Справа № 362/7588/23
Провадження № 1-кп/362/748/23
ВИРОК

Іменем України

20.12.2023 м. Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисників: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Василькові Київської області кримінальне провадження № 0002772 від 13.09.2023 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Лиса Гора Первомайського району Миколаївської області, українець, громадянин України, освіта середня, розлучений, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , житель АДРЕСА_2 , раніше судимий 04.05.2023 Васильківським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, від відбування якого звільнений на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України,

встановив:

Так, Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який триває дотепер.

12.09.2023 близько 23:35 год. ОСОБА_4 шляхом вільного доступу зайшов до навантажувальної рампи магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що у АДРЕСА_2 , де вирішив вчинити таємне викрадення чужого майна з навантажувальної рампи вказаного магазину. Відразу ж після цього, з метою реалізації свого умислу на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 переконався, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, шляхом вільного доступу, перебуваючи у навантажувальній рампі, таємно викрав такі товари: пак із 6 пляшками пива «Тетерів» світле, об`ємом 1,2 л. кожна, загальною вартістю 290,82 грн та пак із 6 пляшками солодкої води «Моршинська Лимонад «Яблуко», об`ємом 1,5 л. кожна, загальною вартістю 208,32 грн. Після цього покинув навантажувальну рампу магазину «ФОРА», не розрахувавшись за товари, тобто вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки він був зупинений працівниками охорони магазину з викраденими товарами. Своїми діями ОСОБА_4 міг заподіяти потерпілому ТОВ «ФОРА» майнової шкоди на загальну суму 499, 14 грн.

ОСОБА_4 при його допиті у судовому засіданні визнав себе винуватим у вчиненні вказаного кримінального правопорушення. Він повністю погодився з його кваліфікацією і фактичними обставинами, які викладені у обвинувальному акті. Підтвердив суду, що, вчиняючи цей злочин, розумів, що його звільнено від відбування покарання з випробовуванням за попереднім вироком суду. Щиро розкаявся, пообіцяв не вчиняти схожого у майбутньому, просив суд суворо не карати.

Показання ОСОБА_4 є послідовними і логічними, не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння ним змісту обставин кримінального провадження, а тому суд вважає ці показання достовірними.

Представник потерпілого ТОВ «ФОРА». у судове засідання не з`явився, скерував до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вказав, що шкоду йому відшкодовано, щодо міри покарання поклався на розсуд суду.

Учасники судового процесу просили розглядати справу відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Водночас суд роз`яснив учасникам судового провадження суть вищезазначеної норми та у доступній, чіткій та конкретизованій формі виклав її зміст, надавши розгорнуте його пояснення сторонам. Також суд упевнився, що учасниками судового провадження суть такого роз`яснення сприйнята правильно та переконався у добровільності їх позицій.

Враховуючи те, що учасники судового провадження вважають недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, і судом встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, а також з`ясовано, що вони усвідомлюють неможливість далі оспорити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, крім допиту обвинуваченого відносно фактичних обставин справи, дослідження тільки даних, які характеризують обвинуваченого.

Оскільки учасники кримінального провадження вважають, що фактичні обставини провадження підтверджені доказами, що знаходяться у матеріалах провадження та не потребують дослідження під час судового розгляду, суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість, так само визнає фактичні обставини провадження доведеними.

Допитавши обвинуваченого ОСОБА_4 , вивчивши матеріали кримінального провадження стосовно характеристики особи обвинуваченого, суд вважає, що подія кримінального правопорушення мала місце, вина ОСОБА_4 доведена повністю поза розумним сумнівом, його дії вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), в умовах воєнного стану.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 65 КК України та п.1 постанови Пленуму ВСУ № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчиненню нових злочинів. Згідно з ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином, не працює, на обліку у лікаря нарколога та/або у лікаря психіатра не перебуває, з позитивним характеристиками за місцем проживання, раніше судимий.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання, є рецидив злочинів.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_4 був засуджений 04.05.2023 Васильківським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки, від відбування якого звільнений на підставі ст. 75 КК України з випробовуванням з встановленням іспитового строку один рік.

Таким чином, даний злочин вчинений обвинуваченим у період іспитового строку за вищезгаданим вироком суду, а тому при обранні міри покарання ОСОБА_4 необхідно застосовувати вимоги ч. 1 ст. 71 КК України і призначити покарання за сукупністю вироків, частково приєднавши до покарання за цим вироком невідбуту частину покарання за попереднім вироком, оскільки засуджений після постановлення вироку і до повного відбуття покарання скоїв новий злочин.

Так, відповідно до правової позиції Касаційного кримінального суду Верховного Суду щодо повторного звільнення від відбування покарання у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину, яка викладена у постанові від 12 березня 2020 року у справі № 752/2269/18 та у постанові від 27 серпня 2020 року у справі № 127/10266/19, вказано, що у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину, суди мають розцінювати це як порушення умов застосування ст. 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати на підставі ст. 71 КК України остаточне покарання у виді сукупності невідбутої частини покарання за попереднім вироком та покарання за новим вироком. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

На думку суду, підстави для застосування ст. ст. 69, 69-1 КК України відсутні.

Отже, з урахуванням усіх обставин у справі, ступеня тяжкості вчиненого злочину, обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, особи винного, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, та беручи до уваги, що ОСОБА_4 на шлях виправлення не став та вчинив нове кримінальне правопорушення під час іспитового строку, що свідчить про його стійку антисоціальну направленість, суд дійшов висновку, що його виправлення та перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

З цих підстав суд вважає за необхідне призначити покарання в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, із застосуванням ст. 71 КК України, частково приєднавши невідбуте винним покарання за вищезазначеним вироком суду, як достатнє для виправлення обвинуваченого, його перевиховання, запобігання вчиненню нових злочинів, що відповідає його особі та є достатнім для досягнення визначеної у ст. 50 КК України мети загальної і спеціальної превенції.

До ОСОБА_4 на стадії досудового розслідування було обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання на строк 60 днів, дія якого не продовжувалася, у ході судового провадження питання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу не вирішувалося.

Цивільний позов не заявлявся.

Питання про речові докази суд вирішує у порядку ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у даному кримінальному провадження відсутні.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373- 374, 381-382, 394 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України визначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до призначеного покарання за цим вироком невідбутої частини покарання за вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 04.05.2023, призначивши ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з часу його фактичного затримання у порядку виконання вироку суду.

Речові доказ після набрання вироком законної сили:

-пак із 6 пляшками пива «Тетерів» світле об`ємом 1,2 л. кожна, пак із 6 пляшками солодкої води «Моршинська Лимонад «Яблуко» об`ємом 1,5 л. кожна, який передано представнику потерпілого ТОВ «ФОРА» - ОСОБА_7 відповідно до письмової розписки від 16.09.2023, - залишити у власності ТОВ «ФОРА».

-DVD-диск, який знаходяться при матеріалах кримінального провадження, - залишити там же.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1