ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/291/24 Справа № 183/485/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув в відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тольятті Куйбишевської області, Росія, громадянина України, розлученого, який не працює, з середньо-спеціальною освітою, не є особою з інвалідністю, на утриманні неповнолітніх (малолітніх) дітей не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, відносно якого, 12 жовтня 2023 року до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області направлено обвинувальний акт у кримінальному провадження № 0001164 за ст. 126-1 КК України,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, у кримінальному провадженні № 0001164,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в режимі відеоконференції:

прокурора ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А:

За ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2024 року задоволено частково клопотання слідчого та застосований щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 17.02.2024 року з визначенням застави у розмірі 30280 грн., у випадку внесення якої на підозрюваного покладені відповідні обов`язки на підставі ст. 194 КПК України.

Слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_5 інкримінованого кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, передбачених п.п 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Слідчий суддя також зазначив, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не не здатен запобігти ризикам протиправної поведінки підозрюваного, у тому числі „ щодо потерпілого у цьому кримінальному провадженні.

В апеляції:

- захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу та ухвалити нову, обравши підозрюваному більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 , Громадська організація «Милосердя Новомосковськ», або зменшити розмір застави до одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В обґрунтування апеляції вказує, що судове рішення є необґрунтованим, незаконним та підлягає скасуванню.

Вказує, що жодний ризик, передбачений ст. 177 КПК України, слідчим та прокурором не доведений.

Вважає жодним чином не обґрунтованим та недоведеним, що застосування більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання ризикам та не забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, враховуючи, що Громадська організація «Милосердя Новомосковськ» надала згоду надати тимчасовий прихисток підозрюваному в притулку строком проживання на 1 місяць.

Зазначає, що ОСОБА_5 вчинив нетяжкий злочин, має постійне місце проживання та реєстрацію за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, неофіційно працює.

Звертає увагу на те, що розмір застави є завідомо непомірним для підозрюваного.

Заслухавши сторони кримінального провадження, захисника та підозрюваного, які кожен окремо та разом просили задовольнити вимоги апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти її задоволення, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, перевіривши матеріали та обговоривши її доводи, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

За приписами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Розглядаючи доводи апеляційної скарги захисника, колегія суддів дійшла наступного висновку.

За вимогами ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З матеріалів справи слідує, що 12.01.2024 року до ЄРДР за № 0000061 за заявою ОСОБА_9 внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення з правовою кваліфікацією за ст. 126-1 КК України.

15 січня 2024 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, а саме у домашньому насильстві, тобто умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для застосування запобіжного заходу, колегія суддів зважає на відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри» та усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у рішенні ЄСПЛ «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 інкримінованого кримінального правопорушення, з чим погоджується й колегія суддів, оскільки долучені до клопотання матеріали, в тому числі, копії протоколів про адміністративне правопорушення щодо підозрюваного, протоколи допитів свідків, інші дані, які достатньо дають підстави дійти висновку, що дана особа могла б скоїти інкримінований їй злочин, тобто ймовірно є підстави допустити її причетність до його вчинення.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги на наявність ризиків відповідно до вимог ст. 178 КПК України, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про наявність ризику переховування від слідства або суду, вчинення незаконного впливу на потерпілого та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Проте, зважає й на вимоги ч. 1 ст. 183 КПК України та вважає, що слідчим суддею неповно досліджені обставини, що враховуються при застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки останнім не було належним чином розглянуто можливість застосування інших (альтеративних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Так, за приписами п. 2 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст. 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Колегія суддів зважає на те, що прокурором не доведено і не надано доказів того, що з моменту повідомлення ОСОБА_9 про підозру підозрюваний вчиняв будь-які дії на перешкоджання ведення досудового розслідування, вчиняв тиск на потерпілого та свідків чи вчиняв дії щодо ухилення від виконання своїх процесуальних обов`язків.

Що стосується стверджень щодо повідомлення про підозру ОСОБА_9 у вчиненні іншого злочину, що в сукупності стало підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що з`ясовано, що 12 жовтня 2023 року до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області направлений обвинувальний акт щодо ОСОБА_9 за ст. 126-1 КК України, при цьому питання щодо його винуватості має вирішувати суд першої інстанції у цьому провадженні. Проте, доказів повідомлення ОСОБА_9 про підозру у вчиненні іншого злочину з 15 січня 2024 року матеріали провадження не містять та відповідні докази прокурором під час апеляційного провадження не надані.

З урахуванням наведених обставин, особи ОСОБА_9 , який підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, за який йому може бути призначено покарання у виді громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років, або позбавленням волі на строк до двох років, має постійне місце проживання та реєстрацію, раніше не судимий, неофіційно працює, колегія суддів вважає, що застосований до підозрюваного виключний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в даному випадку, з урахуванням вищезазначених вимог кримінального процесуального закону, є занадто суворим, а тому обрання альтернативного, більш м`якого, запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на підозрюваного відповідних обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, на даному етапі досудового розслідування є можливим, доцільним, необхідним, виправданим та достатнім для забезпечення виконання підозрюваним належної процесуальної поведінки, виконання ним покладених процесуальних обов`язків, а також запобігання визначеним ризикам.

За положеннями ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного зобов`язання виконувати покладені на нього судом обов`язки, передбачені ст. 194 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправданим за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. Позбавлення свободи може бути виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається (Рішення у справі «Амбрушкевич проти Польщі»).

За наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 слід задовольнити частково, а ухвалу слідчого судді скасувати, з постановлянням нової ухвали.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави щодо ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави щодо ОСОБА_5 , - відмовити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком до 17 лютого 2024 року включно.

Покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені п.п. 1, 3 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора, слідчого судді у визначений ними час; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Звільнити негайно ОСОБА_5 з-під варти в залі суду.

У разі не виконання покладених обов`язків, до ОСОБА_5 може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути покладене грошове стягнення у 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвалу направити для контролю прокурору, який здійснював повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0001164.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4