Справа № 643/528/24
Провадження № 1-кп/643/382/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 року Московський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисників адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0004144, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 296, ч.1 ст. 121 КК України, -

в с т а н о в и в:

18.01.2024 до Московського районного суду м. Харкова в порядку ст. 291 КПК України надійшов обвинувальний акт за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 296, ч.1 ст. 121 КК України, для розгляду.

Ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 07.12.2023 стосовно ОСОБА_6 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком дії ухвали - 04.02.2024.

Ухвалою суду від 18 січня 2024 року по справі призначене підготовче судове засідання.

Потерпілий ОСОБА_7 направив суду заяву про розгляд справи в підготовчому судовому засіданні без його участі, в зв`язку з тим, що на даний час тимчасово мешкає за межами м. Харкова.

Заперечень від учасників кримінального провадження не надійшло.

Прокурор просила призначити справу до судового розгляду, посилаючись на те, що обвинувальний акт складений відповідно до вимог КПК, підстав для закриття кримінального провадження не вбачається, дане кримінальне провадження підсудне Московському районному суду м. Харкова.

Від захисників та обвинуваченого заперечень щодо призначення справи до судового розгляду не надійшло.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт, суд вважає можливим кримінальне провадження призначити до судового розгляду з наступних підстав.

Угод про визнання винуватості чи примирення у порядку ст.ст.468-469 КПК України до суду не надходило. Підстав для закриття кримінального провадження не вбачається. Підстав для направлення обвинувального акту для визначення підсудності не встановлено, дане кримінальне провадження підсудне Московському районному суду м. Харкова.

Відповідно до ст. 27 КПК України, кримінальне провадження не потребує закритого судового засідання і може розглядатися у відкритому судовому засіданні.

Прокурор звернулася до суду з клопотанням про продовження застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення розміру застави, посилаючись на те, що останній обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 296, ч.1 ст. 121 КК України. На цей час вбачаються підстави для продовження стосовно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з тим, що останній обвинувачується у вчиненні суспільно-небезпечних тяжких злочинів проти життя та здоров`я особи, що посягає відповідно до Конституції України на найвищу соціальну цінність в державі. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. На даному етапі кримінального провадження сторона обвинувачення не просить суд вирішити питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Сторона обвинувачення на підставі оцінки сукупності отриманих доказів стверджує, що причетність особи до вчинення нею злочину є вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Вказане також знайшло своє відображення у рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства», який вказав, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу. На даному етапі стороною обвинувачення отримано докази того, що з високим ступенем ймовірності обвинувачений ОСОБА_6 може вчинити дії, які містять ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема: існує ризик вчинення ОСОБА_6 дій, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду. Даний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, санкція за які передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком до 8 років, а тому, усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, останній буде переховуватися від органів досудового розслідування, з метою уникнення покарання. Крім того, вказаний ризик підтверджується і тим, що ОСОБА_6 усвідомлюючи незворотність уникнення покарання, та, майже одразу, після вчинення злочинів намагаючись уникнути кримінальної відповідальності за скоєне, покинув місце злочину. Аналізуючи вказаний ризик, звертає увагу на те, що обвинувачений не одружений, офіційно не працює, осіб на утриманні не має та в нього відсутні стабільні соціальні зв`язки, які утримують останнього від спроби втечі. Існує ризик вчинення ОСОБА_6 дій, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконно впливати на потерпілих, свідків. Вказаний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні насильницьких кримінальних правопорушеннях, в тому числі із застосуванням предмету, призначеного для нанесення тілесних ушкоджень, з особливою зухвалістю та перебуваючи на волі, може шляхом погроз, вмовлянь незаконно вплинути на потерпілого, свідків, серед яких його друзі, з метою зміни їх показів, які отримані на досудовому слідстві. Також, ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків та потерпілого у вказаному кримінальному правопорушенні, з метою змусити останніх відмовитись від раніше наданих показів, щодо обставин вчиненого кримінального правопорушення, оскільки маючи процесуальний статус обвинуваченого, останньому буде відомо місце мешкання потерпілого у вказаному кримінальному провадженні, у разі не застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу у вигляді, як застави, так і домашнього арешту. Існує ризик вчинення ОСОБА_6 дій, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: вчинити інше кримінальне правопорушення. Вказаний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_6 веде антисоціальний спосіб життя, зловживаючи алкогольними напоями, не працює, не має законних джерел отримання заробітку, у громадському місці перебуває з предметом спеціально пристосованим для нанесення тілесних ушкоджень, а саме ножом, що дає підстави вважати, що вказана особа схильна на вчинення кримінальних правопорушень. Крім того, зазначає, що ОСОБА_6 , будучи особою яка притягувалась за вчинення злочину проти власності на шлях виправлення не встав та знову вчинив злочин. Таким чином, вищенаведені факти доводять обставини, передбачені ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.296, ч.1 ст. 121 КК України; наявність реальних ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення. Недостатність застосування до ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів, ані ж тримання його під вартою, для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 заперечував проти клопотання прокурора та просив визначити розмір застави.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 заперечував проти клопотання прокурора, вважав клопотання щодо продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необгрунтованим, оскільки ризики, зазначені прокурором, не існують. Прокурор не обгрунтував, чому не можливо обрати щодо його підзахисного більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме домашній арешт за місцем реєстрації, або визначити розмір застави.

Обвинувачений ОСОБА_6 заперечував проти клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки від органів досудового слідства він не переховувався, та підтримав позицію захисників.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються під час судового провадження судом за клопотанням прокурора.

Виходячи з положень розділу ІІ КПК України, зокрема ст.ст. 131, 176 вказаного Кодексу, запобіжні заходи, в тому числі тримання під вартою, є одними з видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 333 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Застосування запобіжних заходів під час підготовчого провадження, в тому числі вирішення питання щодо продовження тримання обвинуваченого під вартою на стадії підготовчого провадження, здійснюється згідно з положеннями розділу ІІ КПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали справи, враховуючи конкретні обставини справи та особу обвинуваченого вважає, що клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 на стадії судового провадження запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає задоволенню, оскільки останній обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів (ст. 12 КК України), не працевлаштований, що свідчить про відсутність законних джерел отримання доходів, не має постійного місця проживання в м. Харкові, в зв`язку з чим є ризики, що він може переховуватися від суду. Крім того, враховуючи, що діючим законодавством передбачений безпосередній допит в судовому засіданні потерпілих та свідків, суд вважає, що існують обгрунтовані ризики того, що обвинувачений може незаконно впливати на потерпілих, свідків чи інших учасників процесу, які ще не допитані судом.

Враховуючи викладене, суд вважає, що стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 необхідно продовжити строк тримання під вартою на шістдесят днів.

Крім цього, будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Відповідно до вимог п.5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загально суспільних прав та інтересів. У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук. Йонкало проти України» №42310/04від 21.04.2011,«Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства»№№12244/86,12245/86,12383/86від 30.08.1990,«Мюррей проти Сполученого Королівства» №.°14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину, через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5&1(с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.2007 р).

Разом з цим, суд не ігнорує ті аргументи, які наводяться захисниками та обвинуваченим, проте в даному конкретному випадку суд приходить до переконання, що ці аргументи не переважують вимог громадського інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченого і виконання ним покладених судом обов`язків у справі.

Згідно з п.1 ч.4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Оскільки ОСОБА_6 органом досудового розслідування обвинувачується у кримінальних правопорушеннях проти життя та здоров`я особи, а також проти громадського порядку та моральності, суд не вбачає підстав для задоволення клопотань захисників адвокатів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визначення застави та в задоволенні клопотань відмовляє.

Підстав для задоволення клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт суд не вбачає, оскільки не спростовує висновків суду щодо доцільності продовження строків тримання обвинуваченого під вартою.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_6 , на даному етапі розгляду кримінального провадження, не встановлено та сторонами не доведено.

Керуючись ст.ст. 183 ч.2 п.4, 177, 178, 181, 182, 197, 205, 314-316, 331, 376 ч.2 КПК України, суд -

у х в а л и в:

Призначити кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 296, ч.1 ст. 121 КК України, до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Московського районного суду м. Харкова на 08.02.2024 р. о 12.45 год.

Розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово.

В судове засідання викликати учасників судового розгляду.

Роз`яснити учасникам судового провадження, що вони мають право на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження (кримінальною справою).

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_4 про визначення розміру застави відмовити.

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт або визначення розміру застави відмовити.

Клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» продовжити на шістдесят днів, тобто до 30 березня 2024 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвала в частині продовження обвинуваченому ОСОБА_6 дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Повну ухвалу суду оголосити о 15.00 год. 05 лютого 2024 р.

Суддя ОСОБА_1