Справа № 192/1473/23
Провадження № 1-кп/192/50/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2024 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області кримінальне провадження №0000446, відомості про що внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 липня 2023 року відносно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровськ, мешкає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , відомості про працевлаштування відсутні, має повну середню освіту, не одружений, має на утриманні шістьох малолітніх дітей, громадянин України, не військовозобов`язаний, раніше судимий згідно вироку Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2020 року за ч. 2 ст. 186 КК України, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі; звільнився по відбуттю строку покарання 01 грудня 2022 року,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 достовірно знаючи що відповідно до Указу Президента України № 64/22 від 24 лютого 2022 року на території України впроваджено воєнний стан, який Законом про затвердження Указу Президента України від 06 листопада 2023 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» було продовжено з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року на 90 днів та який діяв станом на 02 липня 2023 року, цього дня, більш точний час досудовим розслідуванням встановити не виявилось можливим, перебуваючи поблизу домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , через незамкнені двері зайшов до кімнати літньої кухні. На стіні він виявив газовий конвектор, виробництва заводу «Конвектор» АКОГ 3 Н СП 2005 року випуску, вартістю 4 419 гривень, який належав потерпілому ОСОБА_5 , та який визначив предметом свого злочинного посягання і у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, в умовах воєнного стану, поєднане з проникненням у житло.

Далі ОСОБА_3 02 липня 2023 року, більш точний час досудовим розслідуванням встановити не виявилось можливим, перебуваючи в тому ж місці, реалізовуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, поєднане з проникненням у житло, діючи умисно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, шляхом демонтажу за допомогою плоскогубців, які були при ньому, зняв зі стіни будинку газовий конвектор виробництва заводу «Конвектор» АКОГ 3 Н СП 2005 року випуску. Потім залишив місце вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном, розпорядившись ним на власний розсуд, чим завдав потерпілому майнову шкоду в розмірі 4 419 гривень.

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, поєднане з проникненням у житло.

ОСОБА_3 свою вину в пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та своїми показаннями підтвердив вказані обставини вчиненого ним злочину та пояснив, що 02 липня 2023 року він у себе вдома розпивав алкоголь зі своїм знайомим ОСОБА_6 та спросив у нього, чи не потрібен комусь конвектор. Міша сказав, що є клієнт на покупку і ОСОБА_3 приблизно о 13 годині 00 хвилин, взявши плоскогубці пішов знімати конвектор на продаж з будинку по АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_5 . Потім разом зі ОСОБА_6 обвинувачений продав конвектор за 500 гривень якійсь жінці, а отримані гроші залишив собі. У судовому засіданні просив не карати його суворо, оскільки на даний час він вже три місяці офіційно працевлаштований та має на утриманні шістьох дітей.

Потерпілий ОСОБА_5 , який в судовому засіданні 29 січня 2024 року змінив свої показання та підтвердив факт вчинення 02 липня 2023 року крадіжки конвектора, який знаходився в будинку його бабусі, а також підтвердив факт повернення викраденого майна. Також потерпілий зазначив, що не отримував від ОСОБА_3 гроші за проданий конвектор, а його показання про те, що він надав дозвіл на такий продаж є неправдивими, оскільки в той момент йому було шкода обвинуваченого. На даний момент він не має претензій до обвинуваченого, а тому просив не карати його суворо.

Суд вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні злочину, кваліфікованого за ч. 4 ст. 185 КК України підтверджується наступними письмовим доказами, які були досліджені судом, а саме:

-протоколом огляду місця події від 04 липня 2023 року з таблицею зображень до нього, згідно якого було оглянуто територію буд. АДРЕСА_2 , де було встановлено, що в будинку демонтований зі стіни газовий конвектор (а.с.32-35);

-протоколами огляду місця події від 04 липня 2023 року та від 15 липня 2023 року, з таблицями зображень до них, згідно яких було оглянуто безпосередньо газовий конвектор виробництва заводу «Конвектор» АКОГ 3 Н СП 2005 року випуску (а.с.36-38, 46-49);

-заявою ОСОБА_7 , яка добровільно видала працівникам поліції газовий конвектор виробництва заводу «Конвектор» АКОГ 3 Н СП 2005 року випуску (а.с.39);

-протоколом пред`явлення речей для впізнання за фотознімками від 15 липня 2023 року з таблицею зображень до нього, згідно якого ОСОБА_8 , яка повідомила про крадіжку, впізнала газовий конвектор, який був викрадений з буд. АДРЕСА_2 (а.с.41-45);

-розпискою ОСОБА_8 про отримання конвектора (а.с.50);

-постановою про визнання речових доказів від 04 липня 2023 року, згідно якої було визнано речовим доказом газовий конвектор, виробництва заводу «Конвектор» АКОГ 3 Н СП 2005 року випуску (а.с. 51);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання від 15 липня 2023 року, з таблицею зображень до нього, згідно якого ОСОБА_7 упізнала ОСОБА_3 , як особу у якої вона купила конвектор (а.с.52-54);

-Висновком експерта від 14 липня 2023 року № СЕ-19/104-23/23564-Д, згідно якого два сліди пальців рук, виявлені під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 , залишені відповідно середнім та безіменними пальцями правої руки особи, дактилокарта якої заповнена на ім`я ОСОБА_3 (а.с. 57-63); Тобто вказаним висновком підтверджено факт того, що саме ОСОБА_3 перебував у будинку звідки було вчинено крадіжку конвектора;

-Висновком експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи № 3765/23 від 05 липня 2023 року, згідно якого було визначено ринкова вартість досліджуваного об`єкту газовий конвектор, виробництва заводу «Конвектор» АКОГ 3 Н СП 2005 року випуску бувший у використанні з урахуванням зносу станом на 02 липня 2023 року ринкова вартість 4 419 гривень 00 копійок (а.с. 68-72);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 24 липня 2023 року, з таблицею зображень до нього, під час якого ОСОБА_3 продемонстрував як він проник до будинку, де за допомогою плоскогубців демонтував зі стіни газовий конвектор (а.с.75-79);

Під час судового розгляду судом було встановлено, що про вчинення злочину органи досудового розслідування повідомила ОСОБА_8 , яка будучи допитаною в судовому засіданні в якості потерпілої зазначила, що не вважає себе потерпілою у зв`язку з тим, що не являється власницею викраденого майна, оскільки конвектор належить її брату ОСОБА_5 (а.с. 93);

У зв`язку з такими показаннями ОСОБА_8 ухвалою від 10 жовтня 2023 року ОСОБА_5 було визнано потерпілим в даному кримінальному провадженні (а.с.143).

ОСОБА_5 , який змінив свої показання, надані в якості свідка та потерпілого, згідно яких він надав начебто дозвіл ОСОБА_3 на продаж конвектора та отримав від нього частину грошових коштів за продаж конвектора, 29 січня 2024 року повідомив суд, що не надав такого дозволу та не отримував грошові кошти за продаж конвектора.

Суд вважає, що таким чином ОСОБА_5 ввів суд в оману надавши завідомо неправдиві показання як в якості свідка, так і в якості потерпілого, які поєднані з обвинуваченням у тяжкому злочині, або зі штучним створенням доказів захисту, про що було повідомлено прокурора.

Стосовно доведеності вини ОСОБА_3 суд вважає, що оскільки під час проведення слідчого експерименту обвинувачений на місці показував та відтворював обставини та механізм вчинення крадіжки, а також вказав місце, де це відбувалося, тому суд вважає, що такий протокол з огляду на положення ст. 95 КПК України є належним і допустимим доказом його винуватості.

Суд вважає, що показання обвинуваченого та потерпілого, а також досліджені судом письмові докази є узгодженими між собою та такими, що повністю доводять вину ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Крім того, його вина підтверджується показаннями свідків:

- свідок ОСОБА_7 надала показання, згідно яких вона знає обвинуваченого, як особу яка здає метал. У другій половині дня 02 липня 2023 року до неї прийшов ОСОБА_9 разом з ОСОБА_3 та на велосипеді у них був конвектор, який вони запропонували їй купити за 700 гривень. Свідок вирішила купити його для запасних частин до свого конвектора і домовилися на ціні 500 гривень. Потім свідок дала дві купюри по 200 гривень та дві купюри по 50 гривень, бо саме так просили продавці, щоб їм було легше поділити кошти. Через два дні приїхала поліція і сказали, що конвектор крадений. В день продажу ОСОБА_3 був разом з ОСОБА_9 , але переважно мовчав;

- свідок ОСОБА_10 надав показання, згідно яких він знає обвинуваченого як односельця. В липні 2023 року вони разом випивали алкоголь та ОСОБА_3 попросив його продати газовий конвектор, оскільки йому потрібні були гроші дітям на їжу. Свідок думав, що це конвектор обвинуваченого, оскільки він його приніс самостійно, після чого вони разом погрузили конвектор на велосипед ОСОБА_10 та повезли продавати до ОСОБА_7 , яка купила його за 500 гривень, віддавши гроші купюрами по 200 та 50 гривень. Після цього вони разом ще випили та розійшлися по будинкам.

Отже, відповідно до вимог ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку і прийшов до висновку про повну доведеність вини ОСОБА_3 у пред`явленому обвинуваченні.

Стороною обвинувачення в обвинувальному акті обставинами, які пом`якшують покарання вказано щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а обставиною, яка обтяжує покарання рецидив злочинів.

Суд, оцінивши позицію обвинуваченого до скоєного, а також те, що він вину визнав в повному обсязі та повернув викрадене майно вважає, що в даній справі наявна обставина, яка пом`якшує покарання щире каяття. Разом з тим доказів щодо активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення суду не надано, а тому суд вважає, що така обставина відсутня.

Також суд вважає, що в даній справі наявна обставина, яка обтяжує покарання рецидив злочинів, оскільки ОСОБА_3 є раніше судимим згідно вироку Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 06 липня 2016 року за ч.2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 2 місяців позбавленні волі. Таким чином судимість за вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 06 липня 2016 року за ч. 1 ст. 263 КК України не погашена та утворює з новим злочином згідно ст. 34 КК України рецидив злочинів.

Згідно довідки про звільнення ОСОБА_3 звільнився з місць позбавлення волі 01 грудня 2022 року по відбуттю строку покарання і вже 02 липня 2023 року вчинив новий злочин.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином (ч. 4 ст. 185 КК України), особу обвинуваченого, який є раніше судимим за вчинення умисних корисливих злочинів, вчинив кримінальне правопорушення в період непогашеної судимості за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2020 року, за місцем мешкання характеризується добре, не перебуває в реєстрі наркологічних, психіатричних хворих, має на утриманні шістьох малолітніх дітей та співмешканку ОСОБА_11 , а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Суд, вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_3 , реалізовуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання не погоджується з висновком Досудової доповіді від 29 серпня 2023 року (а.с.101-104) в частині можливості виправлення ОСОБА_3 без позбавлення волі та вважає, що виправлення обвинуваченого в даному випадку не можливе без його ізоляції від суспільства, оскільки він вчинив злочин повторно, в період воєнного стану, з проникненням до житла та лише через сім місяців після звільнення по закінченню строку покарання, що свідчить про те, що призначення покарання за вироком районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2020 року за вчинення умисного злочину проти власності не виправило його та він все ще залишається небезпечним для суспільства. Тому суд вважає, що підстави для застосування правил ст. ст. 69, 69? КК України відсутні.

Також суд вважає, що відсутні підстави і для застування ст. 75 КК України та звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання, про що просила прокурор в судових дебатах, оскільки ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення залишається дуже високим згідно висновків Досудової доповіді (а.с.103).

На підставі викладеного, суд враховуючи конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, особу винного, його ставлення до вчиненого вважає, що йому необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі на мінімальний строк 5 років, оскільки обвинувачений свою вину визнав, у судовому засіданні щиро каявся.

При вирішенні долі речових доказів суд враховує положення ч. 9 ст. 100 КПК України, згідно якої питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Згідно постанови про визнання речових доказів і передачу їх на зберігання від 04 липня 2023 року - газовий конвектор, виробництва заводу «Конвектор» АКОГ 3 Н СП 2005 року випуску було визнано речовим доказом (а.с.51), який згідно розписки переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_8 (а.с.50). Такий речовий доказ слід повернути потерпілому ОСОБА_5 .

Згідно постанови про визнання речових доказів і передачу їх на зберігання від 19 липня 2023 року - два сліди пальців рук, які знаходяться в паперовому конверті НПУ та були визнані речовими доказами (а.с. 64-65), які слід залишити зберігати в матеріалах справи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

В обвинувальному акті у зазначено, що витрати на залучення експертів склали 1 694 гривні 00 копійок.

Вказані витрати підтверджуються Довідкою про витрати на суму 1 434 гривні 00 копійок та Звітом про фактичні затрати на проведення судово-товарознавчої експертизи № 3765/23 від 05 липня 2023 року у сумі 260 гривень 00 копійок, які підлягають стягненню з обвинуваченого.

Запобіжний захід по даному кримінальному провадженню стосовно обвинуваченого не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 185 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Початок строку відбування покарання рахувати з моменту початку його фактичного виконання.

Речові докази:

-газовий конвектор, виробництва заводу «Конвектор» АКОГ 3 Н СП 2005 року випуску, який був визнаний речовим доказом згідно постанови про визнання речових доказів і передачу їх на зберігання від 04 липня 2023 року - повернути потерпілому ОСОБА_5 ;

-паперовий конверт зі слідами пальців рук, які були визнані речовими доказами згідно постанови про визнання речових доказів і передачу їх на зберігання від 19 липня 2023 року - залишити зберігати в матеріалах справи.

Стягнути з ОСОБА_3 1 434 (одна тисяча чотириста тридцять чотири) гривні документально підтверджених витрат на залучення експерта в дохід державного бюджету.

Заходи забезпечення кримінального провадження в даному кримінальному провадженні ОСОБА_3 , а саме запобіжний захід до набрання вироком законної сили не застосовувався.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченому та потерпілому.

Суддя ОСОБА_1