КРОПИВНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ провадження 11-сс/4809/35/24 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія - ст. 309 КПК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2024 року м. Кропивницький

Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

переглянула у письмовому провадженні, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_5 , яка здійснює захист підозрюваного ОСОБА_6 , ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 05.01.2024, якою стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Джалаєр Джалілабатського району Республіки Азербайджану, азербайджанця, громадянина Азербайджану, безробітного, неодруженого, із середньою освітою, із неповнолітньою дитиною на утриманні, без місця реєстрації, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, з 13 години 00 хвилин 03 січня 2024 року до 13 години 00 хвилин 02 березня 2024 року, без визначення застави.

ВСТАНОВИЛА:

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185, ч. 2 ст. 187 КК України (№0000209, ЄУНС 405/1752/22).

Обставини вчинення кримінального правопорушення як їх наразі встановлено органом досудового розслідування, наступні.

ОСОБА_7 створено злочинну групу, організовану з метою вчинення систематичних крадіжок чужого майна, схема якої, зокрема, передбачала створення умов для реалізації протиправних намірів, а саме приведення наперед обраної ним особи, як об`єкту посягання на її майно, до безпорадного стану, шляхом застосування до неї, без її відома і згоди, антипсихотичного медичного препарату.

У злочинну групу осіб, крім того входили ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .

Зорганізувавшись у групу, ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 попередньо домовилися про спільну, довготривалу, узгоджену злочинну діяльність, обрали запропоновану організатором схему заволодіння чужим майном та розподілили між собою злочинні обов`язки.

Наприкінці квітня 2019 року, ОСОБА_7 втягнув до складу організованої злочинної групи ОСОБА_6 та ОСОБА_10

ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , 28.04.2019, приблизно о 00 години 00 хвилин, прибули до приміщення кафе бару «Золоті Купола», розташованого у м. Кропивницький, вул. Гоголя,78, де ОСОБА_7 , звернув увагу на жінку, яка відпочивала у даному кафе, час від часу користувалася коштовним мобільним телефоном ( ОСОБА_11 ), та вказав співучасникам на неї як на особу, щодо якої слід вчинити дії щодо таємного вилучення телефону. Дочекавшись, коли ОСОБА_11 вийшла з приміщення кафе на територію літнього майданчика, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , сіли поряд з нею та почали спілкування під час якого ОСОБА_8 обрала зручний момент, коли ОСОБА_7 розмовами відволік увагу ОСОБА_11 , і непомітно для останньої, вилучила з кишені її штанів мобільний телефон «Samsung S8 SM G950F Black», вартістю 10 208 грн. 33 коп., внаслідок чого потерпілій ОСОБА_11 , була спричинена майнова шкода у вказаному розмірі.

Вилучені від продажу мобільного телефону грошові кошти члени групи ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , розподілили між собою та обернули кожен у свою власність.

Крім того, ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , 28.04.2019, перебуваючи в приміщенні кафе-бару «Золоті купола», вчинили протиправні дії, передбачені злочинною схемою із застосуванням до наперед обраної особи, як об`єкту посягання на її майно, антипсихотичного медичного препарату «Азалептол Клозапін», яким був потерпілий ОСОБА_12 , що перебував у стані алкогольного сп`яніння.

ОСОБА_7 , взявши на себе та поклавши на ОСОБА_6 обов`язки контролювати дії ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , надав останній таблетку «Азалептол Клозапіну», наказавши застосувати її відносно ОСОБА_12 під час вживання напоїв за місцем його мешкання. ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , в ході спілкування, запропонували ОСОБА_12 продовжити спілкування за місцем його мешкання, у будинку АДРЕСА_2 , на що потерпілий згодився і куди надалі вони разом приїхали на автомобілі «таксі». Перебуваючи у приміщенні будинку, ОСОБА_9 спільно з ОСОБА_8 , під час вживання ОСОБА_12 спиртних напоїв, обравши зручний момент і відволікши його увагу, вкинула до посуду з вином ОСОБА_12 отриману від ОСОБА_7 таблетку «Азалептол-Клозапіну». Дочекавшись впливу антипсихотичного медичного препарату на організм ОСОБА_12 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , під контролем ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , які використовуючи мобільний телефонний зв`язок, керували їх діями, викрали наявне у будинку майно, яке належить матері ОСОБА_12 , - ОСОБА_13 . Заволодівши у таємний спосіб майном потерпілої, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 непомітно винесли викрадені речі з приміщення будинку, та на автомобілі «таксі», залишили місце вчинення ними злочину. За вказаних обставин, ОСОБА_6 , у складі створеної і очолюваної ОСОБА_7 організованої злочинної групи, у складі його, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , як виконавців, діючи спільно й узгоджено з ними, задля досягнення єдиного злочинного результату, умисно й протиправно, вилучивши безоплатно у таємний спосіб майно ОСОБА_13 на суму 6459,70 гривень.

Крім того, обравши датою вчинення наступної крадіжки ніч на 17.05.2019, ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 прибули до приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » у Центральному сквері по вул. Гоголя, 78б м. Кропивницький. Обравши у якості потенційних потерпілих жінку та чоловіка, якими виявилися ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які сидячи за столиком на літньому майданчику кафе, вживали пиво, ОСОБА_7 вказав членам групи на них, як на об`єкт застосування передбачених злочинною схемою дій з приведенням до безпорадного стану для подальшого безперешкодного заволодіння майном. Реалізовуючи злочинні наміри, ОСОБА_7 наказав членам групи присісти за столик до вказаних осіб та розпочати з ними спілкування. Взявши особисто на себе функції доведення вказаних осіб до безпорадного стану, ОСОБА_7 замовив дві склянки пива, в які непомітно для оточуючих вкинув по таблетці антипсихотичного препарату «Азалептол - Клозапін», яким пригостив ОСОБА_14 та ОСОБА_15 . Впевнившись у дії на організм зазначених осіб, зокрема на ОСОБА_14 , вказаного антипсихотичного препарату, ОСОБА_7 наказав ОСОБА_6 і ОСОБА_10 обшукати їх одяг та вилучити наявні у них речі. ОСОБА_6 і ОСОБА_10 , спільно із ОСОБА_9 , викрали належне ОСОБА_14 майно. Заволодівши у таємний спосіб майном потерпілої на загальну суму 10 689,20 гривень, ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 залишили місце вчинення ними злочину. За вказаних обставин, ОСОБА_6 , у складі створеної і очолюваної ОСОБА_7 організованої злочинної групи: у складі його самого та ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_16 , як безпосередніх виконавців, діючи спільно, узгоджено з ними, задля досягнення єдиного злочинного результату, умисно, протиправно, вилучивши безоплатно, у таємний спосіб грошові кошти і майно на загальну суму 14 847,59 гривень, належне потерпілій ОСОБА_14 .

Крім того, обравши датою вчинення наступної крадіжки ніч на 11.06.2019, ОСОБА_7 , надав вказівку членам групи ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , відшукати потенційних потерпілих для вчинення відносно них передбачених злочинною схемою протиправних діянь, про що повідомити його і ОСОБА_6 , для подальшої спільної реалізації злочинного наміру. Внаслідок чого ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , 11.06.2019, біля магазину «Мініма» по вул. Героїв України в м. Кропивницькому, помітивши двох чоловіків, одним із яких був ОСОБА_17 , вважаючи чоловіків такими, що можуть бути власниками майна, доповіли про це ОСОБА_7 по мобільному телефону, який дав вказівку, завести з ними знайомство, запропонувавши інше місце для подальшого спілкуванню. ОСОБА_9 , ОСОБА_8 ,, ОСОБА_10 під приводом подальшого вживання спиртних напоїв, запросили ОСОБА_17 та його знайомого на ім`я ОСОБА_18 , пройти з ними на територію школи №19, розташованої по вул. Волкова в м. Кропивницький, на що ті погодилися. Перебуваючи на території стадіону вказаної школи, повідомивши по телефону ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , про місце їх знаходження, дочекавшись появи ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , продовжили спілкування за їх участю. При цьому ОСОБА_7 , маючи при собі завчасно придбану пляшку вина, попередньо відкоркувавши та вкинувши непомітно до неї таблетку «Азалептол - Клозапіну», запропонував випити з неї вина. У свою чергу ОСОБА_9 , заохочуючи ОСОБА_17 , налила йому вина та тримаючи пляшку із своїм пивом, запропонувала випити «Хрест навхрест з поцілунком», на що той погодився та вжив налите йому вино. Дочекавшись впливу на організм ОСОБА_17 антипсихотичного засобу, ОСОБА_6 , діючи за вказівкою ОСОБА_7 , узгоджено з ОСОБА_9 , ОСОБА_8 ,, ОСОБА_10 , викрав наявні в кишені одягу, належні потерпілому, речі та грошові кошти. Отже, за вказаних обставин, ОСОБА_6 , у складі створеної і очолюваної ОСОБА_7 організованої злочинної групи: у складі його самого та ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_16 , як виконавців, діючи спільно, узгоджено з ними, задля досягнення єдиного злочинного результату, умисно, протиправно, вилучивши безоплатно, у таємний спосіб грошові кошти і майно на загальну суму 5 532 грн.30 коп., яке належить потерпілому ОСОБА_17 .

Крім того, 30.03.2019, ОСОБА_7 , маючи умисел на вчинення корисливого злочину, насильницького спрямування, втягнув в його реалізацію ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , з якою до цього у складі організованої злочинної групи вчинив крадіжку майна ОСОБА_19 . Обравши датою вчинення злочину нічний час 30.03.2019, ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , приблизно о 23 годині, по вулиці Юрія Коваленка у м. Кропивницькому, помітили чоловіка, яким виявився ОСОБА_20 . Обравши його об`єктом нападу з метою заволодіння майном, ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , розподілили між собою злочинні функції, згідно яких безпосередній напад на ОСОБА_20 повинен здійснити ОСОБА_6 , а ОСОБА_7 і ОСОБА_8 залишаючись на місці, мали наглядати за навколишньою обстановкою з метою усунення можливих перешкод у вчиненні злочину. Виконуючи свою роль у вчиненні злочину, ОСОБА_6 , діючи узгоджено з ОСОБА_7 і ОСОБА_8 скоїв на ОСОБА_20 напад ззаду наніс йому удар ногою в спину, від чого потерпілий впав, упершись коліна та ліктями в землю, після чого продовжив наносити множинні удари ногами в обличчя та різні частини тулуба, чим спричинив тілесні ушкодження та фізичний біль, такі злочинні дії ОСОБА_20 сприйняв як такі, що загрожують його здоров`ю та життю, від отриманих тілесних ушкоджень потерпілий тимчасово втратив свідомість. Надалі ОСОБА_6 обшукав ОСОБА_20 , виявив в кишенях одягу мобільний телефон «Lenovo S668 T», а на шиї золотий ланцюжок, викрав означені речі, приєднався до ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , з якими разом залишили місце вчинення злочину. Таким чином, вказаними спільними й узгодженими, протиправними діями із застосуванням до ОСОБА_20 фізичного насильства, небезпечного для його життя та здоров`я, заволодівши майном, яке належить потерпілому , а саме золотим ланцюжком вартістю 9 001 грн. 20 коп. та мобільним телефоном «Lenovo S668 T», вартістю 1 099 грн. 80 коп., а всього майном загальною вартістю 10 101 грн. ОСОБА_6 за попередньою домовленістю з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , скоїв розбійний напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для здоров`я та життя особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Ухвалою слідчого судді постановлено задовольнити клопотання старшого слідчого в ОВС ВР ЗЗС СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_21 , застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, без визначення застави.

Своє рішення слідчий суддя районного суду вмотивував наступним.

Слідчим у клопотанні та прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185, ч. 2 ст. 187 КК України, на підтвердження чого надані відповідні матеріали.

Органом досудового розслідування доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, що може перешкодити належному виконанню підозрюваним своїх процесуальних обов`язків, або може створити загрозу для виконання завдань кримінального судочинства (переховуватись від досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих і свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення).

Крім того, враховано слідчим суддею й обставини, передбачені ст. 178 КПК України. Зокрема враховано, що підозру пред`явлено у вчиненні тяжкого і особливо тяжкого, умисних, корисливих злочинів, особу підозрюваного, посередньо характеризованого, без міцних соціальних зв`язків.

З урахуванням всіх обставин, слідчий суддя прийшов до висновку про те, що належна процесуальна поведінка підозрюваного ОСОБА_6 та забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків можливе за умови застосування щодо нього лише такого запобіжного заходу як тримання під вартою.

Із судовим рішенням слідчого судді не погоджується та оскаржує його в апеляційному порядку адвокат підозрюваного ОСОБА_5 , яка в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою обрати стосовно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у визначений період доби, із покладенням відповідних, передбачених кримінальним процесуальним законом, обов`язків.

Вважає ухвалу слідчого судді незаконною, необґрунтованою, постановленою із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, закону України про кримінальну відповідальність, і свої вимоги мотивує наступними доводами.

Слідчим суддею залишено поза увагою, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не доведені, в оскаржуваному судовому рішенні не зазначені докази на те, що ОСОБА_6 намагатиметься переховуватись від досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілих та свідків, вчиняти нові кримінальні правопорушення, тощо. Ухвала та висновки суду про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу ґрунтуються, фактично, на тяжкості міри покарання, що може загрожувати підозрюваному.

Вказує, що підозра ОСОБА_6 є необґрунтованою, адже матеріали не містять доказів причетності останнього до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Зауважує, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, де мешкає разом із дружиною та неповнолітньою дитиною.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали клопотання та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно із ч. 1 ст. 422 КПК України отримавши апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді, суддя-доповідач невідкладно витребовує з суду першої інстанції відповідні матеріали та не пізніш як за день повідомляє особу, яка її подала, прокурора та інших заінтересованих осіб про час, дату і місце апеляційного розгляду.

Відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття. Якщо для участі в розгляді в судове засідання не прибули учасники кримінального провадження, участь яких згідно з вимогами цього Кодексу або рішенням суду апеляційної інстанції є обов`язковою, апеляційний розгляд відкладається.

Як визначено ч. 1, ч. 2 ст. 406 КПК України, суд апеляційної інстанції має право ухвалити судове рішення за результатами письмового провадження, якщо всі учасники судового провадження заявили клопотання про здійснення провадження за їх відсутності; Якщо під час письмового провадження суд апеляційної інстанції дійде висновку, що необхідно провести апеляційний розгляд, він призначає такий розгляд.

Судом належним чином у передбачений процесуальним законом спосіб повідомлені особа, яка подала апеляційну скаргу (сторона захисту), прокурор та інші заінтересовані особи про час, дату і місце апеляційного розгляду.

Будучи належно повідомленими про час, дату і місце апеляційного розгляду, учасники судового провадження в судове засідання не з`явились, телефонним зв`язком з`ясовано відсутність заперечень апеляційного розгляду за їх участі, можливо у письмовому провадженні.

Клопотань від підозрюваного ОСОБА_6 , який тримається під вартою та якому повідомлення про час, дату і місце апеляційного розгляду направлене до ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор», про його бажання присутності при апеляційного розгляді не надходило.

Перешкод для апеляційного розгляду за відсутності учасників судового провадження, за встановлених обставин, колегія суддів не убачає.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу; запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Колегія суддів зважає на висновки Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках: при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд; при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя; при ризику вчинення ним подальших правопорушень; при ризику спричинення ним порушень громадського порядку. Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.

Колегія суддів ураховує, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

При цьому, колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру. Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна це питання, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.

Встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 5 ст. 185 КК України.

Причетність ОСОБА_6 до інкримінованого кримінального правопорушення (обґрунтованість підозри) підтверджується наданими прокурором інформацією та фактами, як от: заяви потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_20 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 , ОСОБА_12 про кримінальне правопорушення, протоколи допиту потерпілих ОСОБА_11 від 30.04.2019, 11.05.2019, ОСОБА_20 від 03.04.2019, 04.04.2019, 10.05.2019, ОСОБА_14 від 19.05.2019, 13.06.2019, ОСОБА_17 від 10.07.2019, ОСОБА_13 від 05.06.2019, протоколи допиту свідків ОСОБА_22 від 06.05.2019, 25.06.2019, ОСОБА_23 від 30.07.2019, ОСОБА_24 від 15.06.2019, ОСОБА_15 від 19.05.2019, ОСОБА_25 від 26.07.2019, ОСОБА_26 від 16.07.2019, протоколи огляду місця події від 02.04.2019, 18.05.2019, 30.04.2019, протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.06.2019, 12.06.2019, протокол проведення слідчого експерименту від 07.08.2019, постанови про визнання речовими доказами від 05.06.2019, 01.08.2019, 10.05.2019, 30.07.2019, 09.08.2019, 16.07.2019, 09.09.2019, 19.08.2019, 06.08.2019, висновки експерта № 526 від 01.06.2019, № 153 від 05.04.2019, № 2370/19-27 від 25.06.2019, № 3007/19-27 від 06.08.2019, № 2763/2837-2841/19-27 від 17.07.2019, № 2908/2948/19-27 від 01.08.2019, № 2821/3635-3641/19-27 від 19.09.2019, № 2909/19-27 від 01.08.2019, № 3154/3191/19-27 від 15.08.2019, протоколи огляду предметів від 01.08.2019, 19.08.2019, протокол огляду відеозапису від 01.08.2019, 09.09.2019, 06.08.2019, протокол пред`явлення предметів для впізнання від 15.07.2019.

Ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення ЄСПЛ «Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови»).

Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи, позицію ЄСПЛ, яка висвітлена в рішенні від 20 травня 2010 року у справі «Москаленко проти України», - суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначено, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Рішенням ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» визначено: «Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться».

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 187 КК України, відноситься до категорії умисних, тяжких, корисливих, насильницьких, карається позбавленням волі на строк від семи до десяти років із конфіскацією майна; кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 185 КК України, є умисним, корисливим, особливо тяжким злочином і карається позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Кримінальні правопорушення інкриміновані вчиненням у співучасті, організованою злочинною групою осіб, є багатоепізодним. Внаслідок вчинення протиправних дій порушено охоронювані законом права громадян, право законного володіння майном, спричинено шкоди здоров`ю одного з потерпілих.

Також, відповідно до ст. 178 КПК України, враховуються й наступні обставини.

Підозрюваний ОСОБА_6 на обліках нарколога та психіатра не перебуває, не навчається, безробітний, сталого джерела доходу для існування не має, є уродженцем і громадянином іншої держави, в Україні не має місця реєстрації проживання, мешкав до затримання із співмешканкою, але не одружений.

Як встановлено матеріалами клопотання, на даний час батьки підозрюваного ОСОБА_6 виїхали на проживання до Азербайджану (а.п. 46, факт встановлений Ленінським районним судом м. Кіровограда, ухвала від 02.11.2023).

Підозрюваний, фактично, не має міцних соціальних зв`язків.

Також, слід зауважити, ОСОБА_6 у даному кримінальному провадженні повідомлений про підозру 25.07.2019, після чого підозрюваний перестав з`являтись за викликами слідчого, місце його знаходження встановити не вдалось, у зв`язку із чим 21.08.2019 ОСОБА_6 оголошено у розшук.

Оскільки розшукові заходи не дали результату, у подальшому, 30.10.2023, ОСОБА_6 оголошено у міжнародний розшук.

Затриманий ОСОБА_6 03.01.2024 у м. Одеса.

Враховується також, що на даний час стосовно ОСОБА_6 Кіровським районним судом м. Кіровограда провадиться судовий розгляд іншого кримінального провадження за ч. 3 ст. 185 КК України (№ 0005193), у якому він також оголошувався у розшук, оскільки, будучи належним чином повідомленим про час, день та місце проведення судових засідань, систематично не з`являвся без поважних причин в судові засідання.

Вказане свідчить про схильність підозрюваного ОСОБА_6 до протиправної, асоціальної поведінки, до вчинення кримінальних правопорушень, про його нехтування охоронюваними законом правами, принципом мирного володіння майном, і, зважаючи на безробіття та відсутність сталого джерела доходу, свідчить про прагнення підозрюваного до незаконного збагачення за рахунок чужого майна, і в цілому, - про небажання підозрюваного стати на шлях виправлення, соціюватись у суспільстві, і його підвищену суспільну небезпечність (для окремих осіб та у цілому).

Враховуючи зазначене вище у сукупності, можливо стверджувати про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Зокрема, підозрюваний ОСОБА_6 , зважаючи на тяжкість інкримінованого злочину та усвідомлюючи міру покарання, що може йому загрожувати, наявність інших кримінальних проваджень стосовно нього, будучи громадянином іншої держави, без міцних соціальних зв`язків, об`єктивно може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності (в тому числі на тимчасово окупованих та непідконтрольних територіях держави, або залишити територію держави, виїхавши до іншої країни), з високою ймовірністю наявний ризик вчинити нові кримінальні правопорушення, зокрема, проти власності.

Враховуючи інкримінування вчинення злочину із насильницьким складом, є ризик незаконного впливу з боку підозрюваного ОСОБА_6 на потерпілих та/або свідків у кримінальному провадженні (ще не допитаних судом) з метою зміни ними показань, відмови від таких.

З огляду на наведені вище обставини у їх сукупності, колегія суддів прийшла до висновку, що слідчий суддя місцевого суду правильно оцінив наявні ризики та обґрунтовано задовольнив клопотання органу досудового розслідування, обравши стосовно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою обумовлено процесуальною необхідністю та є доцільним у межах даного кримінального провадження, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст. 176 КПК України, не зможуть забезпечити належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, також запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а у такому випадку не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

Отже, на думку колегії суддів, обраний стосовно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, за наведених обставин, з урахуванням встановлених ризиків, не є надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; тримання підозрюваного під вартою у конкретному випадку виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Доводи апеляційної скарги сторони захисту, в тому числі з приводу неврахування слідчим суддею вимог ст. ст. 177-178 КПК України, необґрунтованості підозри спростовуються зазначеним вище.

Відтак, беручи до уваги зазначене, виходячи з положень ст. 177-178 КПК України, ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та матеріалів справи, колегія суддів приходить до висновку про законність постановленого слідчим суддею судового рішення, тому залишає оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 406, 407, 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , яка здійснює захист підозрюваного ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 05.01.2024, якою стосовно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, з 13 години 00 хвилин 03 січня 2024 року до 13 години 00 хвилин 02 березня 2024 року, без визначення застави, залишити без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4