ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/590/22
Провадження № 1-кп/362/281/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.12.2023 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Василькові Київської області виділене в окреме провадження, кримінальне провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0001124 від 08.06.2020 рокуза обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України, раніше не судимого,

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,

в с т а н о в и в:

21.08.2020 року до Васильківського міськрайонного суду Київської області від Київського апеляційного суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0001124 від 08.06.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

Згідно пред`явленого обвинувачення 07.06.2020 року, ОСОБА_6 , якого засуджено вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 12.05.2023 року за вказане кримінальне правопорушення, перебуваючи разом із ОСОБА_5 , в с. Саливонки, Васильківського району, Київської області, домовились вчинити напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із застосуванням насильства небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій) вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , проникли через вікно будинок АДРЕСА_3 , де реалізуючи спільний злочинний умисел, направились до кімнати, де знаходилася потерпіла ОСОБА_7 , та побачивши останню з метою заволодіння її грошима та майном, підійшли до неї та почали наносити удари руками і ногами по різним частинам тіла внаслідок чого, ОСОБА_7 втратила свідомість та впала на підлогу. Тим самим застосували насильство, яке є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої у момент їх заподіяння, завдавши їй наступні тілесні ушкодження: рана правого передпліччя, садна обох передпліч, субконюктивальний крововилив лівого ока, синець на обличчі праворуч, які відносяться до легкого ступеня тяжкості, тілесних ушкоджень.

Далі ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , переконавшись, що ОСОБА_7 не в змозі чинити опір, скориставшись безпорадним станом останньої, заволоділи особистими речами потерпілої, а саме: парою сережок із застібками, які були на потерпілій вартістю 37 грн. 73 коп., а також грошовими коштами в сумі 40 тисяч гривень, які потерпіла зберігала під подушками в ліжку.

У подальшому, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , з місця вчинення кримінального правопорушення зникли разом з майном та грошовими коштами, що належить ОСОБА_7 , якими розпорядились на власний розсуд, чим спричинили останній матеріального збитку на загальну суму 40037 грн. 23 коп.

Вказані дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 3 ст. 187 КК України, а саме напад, з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло.

04.12.2023 року до суду надійшло клопотання прокурора Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про надання дозволу на затримання обвинуваченого ОСОБА_5 з метою його приводу для розгляду клопотання про обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор надав суду клопотання про застосування до обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою, мотивуючи тим, що обвинувачений тривалий час переховувався від суду, в судові засідання не з`являвся до нього були судом застосовані приводу, які результату ніякого не далі, оскільки за місцем проживання він був відсутній, а тому судом обвинувачений був оголошений в розшук із наданням дозволу на затримання з метою приводу обвинуваченого ОСОБА_5 для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Знаючи, що відносно нього перебуває в суді на розгляді обвинувальний акт він продовжував переховуватися від суду, а тому наявні всі підстави для обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилася, оскільки померла.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні, просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки він працював за межами Київської області, а йому не повідомляли, що його викликали в суд, і що його розшукували, а сам він не дзвонив до суду бо він загубив мобільний телефон.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні, просив в задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відмовити. Заявив усне клопотання про обрання щодо його підзахисного, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши думку учасників судового засідання, вивчивши виділені матеріали кримінального провадження, обвинувальний акт, суд дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20.01.2022 року кримінальне провадження №0001124 від 08.06.2020 рокувідносно обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, виділено в окреме провадження.

Ухвалами Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16.11.2021 року, від 16.05.2023 року та від 04.12.2023 року надано дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0001124 від 08.06.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України та подальшого розгляду кримінального провадження та зупинено провадження до розшуку обвинуваченого.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 08.12.2023 року відновлено виділене в окреме провадження, кримінальне провадження за № 0001124 від 08.06.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України у зв`язку із затриманням обвинуваченого.

Частина друга статті 29 Конституції України передбачає, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, визначеним законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, в тому числі вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави судді вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті та недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання цим ризикам.

У частині першій статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. До цих ризиків належать такі спроби обвинуваченого: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до вимог ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється на засадах верховенства права з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з практикою застосування Європейським судом з прав людини пункту 3статті 5 Конвенції після спливу певного проміжку часу існування лише обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання особи під вартою; до того ж такі підстави мають бути чітко наведені національними судами (пункт 60рішення від 6 листопада 2008 року у справі "Єлоєв проти України").

Отже, обґрунтованість застосування запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, зокрема домашнього арешту та тримання під вартою, має піддаватися судовому контролю через певні проміжки часу, періодично об`єктивним та неупередженим судом на предмет перевірки наявності чи відсутності ризиків, за яких вказані запобіжні заходи застосовуються, у тому числі при закінченні досудового розслідування, коли деякі ризики вже можуть зникнути (пункт 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 23 листопада 2017 року № 1-р/2017).

При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України".

Суд, вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі відповідно до ст. 178 КПК України: 1) вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення. У такий спосіб встановленню підлягає обґрунтованість підозри органу досудового розслідування про вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; 3) вік (неповнолітня особа, особа похилого віку) та стан здоров`я (наявність тяжких хвороб, інвалідності, нездатність самостійно пересуватися) підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків обвинуваченого у місці його постійного проживання, в тому числі наявність у нього родини й утриманців. Необхідно з`ясувати сімейний стан цієї особи, стан здоров`я членів його сім`ї, кількість та вік дітей, строк фактичного проживання у цій місцевості тощо; 5) наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію обвинуваченого. При врахуванні цієї обставини слідчий суддя, суд зобов`язаний проаналізувати матеріали сторін кримінального провадження, об`єктивно оцінити надані характеристики обвинуваченому з місця роботи, навчання, проживання; дані, що свідчать про перебування обвинуваченого на обліку у наркологічному, психоневрологічному диспансері, тощо; 7) майновий стан обвинуваченого. Слід встановити наявність належного цій особі нерухомого майна у місцевості проживання та інших місцевостях, транспортних засобів, грошових банківських вкладів, їх розмір (за наявності відомостей, наданих стороною захисту); 8) наявність судимостей у обвинуваченого; 9) дотримання обвинуваченим, умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосудді може вимірюватися суворістю.

Судом встановлено, що Васильківським міськрайонним судом Київської області від 16.11.2021 року, від 16.05.2023 року та від 04.12.2023 року надано дозволи на затримання обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно протоколу затримання особи, обвинуваченої у вчиненні злочину від 08.12.2023 року у відповідності ст. ст. 40, 104, 131, 132, 208-211, 213 КПК України затримано особу ОСОБА_5 на підставі ухвали Васильківського міськрайонного суду Київської області від 04.12.2023 року про дозвіл на затримання з метою приводу обвинуваченого ОСОБА_5 для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд, оцінивши в сукупності всі обставини, у тому числі відповідно до ст. 178 КПК, а саме: тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, передбаченому за ч. 3 ст. 187 КК України; його вік, стан здоров`я, відсутність на час розгляду доказів про тяжкі захворювання; міцність соціальних зав`язків у місці його проживання, а саме будинок де він проживав є занедбаним, крім того ОСОБА_5 тривалий час не з`являвся в судові засідання, суд про поважність причин такої неявки не повідомляв, як і не надав жодного документа на підтвердження поважності причин своєї неявки, знаючи про наявність справи у суді, а тому судом до обвинуваченого ОСОБА_5 не одноразово застосовувалися приводи, які виконанні не були, оскільки за місцем проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_4 , був відсутній, а тому судом обвинувачений був оголошений в розшук, що вказує на наявність підстав для тримання під вартою обвинуваченого, оскільки є достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, що прямо вказує про існування реального ризику, передбаченого п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України, а тому приходить до висновку про доведеність прокурором наявності обставин, передбачених частиною першою статті 194 КПК України.

Судове слідство по даному кримінальному провадженню триває, а тому ризики, передбачені ст. 177 КПК України не відпали, в цьому аспекті, на переконання суду, є підстави вважати, що, не перебуваючи в умовах запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а тому наявні ще ризики, передбачені п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, що приводить до висновку, що жоден із інших, альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів, не в змозі забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та виконання ним процесуальних обов`язків, а тому суд дійшов до висновку про задоволення клопотання сторони обвинувачення про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Саме такий запобіжний захід, на думку суду, буде достатнім для забезпечення його належної процесуальної поведінки під час судового провадження.

У задоволенні усного клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слід відмовити, оскільки стороною захисту не було надано суду жодних доказів в спростування доводів прокурора, а також належних доказів, що його підзахисний дійсно проживає за місцем реєстрації, хто є власником цього житла, а також, думку власника житла.

Згідно п.1 ч. 4 ст. 183 КПК України при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

Враховуючи викладене суд, керуючись п.1 ч. 4 ст. 183 КПК України, не визначає розмір застави щодо обвинуваченого ОСОБА_5 .

Враховуючи викладене, керуючись статтями 176, 177, 183 - 184, 314 - 317, 372, 376 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України терміном 60 діб, а саме до «05» лютого 2024 року, включно.

На підставі п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України розмір застави не визначати.

У задоволенні усного клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відмовити.

Строк дії ухвали шістдесят днів з моменту затримання та до 05» лютого 2024 року, включно.

Копію ухвали про застосування запобіжного заходу вручити обвинуваченому, а також видати прокурору, захиснику та направити на виконання начальнику ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_8