Справа № 442/8826/23
Провадження № 1-кс/442/1659/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 грудня 2023 року м. Дрогобич

Слідчий суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дрогобичі клопотання слідчого СВ Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Дрогобицької окружної прокуратури ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно підозрюваного:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Борислав Львівської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , адвокатом та депутатом не є, не військовозобов`язаного, малолітніх/неповнолітніх дітей на утриманні не має, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, -

встановив:

Слідчий ОСОБА_4 звернувся до суду з вищезгаданим клопотанням, в обґрунтування якого посилається на те, що 24.11.2023 о 00 год. 16 хв. ОСОБА_5 , знаходячись в приміщенні АЗС «WOG» на вулиці Коваліва 56А у місті Борислав Львівської області, побачив на столі поряд з кавовим апаратом чохол від мобільного телефону з поміщеними в нього грошовими коштами, які там попередньо залишив оператор АЗС«WOG» ОСОБА_7 , після чого у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майно.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , в той же час усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх злочинних дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, скориставшись тим, що за його діями не спостерігають працівники АЗС «WOG» та інші сторонні особи, шляхом вільного доступу таємно викрав зі столу на якому розміщений кавовий апарат, що розташований у приміщенні зазначеної АЗС, силіконовий чохол від мобільного телефону (який матеріальної цінності для потерпілого не становить) з поміщеними в нього грошовими коштами в сумі 420 гривень та банківською картою АТ «Райффайзен Банк» номер НОМЕР_1 , після чого залишив місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядився викраденим на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 420 грн.

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Крім того, встановлено, що 24.11.2023 року о 00 год. 16 хв. ОСОБА_5 , реалізовуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх злочинних дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, діючи з прямим умислом, знаходячись в приміщенні АЗС «WOG» на вулиці Коваліва 56А у місті Борислав Львівської області, шляхом вільного доступу таємно викрав зі столу на якому розміщений кавовий апарат, що розташований у приміщенні зазначеної АЗС, силіконовий чохол від мобільного телефону (який матеріальної цінності для потерпілого не становить). В подальшому, оглянувши даний чохол, ОСОБА_5 виявив у ньому банківську карту «VISA» номер НОМЕР_1 (з безконтактною технологією проведення платежів), яка належать ОСОБА_7 , емітентом якої є АТ «Райффайзен Банк», яка згідно ст. 1 Закону України «Про інформацію» № 2657-ХП від 2 жовтня 1992 року, п. 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи коштів в Україні» №2346 III від 05 квітня 2001 року, ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» № 2121-ІІІ від 7 грудня 2000 року, «Положення про міжбанківські розрахунки», затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 08 жовтня 1998 року № 414, та примітки до ст. 358 Кримінального кодексу України, є офіційним документом, після чого в останнього виник умисел на її викрадення з метою заволодіннями грошовими коштами, що знаходяться на рахунку власника.

Після чого, ОСОБА_5 , не вчинивши жодних дій щодо повернення картки власнику, натомість реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на протиправне заволодіння чужим майном, пішов у магазин «Любисток» на вулиці Шкільній 19-К в місті Борислав Львівської області, де 24.11.2023 року приблизно о 12 год. 00 хв. намагався здійснити розрахунок за куплений товар, однак не зміг провести транзакцію через те, що картка була заблокована власником.

Таким чином, ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у викраденні офіційного документу ОСОБА_7 з корисливих мотивів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України.

Підставою до внесення клопотання стало те, що в діях ОСОБА_5 вбачаються ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України.

Окрім того, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 187 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України - необхідність запобігти спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 щодо задоволення клопотання не заперечив. Додав, що вину свою у вчиненому визнає, кається.

Прокурор та слідчий клопотання підтримали.

Заслухавши думку учасників розгляду клопотання, дослідивши факти викладені в клопотанні та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, зазначені у пп.1-3 цієї частини.

В ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України, раніше неодноразово судимий за злочини проти власності, на шлях виправлення не став, а вчинив нові кримінальні правопорушення. ОСОБА_5 ніде не працює, суспільно-корисною діяльністю не займається.

Відтак, суд приходить до переконання про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, оскільки такий дає єдину можливість забезпечити явку ОСОБА_5 до органів досудового розслідування та суду.

Відтак, враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 177, 178, 179, 184, 192-194, 196, 197,395 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання задоволити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:

- прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю або за викликом

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорстокий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення у розмірі від 0,25 до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Строк дії ухвали до 13 лютого 2024 року 10 годин 15 хвилин.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на неї може бути подано під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1