Справа № 352/983/22
Провадження № 1-кс/352/370/23
У Х В А Л А

про відмову у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання

10 жовтня 2023 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Тисменицького районного суду

Івано-Франківської області ОСОБА_1

з участю прокурора ОСОБА_2

підозрюваного ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

розглянув клопотання слідчого СВ відділення поліції №1 (м.Тисмениця) Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_5 , погоджене з прокурором Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_2 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, розлученого, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації на посаді старшого водія-машиніста заправної машини 2 відділення технічного взводу технічної роти батальйону аеродромно-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 у військовому званні солдат, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

Слідчий суддя перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання, та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку прокурора, підозрюваного,

у с т а н о в и в :

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам ст.ст. 183, 184 КПК.

Слідчий СВ відділення поліції №1 (м.Тисмениця) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України. Клопотання обґрунтовує тим, що у зв`язку із проведенням мобілізаційних заходів, 12.05.2022 ОСОБА_3 призваний на військову службу за призовом під час мобілізації та направлений для її проходження до військової частини НОМЕР_1 . Проходячи військову службу у зазначеній військовій частині ОСОБА_3 відповідно до вимог ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і Законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України. Згідно п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника). 27.06.2022 з 17 год 00 хв солдат ОСОБА_3 разом із своїми знайомими ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , перебуваючи на території приватної садиби «Хата лісника», що по АДРЕСА_2 , святкували день народження останнього та розпиваючи спиртні напої проводили час на власний розсуд. У подальшому, у ОСОБА_3 та ОСОБА_6 на грунті тривалих неприязних відносин, виник конфлікт та словесна суперечка, у ході якої ОСОБА_3 , для їх з`ясування, запросив ОСОБА_6 до приміщення кухні приватної садиби «Хата лісника», на що останній погодився. Надалі, ОСОБА_3 близько 22 год 00 хв, знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи у приміщенні кухні приватної садиби «Хата лісника», маючи на меті спричинити ОСОБА_6 тяжкі тілесні ушкодження, діючи умисно, взяв у руку пусту скляну пляшку, якою наніс ОСОБА_6 один удар в ділянку лобної частини голови зліва, в результаті чого останній почав втрачати свідомість та за допомогою невстановленої досудовим розслідуванням особи, перемістився до літньої тераси приватної садиби «Хата лісника», де йому ОСОБА_7 почав надавати медичну допомогу. В подальшому, близько 22 год 15 хв ОСОБА_3 , продовжуючи свої протиправні дії спрямовані на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , перебуваючи на літній терасі приватної садиби «Хата лісника», діючи умисно, підійшов до ОСОБА_6 та наніс йому декілька ударів кулаком в ділянку лівого ока, після чого у вказаний конфлікт втрутились ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , які припинили протиправні дії ОСОБА_3 . Внаслідок неправомірних дій ОСОБА_3 , потерпілий отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми з забоєм головного мозку, проникаючого вдавленого багатоуламкового перелому передньої та задньої стінок лобної кістки зліва, пневмоцафалії, гемосинусу, забійно-рваної рани лобної ділянки зліва, синців в ділянці верхньої та нижньої повік лівого ока, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя в момент спричинення. 26 вересня 2023 ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України. Причетність ОСОБА_3 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом відібрання заяви від ОСОБА_6 від 28.06.2022; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_6 від 07.07.2022; протоколами допитів свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 від 12.08.2022; протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_6 від 06.09.2022; протоколом проведення слідчого експерименту із потерпілим

ОСОБА_6 від 06.09.2022; протоколами одночасного допиту осіб від 27.10.2023 та 23.11.2022; протоколом проведення слідчого експерименту зі потерпілим

ОСОБА_6 від 11.07.2023; висновками експертів за результатами проведення судово-медичних експертиз. Докази, які зібрані під час проведення досудового розслідування у своїй сукупності доводять причетність підозрюваного ОСОБА_3 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення. Так, ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 121 КК України, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, покарання за яке передбачено виключно у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Необхідність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю наступних ризиків, передбачених ч. 1, 3 ст. 177 КПК України. Підозрюваний, перебуваючи на свободі та будучи обізнаним з санкціями статті, яка йому інкримінується з метою уникнення покарання і затягування справи, може переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Також, наявний ризик щодо можливості підозрюваного незаконно впливати на потерпілого та свідків з метою уникнення відповідальності. Отже, враховуючи вище наведені ризики, тяжкість злочину, обрання запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання чи домашнього арешту - не можливе. З викладеного вбачається, що підозрюваний ОСОБА_3 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, усвідомлюючи неминучість покарання за вчинення злочину у вигляді позбавлення волі, незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, у зв`язку з чим є обґрунтовані підстави вважати, що інший запобіжний захід, окрім тримання під вартою, не може забезпечити виконання ОСОБА_3 його процесуальних обов`язків по кримінальному провадженні, а тому є необхідність у обранні йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задоволити.

Підозрюваний в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання про взяття під варту, просив обрати йому запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Приходжу до висновку про необґрунтованість заявленого клопотання та наявність підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує прокурор, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання таким ризикам.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування (рішення у справі «Феррарі-Браво проти Італії»).

Слідчий суддя виходить з того, що на даному етапі провадженні він не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, він не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані у слідчого судді є підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, інкримінованого стороною обвинувачення.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Вважаю, що прокурор не довів наявності всіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України. Погоджуючись з наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_3 інкримінованого злочину, вважаю необґрунтованим посилання прокурора на наявність ризиків, передбачених п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки стороною обвинувачення не надано жодних доказів на підтвердження існування таких ризиків, а саме: ризику переховування від органу досудового розслідування та суду, ризику незаконного впливу на потерпілого та свідків.

З урахуванням мети та підстав застосування запобіжного заходу у відповідності до вимог ст. 177 КПК України, та обставин, передбачених п.4,5,6 ч.1 ст.178 КПК України, а саме те, що ОСОБА_3 має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, має на утриманні двох малолітніх дітей, є інвалідом третьої групи, приватний підприємець, навчається в Івано-Франківському національному технічному університеті нафти і газу на другому курсі заочної форми навчання, займається волонтерською діяльністю, яка направлена на забезпечення потреб ЗСУ, раніше не судимий, а тому слідчий суддя вважає за доцільне обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Особисте зобов`язання є найбільш м`яким запобіжним заходом та полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу (ч.1 ст.179 КПК).

Слідчий суддя вважає, що такий запобіжний захід як особисте зобов`язання забезпечить дотримання підозрюваним ОСОБА_3 процесуальних обов`язків під час розгляду справи в суді.

Питання доведеності вини підозрюваного у скоєнні інкримінованого злочину і правильності кваліфікації його дій, слідчим суддею під час розгляду зазначеного клопотання не вирішується, оскільки це є предметом дослідження досудового розслідування і судового розгляду справи по суті.

Таким чином, приходжу до висновку про відмову у застосуванні щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування до нього запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням на нього обов`язків згідно ч.5 ст.194 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.29 Конституції України, ст. 176-179, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в :

Відмовити у задоволенні клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання на строк два місяці, тобто до 10.12.2023.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_3 такі процесуальні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_3 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого СВ ВП №1 (м. Тисмениця) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_5 .

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення.

Слідчий суддя Руслан СТРУТИНСЬКИЙ