (Т. 2, а.с. 230 - 235).

За повідомленням КП «Хмельницька міська лікарня» № 01-07-972 від 17.08.2022 ОСОБА_7 був доставлений каретою швидкої допомоги в відділення невідкладної (екстреної) медичної допомоги 17.05.2022 в 09 год. 10 хв. з діагнозом - судоми. У відділенні оглянутий спеціалістами: черговим терапевтом, встановлено діагноз - стан після судом; невропатологом - епізод втрати свідомості, після проведення комп`ютерної томографії голови даних за гостру неврологічну патологію не виявлено; - хірургом - даних за пошкодження внутрішніх органів не виявлено; - травматологом - забій, осадження, підшкірні гематоми голови, поверхневі забійні рани лицевого черепа, забій грудної клітки. Проведено ряд обстежень, ургентної госпіталізації на момент огляду не потребував (т. 2 а.с. 223).

За даними висновку комісійної судово - медичної експертизи № 24 від 24.04.2023 року встановити давність утворення виявлених в ОСОБА_7 тілесних ушкоджень (прикушення слизової щоки зліва, садно лоба, осадження та підшкірні гематоми голови, поверхневі забійні рани лицевого черепа) та пов`язати їх з пригодою 17.05.2022 неможливо. Конкретно встановити чи мала місце втрата або порушення свідомості в ОСОБА_7 17.05.2022 перед чи в момент дорожньо-транспортної пригоди неможливо.

Відповідно до даних медичної карти амбулаторного хворого № 6/2656 КП ХМЦПМСД № 2 АЗПСМ №2 ОСОБА_7 14.07.2021 року у нього стався судомний напад з втратою свідомості, 19.07.2021р. неврологом встановлений діагноз: Дисциркуляторна енцефалопатія І ст. з ангіоспазмами. Синкопальний стан (в анамнезі).

Відповідно до п. 29 Переліку захворювань та вад, при яких особа не може бути допущена до керування відповідними транспортними засобами, що затверджений наказом Міністерства охорони здоров`я України від 24.12.1999 № 299, який був чинний на момент пригоди 17.05.2022, для категорії транспортних засобів - тролейбуси до керування транспортними засобами не можуть бути допущені особи з хронічними психічними захворюваннями і станами, що прирівнюються до них і потребують обов`язкового динамічного спостереження, епілепсією та синкопальними станами, пограничними нервово-психічними розладами, пограничною розумовою відсталістю, затримкою розумового розвитку.

Тобто, ОСОБА_7 , при наявності у нього синкопальних станів в анамнезі, не мав права керувати тролейбусом станом на 17.05.2022 року (Т. 4, а.с. 108 - 118).

Ці висновки підтвердила в суді експерт ОСОБА_25 .

Згідно з висновком автотехнічної експертизи № СЕ-19/102-22/14623-ІТ від 05.10.2022 в заданій дорожній обстановці, при вказаному в постанові про призначення експертизи механізмі розвитку події ДТП та комплексі технічних параметрів, дії водія тролейбуса ЗІУ-9 № НОМЕР_1 ОСОБА_7 з технічної точки зору регламентувались вимогами п. 12.1 ПДР України. Можливість попередження виникнення дорожньо-транспортної пригоди з боку водія ОСОБА_7 з технічної точки зору забезпечувалась відповідністю його дій вимогам п. 12.1 Правил дорожнього руху, для виконання яких у нього були відсутні будь-які перешкоди технічного характеру та при умові постійного контролю за рухом даного тролейбуса. Невідповідність дій водія ОСОБА_7 вимогам п. 12.1 Правил дорожнього руху з технічної точки зору призвело до виникнення події даної дорожньо-транспортної пригоди (Т. 3, а.с. 7 - 10).

Ці висновки підтвердив експерт ОСОБА_26 .

Наведені вище докази отримані у порядку, встановленому КПК України, підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб, наслідки його вчинення) та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а відтак в силу положень ст.ст. 84, 85, 86 КПК України є належними, допустимими, достовірними та у своїй сукупності доводять винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення поза розумним сумнівом.

Доводи сторони захисту про недоведеність вини ОСОБА_27 у порушенні правил дорожнього руху позбавлені правових підстав, виходячи з наступного.

Як вбачається із досліджених судом доказів, водій ОСОБА_7 керуючи тролейбусом, порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху, які перебувають у примому причинному зв`язку із дорожньо - транспортною пригодою та її наслідками. Зокрема, не врахував дорожню обстановку, а саме: зміну напрямку розташування перехрущуваних доріг, змінив напрямок руху вправо, хоча повинен був змінити вліво, після чого продовжив рух прямо, внаслідок чого допустив виїзд керованого ним тролейбуса за межі проїзної частини на тротуар та здійснив наїзд на пішоходів.

Згідно з висновком експерта № СЕ-19/102-22/14623-ІТ від 05.10.2022 в заданій дорожній обстановці можливість попередження виникнення дорожньо-транспортної пригоди з боку водія ОСОБА_7 з технічної точки зору забезпечувалась відповідністю його дій вимогам п. 12.1 Правил дорожнього руху, для виконання яких у нього були відсутні будь-які перешкоди технічного характеру та при умові постійного контролю за рухом даного тролейбуса. (Т. 3, а.с. 7 - 10).

Із встановлених судом обставин, вбачається, що водій ОСОБА_7 був у свідомості, обставин чи причин, які б завадили йому виконати вимоги п. 12.1. ПДР, не встановлено. Отже, зобов`язаний був виконати вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху, чого не зробив. Його вина у порушенні вказаних Правил доведена повністю.

Твердження про те, що ОСОБА_7 під час керування тролейбусом втратив свідомість та керування транспортним засобом, внаслідок чого відбувся наїзд на пішоходів, апеляційний суд до уваги не бере, враховуючи наступне.

Так, відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 328 від 04.08.2022 року в ОСОБА_7 під час вчинення діяння, в якому він обвинувачується, ознак порушеної свідомості та епілептичного нападу не спостерігалось.

Експерт ОСОБА_28 , будучи допитаним місцевим судом та роз`яснюючи вищевказаний висновок, вказав, що наслідками судомного нападу є: прикус язика, піна з рота, приглушений стан, змазаність мови, поступове повернення до свідомості. Даних, які б свідчили про наявність в ОСОБА_7 під час дорожньо-транспортної пригоди судомного нападу або втрати ним свідомості (синкопального стану), немає. Не містить таких і медична документація ОСОБА_7 .

Відповідно до висновку комісійної судово - медичної експертизи № 24 від 24.04.2023 року у медичних документах ОСОБА_7 даних про прикушення ним язика 17.05.2022 не міститься. Конкретно встановити чи мала місце втрата або порушення свідомості в ОСОБА_7 17.05.2022 перед чи в момент дорожньо-транспортної пригоди неможливо.

Експерт ОСОБА_25 , роз`яснюючи даний висновок, вказала, що будь-яких об`єктивних даних, які б свідчили про втрату ОСОБА_7 свідомості саме перед чи в момент дорожньо-транспортної пригоди, немає (Т. 4, а.с. 108-118)

Потерпіла ОСОБА_17 та свідки ОСОБА_20 і ОСОБА_21 (пасажири тролейбуса) у місцевому суді підтвердили, що після наїзду обвинувачений ОСОБА_7 був у свідомості, вищевказаних наслідків судомного нападу у нього не спостерігалось.

Отже, під час дорожньо-транспортної пригоди обвинувачений ОСОБА_7 був у свідомості.

Що стосується твердження захисника про наявність у ОСОБА_7 тілесних ушкоджень у вигляді прикушення слизової щоки зліва, садна лоба, тощо, що на його думку може свідчити про судомний напад, то таке є безпідставним та спростовується даними висновку комісійної судово - медичної експертизи № 24 від 24.04.2023 року.

Так, із даних вказаного висновку вбачається, що при огляді ОСОБА_7 під час виїзду екстреної медичної допомоги 17.05.2022 року виявлено прикушення слизової щоки зліва, садно лоба, осадження та підшкірні гематоми голови, поверхневі забійні рани лицевого черепа. Однак, встановити давність таких тілесних ушкоджень та повязати їх з пригодою не можливо.

Отже, неможливо стверджувати що дані тілесні ушкодження утворились саме під час даної дорожньо - транспортної пригоди.

Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_7 не знав про наявний у нього синкопальний стан (хворобливий стан), апеляційний суд до уваги не бере, враховуючи наступне.

У судовому засіданні судово - психіатричний експерт ОСОБА_28 роз`яснив, що синкопальний стан - це хворобливий стан.

За даними висновку комісійної судово - медичної експертизи № 24 від 03.04.2023 року, для проведення якої надавалась медична документація ОСОБА_7 , встановлено наступне.

Згідно даних ксерокопії свідоцтва про хворобу № 53-п, виданого центральною військово-лікарською комісією МО України 18.02.2003 р., ОСОБА_7 у зв`язку зі скаргами на знижений настрій, тугу по дому, плаксивість, поганий сон, загальну слабкість, періодичні болі в серці, болі поперековому відділі хребта при фізичному навантаженні, висловлюванням суїцидальних думок, перебував у госпіталі психоневрологічного профілю, де був встановлений діагноз: Затяжний помірно виражений астено-невротичний стан нейроциркуляторна дистонія по кардіальному типу, незначно виражена.

З медичної карти амбулаторного хворого № 6/2656 КП ХМЦПМСД № 2 АЗПСМ №2 встановлено, що ОСОБА_7 у листопаді 2020 року захворів на Сovid-19, після чого його стала турбувати виражена слабкість, головні болі, безсоння, болі в ногах, дезорієнтація, в зв`язку з чим 07.12.2020 р. був виставлений діагноз: Постковідний синдром втомлюваності. Дисциркуляторна енцефалопатія І-ІІ з мнестичними порушеннями. При огляді неврологом 10.12.2020 р. висловлював скарги на порушенні пам`яті, встановлений діагноз: Енцефаліт після Сovid-19. 18.12.2020 р. при огляді неврологом ОСОБА_7 знову виловлював скарги на порушення пам`яті, періодичне головокружіння та зроблено заключення про можливість астенічного синдрому після вірусного захворювання.

14.07.2021 р. висловлював скарги на головні болі, зниження пам`яті, поганий сон, відмітив, що в цей день під час навчання (на курсах водіїв) - стало погано - був судомний напад з втратою свідомості, був встановлений діагноз: Стан після судомного синдрому. Дисциркуляторна енцефалопатія ІІ-ІІІ (атрофія паренхіми мозку). 19.07.2021 р. неврологом виставлений діагноз: Дисциркуляторна енцефалопатія І ст. з ангіоспазмами. Синкопальний стан (в анамнезі). При зверненні амбулаторно за медичної допомогою в лютому та в травні 2022 р. у гр. ОСОБА_7 відмічалась емоційна лабільність.

При проведенні комп`ютерної томографії 14.07.2021 р. встановлено ознаки дисциркуляторної енцефалопатії (атрофії паренхіми мозку); при магнітно-резонансній томографії головного мозку 06.06.2022 р. встановлено енцефалопатія з атрофічними змінами.

Згідно даних медичної карти стаціонарного хворого № 4512 КНП «Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги» Хмельницької обласної ради, ОСОБА_7 перебував на стаціонарному обстеженні з 11.08.2021 р. по 13.08.2021 р. Під час обстеження розповів, що 12.07.2021 р. під час перебування в класі за партою раптово втратив свідомість.

Обвинувачений у судовому засіданні місцевого суду підтвердив, що 14.07.2021 р. у нього стався судомний напад з втратою свідомості.

Експерт ОСОБА_25 , роз`яснюючи висновок комісійної судово - медичної експертизи № 24 від 03.04.2023 року вказала, якщо в людини була втрата свідомості (синкопальний стан), що зафіксовано в медичній документації, то пацієнт (в цьому випадку обвинувачений) обізнаний про це, при цьому особа перебуває під загрозою виникнення такого стану (втрати свідомості) протягом усього подальшого життя (синкопальний стан в анамнезі).

За таких обставин, ОСОБА_7 знав про наявний у нього хворобливий стан (синкопальний стан в анамнезі).

Отже, із наведеного вбачається, що ОСОБА_7 здійснював керування тролейбусом, знаючи про наявний у нього хворобливий стан (синкопальний стан в анамнезі), через який він не може керувати тролейбусом згідно з п. 2.9 б) ПДР та п. 29 чинного на час події «Переліку захворювань та вад, при яких особа не може бути допущена до керування транспортними засобами», затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 24.12.1999 № 299.

До твердження ж захисника про те, що ОСОБА_7 не знав переліку хвороб, за якими заборонено керувати транспортним засобами, а також не володів медичною термінологією, колегія суддів ставиться критично з урахуванням презумпції знання законодавства.

Так, вимогами ст. 68 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Отже, ОСОБА_7 , обираючи собі професію водія, знаючи про те, що має ряд хвороб, зобов`язаний був цікавитись у лікарів тлумаченням свого діагнозу в анамнезі, його наслідками, а також «Переліком захворювань та вад, при яких особа не може бути допущена до керування транспортними засобами», затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 24.12.1999 № 299.

Незнання медичних термінів, а також вищевказаного Переліку не звільняє його від відповідальності. Така позиція обвинуваченого обрана лише з метою захисту і уникнення відповідальності.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_7 за направленням роботодавця проходив додаткові обстеження та йому встановлено діагноз «психічні розлади не виявлені», отже він був здоровий та мав право керувати транспортним засобом, апеляційний суд до уваги не бере, оскільки відсутність у нього після обстеження психічних розладів не вказує на відсутність хвороби «синкопальних станів» (епілептичних випадків).

Разом з тим, під час обстеження за направленням роботодавця у ПП «Медичний центр «Звіробій» у 2022 році ОСОБА_7 не повідомляв лікарю?неврологу ОСОБА_29 про свої скарги на здоров`я, що підтвердив лікар у місцевому суді. Отже, ОСОБА_7 приховав факти лікування в лікаря невропатолога, втрату свідомості (наявність синкопального стану), і тому був допущений до керування транспортними засобами.

Твердження захисника про те, що з відеозапису з місця пригоди від 17.05.2022 року вбачається погіршення стану здоров`я водія ОСОБА_7 , не відповіає дійсності, оскільки даний відеозапис не містить чіткого вигляду водія та його дій, з такого неможливо простежити, що водію тролейбуса стало погано.

А тому, стверджувати, що водій ОСОБА_7 перебуваючи за кермом тролейбуса, втратив свідомість неможливо, вказане є лише суб`єктивною думкою сторони захисту.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що місцевий суд прийшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України за обставин, викладених у вироку.

Що стосується призначеного обвинуваченому покарання, то апеляційний суд виходить з наступного.

Так, згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як самими засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за відповідною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання та особу винного.

Конституційний Суд України у своєму рішенні за № 15-рп/2004 зазначив про те, що: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Тобто, покарання повинно перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого і особою винного.

Призначаючи покарання, місцевий суд правильно врахував, що ОСОБА_7 вчинив хоч і необережне, але тяжке кримінальне правопорушення.

Обвинувачений має на утриманні малолітню дитину, характеризується позитивно, на обліку у лікаря - психіатра не перебуває, перебуває під спостереженням у лікаря - нарколога з приводу епізодичного вживання алкоголю.

Він вперше притягається до кримінальної відповідальності, що суд визнав обставиною, яка пом`якшує покарання.

Обставини, які б обтяжували покарання, відсутні.

Разом з тим, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_7 визнав лише частково, завдану потерпілим шкоду не відшкодовував.

Врахувавши характер діяння і спосіб його вчинення, суспільну небезпеку скоєного злочину, особу винного, висновок органу з питань пробації щодо середніх ризиків вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення та його небезпеки для суспільства, позицію прокурора та потерпілих, суд прийшов до правильного висновку про призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами в середніх межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України.

Колегія суддів погоджується із видом та розміром покарання, вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових злочинів.

Перевіряючи ж вирок в частині цивільних позовів, а саме: позовів ОСОБА_17 та ОСОБА_11 до ХКП «Електротранс» про стягнення моральної шкоди, апеляційний суд вважає, що доводи представника ХКП «Електротранс» про завищений її розмір не знайшли свого підтвердження під час перегляду вироку апеляційним судом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Така шкода, виходячи з п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України, проявилась у фізичному болю, стражданнях, душевних стражданнях, моральних переживаннях та порушенні нормальних життєвих зв`язків у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 3 ст. 23 ЦК України).

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, моральна шкода це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Встановлено, що на час вчинення кримінального правопорушення обвинувачений ОСОБА_7 виконував трудові обов`язки, працюючи водієм в ХКП «Електротранс», а тому, в силу положень ч. 1 ст. 1172 ЦК України завдана потерпілим моральна шкода підлягає відшкодуванню цивільним відповідачем - ХКП «Електротранс».

Внаслідок неправомірних дій водія ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_11 завдано тяжкі тілесні ушкодження, а потерпілій ОСОБА_17 - середньої тяжкості тілесні ушкодження.

ОСОБА_17 заявила цивільний позов до ХКП «Електротранс» про стягнення моральної шкоди в сумі 100000 грн.

Потерпіла ОСОБА_11 просила стягнути із ХКП «Електротранс» 50000 грн. моральної шкоди.

Вказані вимоги були задоволені місцевим судом повністю.

Задовольняючи їх вимоги, суд врахував, що вчиненням злочину, потерпілим ОСОБА_17 та ОСОБА_11 завдано моральної шкоди. Вони перенесли фізичний біль і душевні страждання, що також значно змінило звичний спосіб їхнього життя та потребувало додаткових зусиль для його влаштування. Потерпілі тривалий час лікувалися, переживали за своє здоров`я, не могли вести повноцінний спосіб життя, відчували дискомфорт і незручності, через що вимушені були докладати додаткових зусиль для організації свого життя, витрачали власний час у зв`язку із зверненням за допомогою до медичних закладів.

З урахуванням суті позовних вимог, ступеню вини обвинуваченого, наслідків, що настали, понесених потерпілими моральних страждань, характеру діяння особи, що заподіяла шкоду, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд обґрунтовано задовольнив вимоги потерпілих та стягнув на їх користь із ХКП «Електротранс» заявлені суми.

Колегія суд вважає, що зазначені суми за своїм розміром є адекватними спричиненій шкоді, компенсують понесені моральні втрати та є достатньою і справедливою сатисфакцією.

Разом з тим, доводи представника ХКП «Електротранс» про завищений розмір морального відшкодування, стягнутого із вказаної організації на користь потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ОСОБА_13 , ОСОБА_12 є слушними.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, N 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості. Вказану позицію висловив Верховний Суд у своїй постанові від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61/1132/св22).

У постанові Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 5 грудня 2022 року у справі № 214/7462/20 вказано, що при визначенні грошової суми компенсації моральної шкоди враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставини, які мають істотне значення, вимоги розумності й справедливості.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц вказала, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Встановлено, що внаслідок неправомірних дій водія ОСОБА_7 потерпіла ОСОБА_30 загинула.

Потерпілі ОСОБА_10 (чоловік загиблої), ОСОБА_9 (донька загиблої) звернулись до суду з цивільним позовом, в якому просили стягнути з ХКП «Електротранс» на їх користь моральну шкоду по 500000 грн. кожному.

Потерпілі ОСОБА_13 та ОСОБА_12 (батьки загиблої) у своєму цивільному позові просили стягнути з ХКП «Електротранс» на їх користь моральну шкоду по 250000 грн. кожному.

Посилались на те, що вони втратили близьку їм людину, у зв`язку з чим перенесли сильні душевні страждання, що змінило їх звичний спосіб життя та потребувало додаткових зусиль для його влаштування.

Вказані вимоги місцевий суд задовольнив повністю, посилаючись на те, що зазначена сума за своїм розміром, враховуючи ступінь вини обвинуваченого, наслідки злочину і моральний стан потерпілих, є справедливою сатисфакцією.

Одак, апеляційний суд не погоджується із вказаним розміром.

Колегія суддів, враховуючи ступінь вини обвинуваченого, наслідки злочину у вигляді смерті ОСОБА_31 , моральний стан потерпілих, які перенесли сильні душевні хвилювання у зв`язку із втратою близької людини, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає, що вимоги потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 підлягають частковому задоволенню.

При цьому, апеляційний суд також враховує те, що загибла станом на 17.05.2022 року проживала разом із ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , вела з ними спільне господарство. Що стосується батьків загиблої - ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , з якими вона не проживала, то останні втратили надію на допомогу від неї у старості, оскільки мають вже похилий вік 82 роки і 75 років відповідно.

З урахуванням вказаного, з ХКП «Електротранс» на користь ОСОБА_10 (чоловіка загиблої), ОСОБА_9 (доньки загиблої) слід стягнути моральну шкоду в розмірі по 300000 грн. на кожного, а на користь потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_12 по 200000 грн. на кожного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок.

Суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі зменшення сум, які підлягають стягненню, або збільшення цих сум, якщо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення (п. 3 ч. 1 ст. 408 КПК України).

Враховуючи викладене, вирок суду в частині вирішення цивільних позовів ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 до ХКП «Електротранс» про відшкодування моральної шкоди, пов`язаної з втратою близької людини, підлягає зміні на підставі п. 3 ч. 1 ст. 408 КПК України у зв`язку з неправильно визначеним її розміром та зменшенням такого. Вказана зміна не вплине ні на обсяг обвинувачення, ні на правову кваліфікацію кримінального правопорушення.

В іншій частині вирок суду є законним та обґрунтованим. Підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 392, 404, 405, 407, 408, 418, 419, 420 КПК України, колегія суддів -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 відхилити.

Апеляційну скаргу представника Хмельницького комунального підприємства «Електротранс» задовольнити частково.

Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 листопада 2023 року щодо ОСОБА_7 в частині вирішення цивільних позовів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 до Хмельницького комунального підприємства «Електротранс» про стягнення моральної шкоди змінити.

Стягнути з Хмельницького комунального підприємства «Електротранс» на користь ОСОБА_9 300000 (триста тисяч) гривень моральної шкоди.

Стягнути з Хмельницького комунального підприємства «Електротранс» на користь ОСОБА_10 300000 (триста тисяч) гривень моральної шкоди.

Стягнути з Хмельницького комунального підприємства «Електротранс» на користь ОСОБА_13 200000 (двісті тисяч) гривень моральної шкоди.

Стягнути з Хмельницького комунального підприємства «Електротранс» на користь ОСОБА_12 200000 (двісті тисяч) гривень моральної шкоди.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуюча ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3