Житомирський апеляційний суд
Категорія ст.422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 , діючого в інтересах Гуманітарного відділу Романівської селищної ради Житомирського району Житомирської області, на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 24.10.2023,

в с т а н о в и в:

Зазначеною ухвалою накладено арешт, у тому числі, на майно Гуманітарного відділу Романівської селищної ради Житомирського району Житомирської області, зокрема: - комп`ютерний моноблок марки ARTLINE s/n M6238FHDIW-J5095 білого кольору; - жорсткий диск марки WD 500-G s/n WCC627DYVKTV.

В своїй апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить скасувати вище зазначену ухвалу слідчого судді в цій частині, як незаконну, та постановити нову, якою відмовити в арешті комп`ютерного моноблоку марки ARTLINE s/n M6238FHDIW-J5095 білого кольору та жорсткого диску марки WD 500-G s/n WCC627DYVKTV. При цьому, зазначає, що суд неправомірно задовольнив клопотання сторони обвинувачення, оскільки його прохальна частина містить вимоги неспіврозмірні та неспівставні з ризиками чи загрозами, які можуть бути завдані, тобто обмеження права власності, мотивуючи це тільки завданням кримінального провадження, що суперечить положенням ст.173 КПК України. Зазначає, що арешт порушує нормальну господарську та трудову діяльність Гуманітарного відділу Романівської селищної ради, який являється добросовісним володільцем майна, зокрема він буде позбавлений можливостей отримати доступ до документів/звітів/проектів/шаблонів, і як наслідок неможливості продовження зайняття господарською діяльністю. Наголошує, що в ухвалі взагалі не вказано на якій із підстав, визначених ст.170 КПК України, було накладено арешт, і яка є необхідність для арешту майна в рамках досудового розслідування. Звертає увагу, що в ст.170 КПК України зазначений вичерпний перелік підстав, згідно яких допускається арешт майна, проте під жодну з них майно Гуманітарного відділу Романівської селищної ради Житомирського району Житомирської області не підпадає. Також, звертає увагу, що наразі будь-якій особі не повідомлено про підозру, доказів що в кримінальному провадженні завдано шкоди не надано, також в провадженні відсутні цивільні позови. Наголошує, що вилучення носіїв інформації дозволяється у виняткових випадках, а слідчий має змогу виготовити копії жорстких дисків, тому слідчий суддя у відповідності до норм КПК України був зобов`язаний відмовити у задоволенні клопотання щодо арешту з цієї підстави.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення адвоката ОСОБА_8 , який просив апеляційну скаргу задовольнити, заперечення прокурора щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу слідчого судді в межах, передбачених, ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку статей 170-173 КПК України для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про його арешт.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що слідчий суддя в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.

Відповідно до положень ч.2 п.1 ст.171 КПК України в клопотанні слідчого про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень ст.170 КПК України та належне обґрунтування необхідності арешту.

З матеріалів справи вбачається, що слідчим СУ ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000233 від 29.11.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України.

Згідно змісту клопотання про накладення арешту на майно, в ході досудового розслідування встановлено, що посадові особи Романівської селищної ради, діючи за попередньою змовою з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_9 (код НОМЕР_1 ) та його сином ОСОБА_10 , а також суб`єктом господарської діяльності, який здійснює технічний нагляд фізична особа підприємець ОСОБА_11 (код НОМЕР_2 ), зловживаючи своїм службовим становищем всупереч інтересам служби, з корисливих мотивів, з метою отримання неправомірної вигоди для себе та інших юридичних осіб, використовуючи службове становище, за злочинною схемою, шляхом внесення недостовірних відомостей щодо об`ємів та вартості виконаних робіт до офіційних документів, привласнили та привласнюють бюджетні кошти у великих розмірах. Учасники даного угрупування, зловживаючи своїм службовим становищем заволоділи бюджетними коштами на суму понад 1 млн. грн. під час проведення державних закупівель та робіт з капітального та поточного ремонту об`єктів Романівської селищної ради, які є розпорядниками даних коштів.

10.10.2023 на підставі ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 14.09.2023 №296/8978/23, проведено обшук у гуманітарному відділі Романівської селищної ради за адресою: смт Романів, вул. Сергія Лялевича, буд.2, в період часу з 10 год. 40 хв. по 13 год. 35 хв., в ході якого виявлено та вилучено майно, на яке прокурор просить накласти арешт.

Необхідність арешту майна прокурор обґрунтовує метою збереження вилученого майна як речових доказів.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст.131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на вищезазначене майно, а саме з тих підстав, що воно відповідає критеріям, передбачених ч.1 ст.98 КПК України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками слідчого судді, виходячи з того, що ст.100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст.170-174 КПК України, та згідно ч.ч.2, 3 ст.170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч.1 ст.98 КПК України, що має місце в даному випадку.

Тому, з огляду на положення ч.2, 3 ст.170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, користування, розпорядження) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

На думку колегії суддів, в клопотанні органу досудового розслідування доведено наявність ризиків, передбачених ст.170 КПК України, у відповідності до яких необхідно накласти арешт на зазначене в клопотанні прокурора з метою його збереження.

Більш того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання відчуження, знищення чи пошкодження майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Зважаючи на вищевикладене, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст.131-132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на майно, зазначене у клопотанні органу досудового розслідування, з метою забезпечення збереження речових доказів, врахувавши при цьому і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб, та забезпечивши своїм рішенням розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому вимоги апелянта, слід визнати непереконливими.

Що стосується доводів апелянта про те, що клопотання органу досудового розслідування про арешт майна розглянуто без додержання вимог ст.168 КПК України і тимчасово вилучене майно підлягало поверненню, то вони не заслуговують на увагу колегії суддів, так як слідчий суддя при розгляді клопотання органу досудового розслідування про накладення арешту на вищезазначене майно дотримався вимог ст.170 КПК України, за якою арешт допускається, зокрема з метою збереження речових доказів. При цьому колегія суддів зважує увагу на тому, що вилучене майно визнано речовим доказом.

Відповідно до ч.2 ст.168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.

Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Як вбачається з матеріалів провадження ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 14.09.2023, задоволено клопотання слідчого та надано дозвіл на проведено обшук у гуманітарному відділі Романівської селищної ради за адресою: смт Романів, вул. Сергія Лялевича буд.2, з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання та вилучення речей, предметів та документів, які мають значення для досудового розслідування і можуть бути доказами під час судового розгляду, в тому числі комп`ютерного моноблоку марки ARTLINE s/n M6238FHDIW-J5095 білого кольору та жорсткого диску марки WD 500-G s/n WCC627DYVKTV.

Прокурором в судовому засіданні апеляційного суду підтверджено шляхом надання відповідної постанови про призначенню з приводу вилученої комп`ютерної техніки (моноблок та жорсткий диск) відповідної судової комп`ютерно-технічної експертизи.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді не встановлено. Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга представника навіть з урахуванням усіх викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 24.10.2023 в частині накладення арешту на майно Гуманітарного відділу Романівської селищної ради Житомирського району Житомирської області, зокрема: -комп`ютерний моноблок марки ARTLINE s/n M6238FHDIW-J5095 білого кольору; - жорсткий диск марки WD 500-G s/n WCC627DYVKTV, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :