УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2024 року

м. Київ

справа № 138/833/23

провадження № 51-270ск24

Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянула касаційну скаргу адвоката ОСОБА_4 , подану в інтересах ОСОБА_5 на ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 12 квітня 2023 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 05 січня 2024 року і

встановила:

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 12.04.2023 задоволено клопотання слідчого СВ Могилів-Подільського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 про арешт майна за матеріалами кримінального провадження № 0000033 від 20.03.2023 та накладено арешт на майно, детально описане у вказаній ухвалі суду, яке було вилучено 08.04.2023 під час проведення санкціонованого обшуку будинку садибного типу з прилеглими господарськими будівлями та спорудами, якими користується ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , власниками якого є ОСОБА_8 (1/2) та ОСОБА_9 (1/2).

Вінницький апеляційний суд ухвалою від 05 січня 2024 року апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 12 квітня

2023 року разом з доданими матеріалами повернув особі, що її подала.

У касаційній скарзі адвокат ОСОБА_4 просить скасувати постановлені ухвали суду першої та апеляційної інстанцій та ухвалити рішення, яким скасувати арешт на майно. Повертаючи апеляційну скаргу на підставі ч. 3 ст. 399 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), апеляційний суд, на думку скаржника, допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а суд першої інстанції - невідповідність висновків фактичним обставинам справи.

Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї копії судових рішень, суд касаційної інстанції дійшов такого висновку.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України).

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК України апеляційна скарга повертається, якщо апеляційну скаргу подала особа, яка не має права подавати апеляційну скаргу.

Право особи на апеляційне оскарження спрямовано насамперед на реалізацію гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на справедливий суд.

Водночас, у своїй практиці Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддано допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_5 не є стороною кримінального провадження № 0000033 від 20.03.2023 року , в межах якого накладено арешт на майно, апелянтом не надано доказів належності саме ОСОБА_5 вилученого та арештованого майна, яке він просить йому повернути.

Також встановлено, що договір оренди приміщення між власниками будинку, в якому проводився обшук та було вилучено вказане майно, та ОСОБА_5 відсутній. Власники будинку відмовилися повідомляти дані власника вилученого майна. Власником гаража є ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , останні про договір оренди не повідомляли.

Також звернуто увагу суду, що до апеляційної скарги не додано жодного доказу, що ОСОБА_5 є власником чи володільцем арештованого майна, яке вилучено 08.04.2023 під час проведення санкціонованого обшуку в гаражному приміщенні за адресою АДРЕСА_1 . Не підтверджено наявність будь-яких речових чи інших прав на вказане майно.

Встановивши, що апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подана особою, яка не є особою, яка відповідно до ч. 1 ст. 393 КПК України, має право подававати апеляційну скаргу на судове рішення у кримінальному провадженні, суд апеляційної інстанції вказав, що така скарга має бути повернута скаржнику.

З касаційної скарги адвоката ОСОБА_4 та долучених до неї копій судових рішень та інших документів також не убачається даних про те, що оскаржуваними ухвалами судів порушено права, свободи та інтереси ОСОБА_5 , та наведені ним доводи у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку не підтверджують те, що скаржник є особою, яка має право подавати апеляційну скаргу на судове рішення у кримінальному провадженні, про що констатував апеляційний суд та вказав, що така скарга має бути повернута скаржнику.

Отже, суд апеляційної інстанції, повернувши апеляційну скаргу адвоката

ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 12 квітня 2023 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 05 січня 2024 року дотримався вимог п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК України.

Ухвала апеляційного суду є законною, обґрунтованою і вмотивованою.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо із касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Ураховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

постановила:

відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката ОСОБА_4 , подану в інтересах ОСОБА_5 на ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 12 квітня 2023 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 05 січня 2024 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3