ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/266/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" лютого 2024 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві судовий розгляд у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, громадянки України, із вищою освітою, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , не судимої,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 357 КК України,

учасники кримінального провадження:

прокурори ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачена ОСОБА_5 ,

захисник ОСОБА_8 ,

потерпілий ОСОБА_9 ,

представник потерпілого ОСОБА_10 ,

в с т а н о в и в :

Згідно пред`явленого обвинувачення, « ОСОБА_5 на підставі протоколу №23/03/07 від 24.03.2017 року загальних зборів учасників ТОВ «ЗІР СТО ПРОЦЕНТІВ», призначена на посаду директора ТОВ «ЗІР СТО ПРОЦЕНТІВ».

Крім того, встановлено, що 06.04.2017 року за адресою: м.Київ, вул. Дніпровська Набережна, 23, між ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , який є засновником ТОВ «ЗІР СТО ПРОЦЕНТІВ» на тлі неприязнених стосунків виник конфлікт.

В подальшому, у ОСОБА_5 , діючи з корисливих мотивів, виник прямий злочинний умисел, спрямований на привласнення офіційних документів, а саме установчого документа (статут) та печатки ТОВ «ЗІР СТО ПРОЦЕНТІВ».

Разом з тим, встановлено, що 06.04.2017 року ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Дніпровська Набережна, 23, на другому поверсі приміщення ТОВ «ЗІР СТО ПРОЦЕНТІВ», використовуючи ключі від кабінету бухгалтера, зайшла до вищезазначеного кабінету та маючи доступ до сейфу, привласнила установчі документи ТОВ «ЗІР СТО ПРОЦЕНТІВ», а саме оригінал статуту підприємства та привласнила оригінал печатки ТОВ «ЗІР СТО ПРОЦЕНТІВ».

В подальшому ОСОБА_5 , вийшовши з приміщення ТОВ «ЗІР СТО ПРОЦЕНТІВ», направилась за адресою свого проживання, а саме: АДРЕСА_1 , де почала незаконно зберігати установчі документи ТОВ «ЗІР СТО ПРОЦЕНТІВ», а саме оригінал статуту підприємства, а також оригінал печатки підприємства, що в свою чергу позбавило ОСОБА_9 - засновника зазначеного підприємства використовувати установчі документи, а саме оригінал статуту та печатку ТОВ «ЗІР СТО ПРОЦЕНТІВ», за їх цільовим призначенням.

Крім того, ОСОБА_5 , діючи з корисливих мотивів, за повернення оригіналу статуту та печатки ТОВ «ЗІР СТО ПРОЦЕНТІВ», які зберігалися у неї за місцем її проживання, надіслала пропозицію засновнику вказаного підприємства ОСОБА_9 про надання їй грошових коштів в сумі 152 400 грн.

Таким чином, ОСОБА_5 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 357 КК України, а саме у привласненні офіційних документів, печаток, вчинене з корисливих мотивів.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_5 суду пояснила, що у 2016 році вона з ОСОБА_9 домовились про спільне відкриття офтальмологічної клініки і вона була відповідальна за те, щоб знайти охоронюване приміщення під майбутню клініку та в подальшому займалася її відкриттям, організацією та контролем ремонту приміщення, придбанням необхідного обладнання та пошуком працівників. За домовленістю з ОСОБА_9 , оплату за свою роботу вона мала отримати вже після відкриття клініки. Всі витрати з відкриття клініки ніс ОСОБА_9 , але були випадки, що певні витрати несла і вона, а згодом отримувала компенсацію від нього. Першим працівником на товаристві була бухгалтер ОСОБА_11 . Печатка та документи товариства постійно зберігалися у ОСОБА_5 . Крім того, 30.03.2017 року ОСОБА_5 займалася переоформленням документів для можливості підписання банківських документів, а тому установчі документи були у неї.

31.03.2017 року у ОСОБА_5 виник конфлікт з сім`єю ОСОБА_9 , зокрема з дружиною ОСОБА_9 з приводу організаційних питань. І через декілька днів вона прийняла рішення про припинення своєї роботи в товаристві. Вона направила у вайбері ОСОБА_9 два повідомлення з розрахунком заборгованості перед нею та працівниками товариства, однак ОСОБА_9 з корисливих міркувань перекрутив цю інформацію таким чином, що начебто вона вимагала у нього гроші за печатку і статут, які знаходились у неї постійно і вона за них несла відповідальність. 7 числа ОСОБА_9 зателефонував їй і на дзвінок відповів чоловік. В ході розмови ОСОБА_9 почав погрожувати притягненням до кримінальної відповідальності за викрадення документів товариства, хоча пізніше їй стало відомо, що він відновив печатку та документи товариства, а тому не дуже потребував їх повернення. Щоб не виникало ніяких непорозумінь з приводу того, що у неї знаходяться статут та печатка товариства на якому вона вже не працювала, то вона намагалася через адвоката передати вказані речі ОСОБА_9 , однак йому це зробити не вдалося.

ОСОБА_5 зазначила, що в її діях відсутній склад кримінального правопорушення та просила суд постановити виправдувальний вирок.

Потерпілий ОСОБА_9 суду пояснив, що у 2016 році він вирішив відкрити клініку і у цьому йому допомагала ОСОБА_5 , яка організовувала проведення усіх ремонтних робіт, отримання необхідних ліцензій для діяльності клініки, а також в подальшому, а саме 25.03.2017 року була прийнята на посаду директора клініки. Усе фінансування діяльності, якою займалася ОСОБА_5 щодо відкриття клініки ТОВ «ЗІР СТО ПРОЦЕНТІВ», здійснював він. В подальшому, у зв`язку з невиходом ОСОБА_5 на роботу її було звільнено. 07.04.2017 року ОСОБА_5 забрала статут, печатку товариства та свою трудову книжку і пішла з клініки. Пізніше ОСОБА_5 направила йому лист-претензію про виплату їй грошей у сумі 152 000 гривень за роботу та у разі невиплати вона влаштує «проблеми підприємству». В травні 2017 року їй було скеровано лист з пропозицією з`явитися до товариства для отримання заробітної плати, однак вона на нього не відреагувала.

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що вона працювала з березня 2017 року на посаді бухгалтера. ОСОБА_5 з вересня 2016 року займалася відкриттям клініки «ЗІР СТО ПРОЦЕНТІВ», а в кінці березня офіційно була працевлаштована на посаду директора. На початку квітня 2017 року між ОСОБА_5 та дружиною потерпілого - ОСОБА_14 виник конфлікт на ґрунті облаштування куточку споживача в клініці. Після конфлікту ОСОБА_5 забрала статут та печатку і трудову книжку, а приблизно через тиждень її звільнили за те, що її не було на робочому місці. Також їй відомо, що ОСОБА_5 на вайбер направляла повідомлення про відкритий лікарняний, однак це не було підставою для нарахування лікарняних. (а.п. 84)

Свідок ОСОБА_14 суду пояснила, що з ОСОБА_5 у неї виник конфлікт з приводу відсутності належним чином оформленого журналу хірургічних втручань, ОСОБА_5 різко відреагувала на її зауваження. На наступний день, 07.04.2017 року вона стала свідком телефонної розмови її чоловіка та бухгалтера ОСОБА_11 , яка повідомила, що ОСОБА_5 забрала основні документи підприємства та власну трудову книжку, на телефонні дзвінки не відповідала. Ввечері того дня її чоловік ОСОБА_9 отримав на телефон повідомлення від ОСОБА_5 , в якому вона зазначила суму заборгованості 152 000 гривень, і вона припускає, що це повідомлення було як плата за повергнення документів. З наступного дня ОСОБА_5 відкрила собі лікарняний.

Свідок ОСОБА_15 пояснив, що працював охоронцем в компанії «ЗІР СТО Процентів». Офіційно він не був працевлаштований, оскільки йому повідомили, що оформлять його документи коли компанія почне працювати офіційно. ОСОБА_16 він бачив постійно коли тривало будівництво та вона контролювала всю роботу при заснуванні компанії. Зі слів ОСОБА_9 він також знає, що ОСОБА_5 контролювала усі фінансові питання компанії в тому числі і виплату заробітної плати, оскільки коли він звернувся до ОСОБА_9 з приводу виплати йому зарплати, то той направив його до ОСОБА_5 зі словами «усі фінансові питання вирішує ОСОБА_5 ». Працював він у компанії з кінця осені 2016 року по березень 2017 року. Знає, що між ОСОБА_5 та ОСОБА_9 відбувся конфлікт, причини якого він не чув і не знає.

Свідок ОСОБА_19 пояснив, що був понятим під час обшуку у ОСОБА_5 і бачив як вона добровільно передавала якійсь документи і печатку працівникам поліції, був присутній також захисник. Вони знаходились у загальному коридорі під час процесуальної дії, в квартиру до ОСОБА_5 не заходили.

Свідок ОСОБА_20 суду пояснив, що він здійснював правову допомогу ОСОБА_5 з питання її незаконного звільнення а також вирішення питання отримання заробітної плати за фактично відпрацьований час. ОСОБА_5 йому повідомила, що у зв`язку із необхідністю організації роботи підприємства, ОСОБА_9 призначив її на посаду директора та передав їй необхідний пакет документів, в тому числі статут і печатку. ОСОБА_5 , також повідомила, що на підприємстві працювала дружина засновника, яка не була офіційно працевлаштована, надавала послуги та отримуючи грошові кошти не проводила їх через касу. При намаганні з`ясувати у засновника питання, які у неї виникли, той повідомив їй про звільнення. Для представництва її інтересів на ім`я ОСОБА_20 оформили довіреність і він мав вирішити три питання: законність її звільнення, оплата праці та питання щодо документів, які після звільнення залишились у ОСОБА_5 . Вона повідомила, що має бажання віддати ОСОБА_9 документи, проте не знає у який спосіб це зробити, оскільки останній налаштований негативно. Вона попросила з ним зустрітися для передачі документів і ОСОБА_20 погодився. Зателефонувавши ОСОБА_9 він представився, повідомив, що є представником ОСОБА_5 та має намір передати документи, вирішити питання її звільнення, а також питання оплати праці. Почувши це ОСОБА_9 йому повідомив, що документи йому не потрібні, бо він їх вже відновив, а його мета покарати ОСОБА_5 . В подальшому йому стало відомо, що ОСОБА_5 викликали до Дарницького УП для дачі пояснень з приводу заяви ОСОБА_9 та в подальшому було відмовлено у внесенні відомостей до ЄРДР. Через деякий час чоловік ОСОБА_5 повідомив, що ОСОБА_9 звернувся до Дніпровського УП і там відомості по його заяві до ЄРДР були внесені.

Також стороною обвинувачення надано суду письмові докази на підтвердження винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 в інкримінованому їй злочині, а саме:

- протокол перегляду відеозапису від 15.04.2017 року згідно даних якого об`єктом огляду є диск з написом «Флеш накопичувач «Sandisk» об`ємом 16 Gb, на якому зафіксовано відео з клініки під час роботи у товаристві протягом декількох днів. Дата коли відбувалась перша зйомка зазначена 06.04.2017р. На відео кімната прийому відвідувачів ТОВ «ЗІР СТО ПРОЦЕНТІВ», періодично зі свого кабінету виходить ОСОБА_5 підходить до ресепшену, передає адміністратору кошти, працює з документами, кладе їх до своєї сумки. В кінці робочого дня ОСОБА_5 покидає приміщення, маючи при собі сумку з документами. Другий відео файл з датою запису 07.04.2017 року відображає події як ОСОБА_5 збирає свої речі, передивляється документи, які їй показує адміністратор, робить записи на листочку, документи кладе в свою сумочку. О 8:37:09 зі своєї сумочки дістає мішечок темного кольору, з нього печатку з білою оправою, ставить печатку у документі, схожому на трудову книжку, щось у ньому записує, робить таку ж саму процедуру ще в одному документі. Потім зібрався біля ресепшен трудовий колектив, ОСОБА_5 продовжує збирати речі, в правій руці тримає документи, кладе у свою сумку печатку, а потім починає розмову з колективом. 0 9:30 ОСОБА_5 забирає папку з документами та жіночу сумку чорного кольору, два пакета білого кольору заповнені речами, їй допомагає чоловік та одна з працівниць та покидають приміщення (а.п.133-138 т.1);

- довідку ТОВ «ЗІР СТО ПРОЦЕНТІВ» за вих. № 20/11 від 20.11.2017 з додатками до неї: копії листа від 13.11.2017р. ОСОБА_5 з пропозицією передачі Статуту та печатки ОСОБА_9 а також про сплату за відпрацьований час заробітної плати, копії листка непрацездатності Серія АДА №601637Ю копії листа ТОВ «Зір Сто процентів» від 19.05.2017 р., копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, копії фіскального чеку та копії опису вкладень у цінний лист К81 від 22.05.2017р. (а.п.140-149 т.1);

- протокол огляду планшету марки Apple від 15.03.2018 року, який було надано ОСОБА_9 за даними якого видно контакт « ОСОБА_5 » 06.04.2017 року о 21:25 в месенджері Вайбер відправила повідомлення, яке містить інформацію про кошти, які він має сплатити за виконану роботу, загальна сума яких складає 152 400 гривень та 500 доларів (а.п.156-159 т.1);

- протокол обшуку від 14.03.2018 року, з якого вбачається, що ОСОБА_5 добровільно надала наступні речі: оригінали документів ТОВ «Зір сто процентів» на 16 акр, наказ №27/03/17 від 27.03.2017 про призначення на посаду директора ТОВ «Зір сто процентів» ОСОБА_5 , договір оренди приміщення від 10.10.2016 на 5 арк., копію опису, що надається юридичною особою державному реєстратору для проведення реєстраційної дії на 1 акр., виписку з ЄДРПО на 1 акр., протокол загальних зборів від 24.03.2017 на 1 акр., печатку білого кольору ТОВ «Зір СТО ПРОЦЕНТІВ» (а.п.160-165 т.1).

Суд, безпосередньо, всебічно, об`єктивно дослідивши всі обставини кримінального провадження та оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність наданих стороною обвинувачення та стороною захисту доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, давши їм належну оцінку відповідно до вимог ст.94 КПК України, прийшов до висновку про те, що стороною обвинувачення не доведено, а дослідженими доказами не підтверджується, що ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення, передбачені ч.1 ст. 357 КК України, оскільки докази, як самі по собі, так і в сукупності, прямо чи не прямо не підтверджують наявності в її діях складу кримінального діяння.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до положень пункту 1 ч.1 статті 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, в тому числі, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Відповідно до змісту ст. 92 КПК України обов`язок доказування покладений на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом.

При цьому, згідно з ч. 2 ст.94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили. При постановленні вироку суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, керуючи законом, повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення та для вирішення питань, зазначених у ст. 374 КПК України.

З об`єктивної сторони кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК, виражається в активних діях щодо предметів, зазначених у диспозиції, а саме у їх: 1) викраденні; 2) привласненні; 3) вимаганні; 4) заволодінні шляхом шахрайства чи зловживання особи своїм службовим становищем; 5) знищенні; 6) пошкодженні; 7) приховуванні.

Привласнення - це незаконне безоплатне утримання майна, ввіреного винному, або майна, яке перебуває в його віданні на законній підставі. Утримання як спосіб привласнення полягає у невиконанні вимог повернути майно у певний строк і встановленні володіння ним як власним. Невиконання вимоги про повернення майна у зазначений час (при наявності мети привласнення) свідчить про закінчений злочин.

Суб`єктивна сторона злочину характеризується прямим умислом. Обов`язковими ознаками суб`єктивної сторони є корисливий мотив або інші особисті інтереси (наприклад, намір перешкодити укладенню договору, дезорганізувати роботу підприємства, прагнення притягти до відповідальності осіб, у віданні яких знаходились документи, штампи, печатки і які відповідають за їх зберігання, перешкодити викриттю злочинця, знищити документ, щоб самому уникнути відповідальності за раніше вчинений злочин, тощо).

З обставин викладених в обвинувальному акті вбачається, що ОСОБА_5 діяла з корисливих мотивів за повернення оригіналу статуту та печатки, які нею були привласненні та зберігалися за місцем проживання, а саме надіслала пропозицію засновнику вказаного підприємства ОСОБА_9 про надання їй грошових коштів в сумі 152 400 гривень.

Разом з тим, проаналізувавши надані стороною обвинувачення докази в їх сукупності - текст листа, який ОСОБА_5 направила ОСОБА_9 судом встановлено, що він, містить розрахунок по заробітній платі працівників товариства (а.п.159 т.1 додаток до протоколу огляду); текст листа від 13.04.2017, надісланого ОСОБА_5 дає суду підстави вважати, що вона робила спроби передати печатку і Статут шляхом підписання акту прийому-передачі, однак жодної відповіді від ОСОБА_9 на таку пропозицію не отримала (а.п.142-143 т.1). Допитаний в суді свідок ОСОБА_20 пояснив, що ОСОБА_9 відмовився отримувати від нього печатку і Статут, пояснивши, що вони йому не потрібні, а його мета лише притягнути ОСОБА_5 до відповідальності. З пояснень свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 вбачається, що між ОСОБА_9 та ОСОБА_5 стався конфлікт, що потягло звільнення ОСОБА_5 . Після звільнення між ними залишилась неприязнь одне до одного. ОСОБА_5 в суді пояснила, що документи і печатка у неї як директора товариства зберігалися постійно і коли її звільнили вона намагалася повернути їх, однак ОСОБА_9 не бажав отримувати назад документи та печатку підприємства. Потерпілий ОСОБА_9 в суді не підтвердив факту вимагання ОСОБА_5 у нього грошей саме за повернення документів і печатки товариства, повідомив, що ОСОБА_5 просила його розрахуватись з нею за зроблену роботу і після цього він направив їй пропозицію з`явитися у певні дні для отримання заробітної плати. Дані протоколу обшуку та пояснення свідка ОСОБА_19 , який був понятим при вказаній процесуальній дії, а також пояснення свідка ОСОБА_20 підтверджують те, що ОСОБА_5 не мала на меті незаконно утримувати у себе документи та печатку підприємства і одразу добровільно їх передала.

Отже вказані обставини спростовують твердження сторони обвинувачення про незаконне утримання ОСОБА_5 документів та печатки.

Таким чином, оцінивши сукупність зібраних у кримінальному провадженні доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 357 КК України, оскільки стороною обвинувачення не доведено і в судовому засіданні не встановлено умислу, мотиву і мети - обов`язкових ознак об`єктивної та суб`єктивної сторони кримінального правопорушення за ч.1 ст. 357 КК України.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, обґрунтованим є рішення ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Усі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь обвинуваченого. Коли зібрані у справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.19 постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», визнання особи винною у вчиненні злочину можливо лише за умови доведеності її вини. При цьому слід мати на увазі, що згідно зі ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, і усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При ухваленні вироку, відповідно до вимог ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суд вважає за необхідне застосувати положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини, як джерела права.

Згідно п.2 ст.6 Конвенції кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно закону.

У справі "Кобець проти України" від 14 лютого 2008 року Європейський суд з прав людини вказав нанеобхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Частиною 2 ст.17 КПК України встановлено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Згідно до ч.3 ст.373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови, доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

В п.3 ч.1 ст.373 КПК України вказано, що виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_5 необхідно виправдати, оскільки не було доведено, що в її діях є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 357 КК України.

Питання речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України

Заходи забезпечення у даному кримінальному провадженні не застосовувалися.

Керуючись ст.ст.284, 373-376, ч.15 ст. 615 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_5 визнати невинуватою у пред`явленому обвинуваченні та за ч.1 ст. 357 КК України її виправдати, а кримінальне провадження щодо неї закрити за відсутністю в її діяннях складу кримінального правопорушення.

Речовий доказ: флеш накопичувач «Sundisk» об`ємом 16 GB - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: