ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3462/23 Справа № 203/1847/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, на ухвалу Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 05 вересня 2023 року про звільнення засудженого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

від призначеного покарання у звязку з закінченням іспитового строку, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 05 вересня 2023 року задоволено подання відділу №4 державної установи Центр пробації в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях та звільнено ОСОБА_7 від покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку.

Обгрунтовуючи свої висновки суд першої інстанції зазначив, що враховуючи, що іспитовий строк, визначений ОСОБА_7 вироком, сплив, до суду не надано відповідних судових рішень про направлення засудженого для відбування призначеного покарання або про його судимість в період іспитового строку, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення подання та звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання, призначеного вказаним вироком суду.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та відмовити у задоволенні подання відділу №4 державної установи Центр пробації в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях про звільнення ОСОБА_7 від покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку.

Обгрунтовуючи апеляційну скаргу зазначає, що під час розгляду подання встановлено, що засуджений не виконував покладені на нього обов`язки у виді періодичної явки для реєстрації до уповноваженого органу пробації та повідомляти вказаний орган про зміну місця проживання, у зв`язку з чим останній оголошений у розшук. Звертає увагу, що відповідно до ч. 3 ст. 80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні прокурор підтримав апеляційну скаргу та наполягав на її задоволенні.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку, вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 537 КПК України передбачено, що під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати, серед іншого, питання про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку.

Приймаючи рішення про задоволення подання органу пробації про звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбуття покарання у зв`язку з закінченням іспитового строку, суд першої інстанції виходив з того, що органом з питань пробації не надано будь-яких матеріалів, які б свідчили про порушення ОСОБА_7 обов`язків, встановлених законом або вироком суду, а тому, з огляду на фактичне закінчення іспитового строку, суд дійшов підстав про обґрунтованість подання та необхідність його задоволення.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується й апеляційний суд з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 78 КК України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, звільняється судом від призначеного йому покарання.

За змістом ч.ч. 3-6 ст. 163 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі КВК України) у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання застосовується у разі невиконання засудженим хоча б одного з обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють засудженого можливості їх виконувати і документально підтверджені.

Відповідно до вимог розділу ІX п. 3 пп. 4-6 Наказу «Про затвердження Порядку здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі» від 29 січня 2019 року № 272/5 до суду разом з клопотанням надсилаються особова справа, до якої долучаються матеріали, що свідчать про невиконання звільненим з випробуванням покладених на нього судом обов`язків, притягнення до адміністративної відповідальності, ухилення від контролю за його поведінкою.

У поданні зазначаються дата і зміст порушень, яких припустився звільнений з випробуванням, та заходи впливу щодо нього.

До вирішення судом питання про скасування звільнення від відбування покарання та направлення звільненого з випробуванням для відбування призначеного покарання виконання судового рішення стосовно звільнених з випробуванням не припиняється, а документи, які надходять до уповноваженого органу з питань пробації стосовно такого звільненого з випробуванням, долучаються до копії клопотання.

Стосовно звільненого з випробуванням, який виконав покладені на нього судом обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення (що підтверджується вимогою), після закінчення іспитового строку до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого проживає звільнений з випробуванням, надсилаються клопотання та його особова справа для вирішення питання про звільнення його від призначеного покарання.

У поданні зазначається інформація, що характеризує звільненого з випробуванням під час перебування на обліку, виконання ним обов`язків та індивідуального плану роботи.

З подання центру пробації слідує, що вироком Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 06 листопада 2018 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з подальшим звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців та покладенням відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Іспитовий строк для засудженого ОСОБА_7 закінчився 06 травня 2020 року.

Згідно довідки ОДК УІАП ГУНП в Донецькій області від 06 січня 2022 року засуджений ОСОБА_7 у період іспитового строку нового кримінального правопорушення не вчинив, до адміністративної відповідальності не притягувався, перебуває в активному розшуку Маріупольським районним управлінням поліції ГУНП в Донецькій області ОРС «Розшук» №18-378 від 09 жовтня 2019 року, на даний час місцезнаходження ОСОБА_7 не встановлено, зв`язок відсутній, відомості про смерть відсутні.

З інформації Єдиного державного реєстру судових рішень слідує, що стосовно ОСОБА_7 на час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій відсутні інші обвинувальні вироки, ухвали у кримінальних провадження, в яких він є фігурантом, а також судові рішення про притягнення його адміністративної відповідальності, які б свідчили про системне вчинення ним адміністративних правопорушень, що виключає можливість звернення до суду з поданням про скасування засудженому іспитового строку.

Згідно з поданням органу пробації засуджений ОСОБА_7 під час відбування покарання з випробуванням обов`язки, покладені на нього судом, виконав, а іспитовий строк на час подання матеріалів до суду закінчився, що є правовою підставою для звернення до суду з поданням відповідно до ч. 1 ст. 78 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 3 КПК України притягнення до кримінальної відповідальності - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, введено воєнний стан з 05.30 години 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому було неодноразово продовжено.

Відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 від 22 грудня 2022 року Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, станом на день розгляду справи судом першої інстанції та апеляційного перегляду територія м.Маріуполя Донецької області перебуває в тимчасовій окупації.

Оскільки м.Маріуполь Донецької області знаходяться в окупації, з об`єктивних та поважних причин орган пробації не зміг надати суду першої інстанції матеріали особової справи ОСОБА_7 або викликати останнього для надання пояснень.

Положеннями КВК України та Наказу «Про затвердження Порядку здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі» від 29 січня 2019 року № 272/5, не передбачено процедуру відновлення втрачених матеріалів особових справ засуджених (далі - Порядок).

Таким чином, засуджений ОСОБА_7 , не дивлячись на фактичне закінчення іспитового строку та відсутність судового рішення про скасування йому іспитового строку і направлення для відбування покарання, призначеного вироком суду, перебуває у правовій невизначеності щодо безстрокового перебування його під контролем зі сторони органів держаної влади, що суттєво обмежує його права.

Неможливість здійснювати уповноваженим органом з питань пробації нагляд за поведінкою ОСОБА_7 протягом іспитового строку, зокрема, починаючи з 24 лютого 2022 року, а також надати до суду особову справу для підтвердження виконання засудженим покладених судом обов`язків, викликано об`єктивними причинами і не з вини засудженого ОСОБА_7 .

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що необґрунтоване перебування (за відсутності двох передбачених законодавством підстав: вчинення нового злочину і невиконання обов`язків без поважних причин) ОСОБА_7 на обліку уповноваженого органу з питань пробації призводить до порушення його прав, який може розраховувати на їх судовий захист.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про пробацію» зі змінами та доповненнями, орган пробації у межах своїх повноважень організовує, зокрема реалізацію пробаційних програм стосовно осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до п. 1 розділу ІІ Порядку під час здійснення нагляду при виконанні судових рішень, що набрали законної сили, законів про амністію, актів про помилування уповноважений орган з питань пробації здійснює такі функції, зокрема веде облік засуджених осіб; викликає засуджених осіб до уповноваженого органу з питань пробації; роз`яснює засудженим особам порядок та умови відбування покарання; здійснює контроль за виконанням засудженою особою обов`язків, встановлених законом та покладених на неї судом.

У даному випадку, у зв`язку з проведенням бойових дій на території України та фактичною окупацією м.Маріуполя Донецької області, уповноважений орган з питань пробації був позбавлений можливості продовжити здійснення пробаційних програм та контролю за виконанням засудженим покладених на нього обов`язків та такі заходи були здійснені представником лише після фактичної реорганізації відповідної філії ДУ «Центр пробації» у Луганській області у відділ №4 філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях, відповідно до Наказу ДУ Центр пробації від 19 серпня 2022 року №514-од-22 «Про реорганізацію філій Державної установи Центр пробації в областях».

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-IV від 23 лютого 2006 року з наступними змінами і доповненнями суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «Куроченко та Золотухін проти України» від 11 лютого 2021 року Європейський суд з прав людини встановив порушення Україною п.1 ст.6 Конвенції за таких обставин. Ситуація другого заявника відрізняється від ситуації заявника в згаданому рішенні у справі «Хлєбік проти України» (Khlebik v. Ukraine), пункт 25, оскільки національне законодавство не передбачає жодної процедури звернення із заявою про відновлення втрачених матеріалів справи у ситуаціях, коли не було ухвалено вироку суду, як у справі другого заявника (див. Пункт 60). З цієї причини національні суди ніколи не розглядали суть справи заявника та не досліджували можливість відновлення матеріалів справи, навіть з джерел, вказаних заявником у цьому Суді (див. пункт 96). Суд також вважає переконливим аргумент заявника, що це виключило можливість зняти пред`явлені проти нього обвинувачення та закрити провадження (див. Пункт 97). Так само, це перешкодило органам державної влади перевірити, чи відповідало суспільним інтересам продовження розгляду кримінальної справи щодо заявника за відсутності будь-яких перспектив прогресу у цьому провадженні і чи переважав такий інтерес шкоду, заподіяну заявнику продовженням провадження. Суд пам`ятає, що забезпечення поваги до конвенційних прав заявника вимагало внесення законодавчих або інших еквівалентних змін до національної нормативно-правової бази. Однак Суд вважає, що національні органи влади мали провести таку перевірку, оскільки другий заявник, на відміну від першого заявника та заявника в рішенні у справі «Хлєбік проти України» (Khlebik v. Ukraine), не був визнаний винним судами будь-якої інстанції та обвинувачувався у вчиненні відносно менш тяжкого злочину, який, як вбачається, безпосередньо не впливав на права третіх сторін за статтями 2 та 3 Конвенції.

Апеляційний суд зауважує, що у випадку встановлення в подальшому обставин вчинення ОСОБА_7 злочину в період іспитового строку або систематичності вчинення адміністративних правопорушень, які були б достатньою підставою для звернення до суду з поданням про скасування засудженому іспитового строку, такі обставини можуть вважатись нововиявленими і прокурор не позбавлений права ініціювати таке провадження для скасування ухвали суду апеляційної інстанції для можливості виконання вимог ст. 71 КК України.

З огляду на вищезазначене апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність будь-яких даних, які б свідчили про невиконання в період іспитового строку засудженим ОСОБА_7 покладених на нього вироком суду обов`язків або вчинення ним нових злочинів, що унеможливлювало б звільнення останнього від призначеного судом покарання.

Доводи апеляційної скарги прокурора, які зводяться до неналежної організації роботи відповідальним працівником уповноваженого органу з питань пробації, не можуть слугувати достатньою підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, оскільки у даному випадку відмова в задоволенні подання за відсутності фактів притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності або повторного, систематичного вчинення ним адміністративних правопорушень та призначення у справі нового судового розгляду, як про це ставить питання прокурор в апеляційній скарзі, не призведе до інших правових наслідків у вигляді скасування засудженому іспитового строку, у зв`язку з чим апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 537, 539 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, залишити без задоволення.

Ухвалу Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 05 вересня 2023 року про звільнення засудженого ОСОБА_7 від призначеного покарання у звязку з закінченням іспитового строку залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4