Справа № 344/1302/24
Провадження № 1-кс/344/712/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2024 року місто Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_5 в рамках кримінального провадження, внесеного 05 жовтня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000546 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України,-

В С Т А Н О В И Л А:

24 січня 2024 року старший слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області майор поліції ОСОБА_4 за погодженням з прокурором у кримінальному провадженні - прокурором відділу Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_7 звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з вказаним клопотанням.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 24 січня 2024 року, клопотання передано слідчому судді ОСОБА_1 для розгляду.

Доводи клопотання.

Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000546 від 05 жовтня 2021 року за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України.

Встановлено, що ОСОБА_5 , маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, у тому числі за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 Кримінального кодексу України, на шлях виправлення не став та продовжив вчиняти нові злочини у сфері незаконного обігу наркотичних засобів.

Так, у Державній установі «Івано-Франківська установа виконання покарань №12», що по вул. Є. Коновальця, 70а, в м. Івано-Франківську, за вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів у камері № 11 утримується ОСОБА_8 , який в період з жовтня 2023 року по січень 2024 року, із залученням ОСОБА_5 , організував постачання наркотичних засобів до даної установи.

З цією метою ОСОБА_5 , будучи особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 309 Кримінального кодексу України, у порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», з метою передачі наркотичних засобів ув`язненому ОСОБА_8 у місце позбавлення волі, а саме в ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань №12», за невстановлених слідством обставин, у невстановленому місці та у невстановлений час незаконно придбав, а також зберігав наркотичний засіб, обіг якого обмежено - бупренорфін.

26 жовтня 2023 року близько 18 години 05 хвилин ОСОБА_5 , будучи особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 309 Кримінального кодексу України, діючи умисно, з метою передачі наркотичних засобів у місця позбавлення волі, прибув у відділення № 4 ТОВ «Нова Пошта», яке знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, м. Калуш, вул. Богдана Хмельницького, 31, де від свого імені, за номером свого мобільного телефону« НОМЕР_1 », у поштовому відправленні № НОМЕР_2 передав ОСОБА_8 в АДРЕСА_1 , а саме в ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань №12», речі, серед яких знаходилися дві пачки масла із прихованим вмістом наркотичного засобу, обіг якого обмежено - бупренорфін.

Надалі ОСОБА_5 , не припиняючи своїх злочинних дій, будучи особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 309 Кримінального кодексу України, у порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», з метою передачі наркотичних засобів ув`язненому ОСОБА_8 у місце позбавлення волі, а саме в ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань №12», за невстановлених слідством обставин, у невстановленому місці та у невстановлений час незаконно придбав, а також зберігав наркотичний засіб, обіг якого обмежено - бупренорфін..

07 листопада 2023 року близько 17 години 19 хвилин ОСОБА_5 , будучи особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 309 Кримінального кодексу України, діючи умисно, з метою передачі наркотичних засобів у місця позбавлення волі, прибув у відділення № 4 ТОВ «Нова Пошта», яке знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, м. Калуш, вул. Богдана Хмельницького, 31, де від свого імені, за номером свого мобільного телефону « НОМЕР_1 », у поштовому відправленні № НОМЕР_2 повторно передав ОСОБА_8 в АДРЕСА_1 , а саме в ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань №12», речі, серед яких знаходилися дві пачки масла із прихованим вмістом наркотичного засобу, обіг якого обмежено - бупренорфін, в загальній кількості 0,015 грама.

Не припиняючи своєї злочинної діяльності, ОСОБА_5 на початку 2024 року, переслідуючи мету передачі наркотичних засобів та психотропних речовин у місце позбавлення волі, а саме в ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань №12», будучи особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 309 Кримінального кодексу України, діючи умисно та повторно, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій, у порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», за невстановлених слідством обставин, у невстановленому місці та у невстановлений час повторно незаконно придбав та зберігав наркотичний засіб, обіг якого обмежено - бупренорфін.

22 січня 2024 року близько 12 години 44 хвилин ОСОБА_5 , будучи особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 309 Кримінального кодексу України, діючи умисно, з метою повторної передачі наркотичних засобів у місця позбавлення волі, прибув у відділення № 4 ТОВ «Нова Пошта», яке знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, м. Калуш, вул. Богдана Хмельницького, 31, де від свого імені, за номером свого мобільного телефону « НОМЕР_1 », у поштовому відправленні № НОМЕР_2 повторно передав ОСОБА_8 в АДРЕСА_1 , а саме в ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань №12», речі, серед яких знаходилися дві пачки масла із прихованим вмістом наркотичного засобу, обіг якого обмежено - бупренорфін.

У вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України, обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , житель АДРЕСА_3 , українець, громадянин України, неодружений, непрацюючий, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , раніше судимий: 31 серпня 2018 Яготинським районним судом Київської області за ст.ст. 185 ч. 3, 263 ч. 1, 289 ч. 2, 309 ч. 2 Кримінального кодексу України до 5 років позбавлення волі; 10 жовтня 2018 року обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 за ознаками злочинів, передбачених ст.ст. 28 ч. 3, 115 ч. 2 п. 6, 28 ч. 3, 115 ч. 2 п. 12, 187 ч. 4, 257 ч. 1 Кримінального кодексу України, направлено для розгляду до Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області.

22 січня 2024 року ОСОБА_5 затримано в порядку статті 208 КПК України.

23 січня 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України.

Обґрунтованість підозри підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами а саме: речовими доказами - наркотичними засобами, висновками судово-хімічних експертиз, протоколами обшуків, протоколом затримання підозрюваного ОСОБА_5 у вчиненні злочину, матеріалами проведених негласних слідчих (розшукових) дій, а також іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

У відповідності до ст. 12 Кримінального кодексу України, злочини, передбачені ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України, відносяться до категорії тяжких злочинів, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років з конфіскацією майна.

Під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у пунктах 1, 4, 5 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, а саме:

- пункт 1- переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 , враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення ним злочинів, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

- пункт 4 - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може приховувати докази його злочинних дій, не з`являтись на виклики до слідчого, прокурора чи суду, тим самим затягуючи строки досудового розслідування чи судового розгляду;

- пункт 5 - вчинити інше кримінальне правопорушення. Підозрюваний ОСОБА_5 є неодноразово раніше судимим за вчинення тяжких злочинів. Окрім того, на розгляді у Калуському міськрайонному суді Івано-Франківської області перебуває обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 за вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, де останньому було змінено міру запобіжного заходу із тримання під вартою на нічний домашній арешт, що в повній мірі не запобігло вчиненню нових злочинів.

Застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти зазначеним ризикам.

Оскільки до органів досудового розслідування не надходили заяви від жодних осіб про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 Кримінального процесуального кодексу України і зобов`язуються, за необхідності, доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу, неможливим є застосування до ОСОБА_5 особистої поруки.

Особисте зобов`язання, не зможе запобігти вказаним ризикам, оскільки буде недостатнім для запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, експертів, запобігти перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином чи вчинити інші кримінальні правопорушення.

При запобіжному заході у виді домашнього арешту підозрюваний, усвідомлюючи про можливість призначення йому покарання у виді позбавлення волі, незважаючи на покладені на нього обов`язки, може покинути місце свого проживання на території Івано-Франківської області з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Викладені обставини виправдовують обрання підозрюваному більш впливового, а не більш суворого виду запобіжного заходу.

З викладеного вище вбачається, про неможливість запобігання цих ризиків шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

За таких обставин слідчий за погодженням з прокурором просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з визначенням застави у межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з покладенням у разі внесення застави обов`язків.

Позиція учасників справи у судовому засіданні.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала вимоги клопотання, пояснила, що під час досудового розслідування отримано докази того, що підозрюваний може вчинити дії, які містять ризики, передбачені пунктами 1, 4, 5 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, просила клопотання задовольнити у повному обсязі та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Слідчий у судовому засіданні клопотання підтримав та просив клопотання задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні свою вину визнав, просив суд зменшити розмір застави, оскільки розмір застави, про який просить прокурор, є завеликим для нього, а також у нього на утриманні є неповнолітня дитина.

У судовому засіданні захисник адвокат ОСОБА_6 підтримала думку підозрюваного. Просила у разі, якщо суд прийде до переконання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, визначити розмір застави у межах 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки ані ОСОБА_5 , ані члени його сім`ї не мають можливості внести більшу суму застави на депозитний рахунок суду.

Оцінка та висновки слідчого судді.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку прокурора, слідчого, підозрюваного, захисника, слідчий суддя виходить з наступного.

За змістом статей 131-132 Кримінального процесуального кодексу України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

У відповідності з положеннями частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом (частина друга статті 177 Кримінального процесуального кодексу України).

Статтею 178 Кримінального процесуального кодексу України встановлені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу

Так, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно частини першої статті 183 Кримінального процесуального кодексу України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Також слідчий суддя зазначає, що відповідно до статті 8 Кримінального процесуального кодексу України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Як визначено у частині першій статті 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифіковану Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року (дата набрання чинності для України: 11 вересня 1997 року), та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Щодо наявності обґрунтованої підозри.

Положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри». Тому в оцінці цього питання слідчому судді належить користуватися практикою Європейського суду з прав людини, яка, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є джерелом права.

Так у своїх рішеннях, зокрема «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

У пункті 184 рішенні у справі «Мерабішвілі проти Грузії» Європейський суд з прав людини вказав, що обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку.

Як вбачається з доданих до цього клопотання матеріалів, підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_5 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України, підтверджується зібраними доказами, а саме: речовими доказами - наркотичними засобами, висновками судово-хімічних експертиз, протоколами обшуків, протоколом затримання підозрюваного ОСОБА_5 у вчиненні злочину, матеріалами проведених негласних слідчих (розшукових) дій, а також іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості, дослідження та оцінка зібраних у справі доказів з точки зору їх належності та допустимості, потребують перевірки та оцінки у кримінальному провадженні під час судового розгляду по суті.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Отже, на стадії розслідування оцінка обґрунтованості підозри не повинна пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

Наявні у матеріалах кримінального провадження докази в їх сукупності дають підстави слідчому судді прийти до висновку, що органами досудового розслідування обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України.

Щодо наявності ризиків.

Клопотання слідчого вмотивоване тим, що досудовим слідством встановлена причетність підозрюваного до вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України; наявністю ризиків того, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до частини першої-другої статті 194 Кримінального процесуального кодексу України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Виходячи із приписів статті 184 Кримінального процесуального кодексу України слідчий (прокурор), як в клопотанні, так і в суді, зобов`язаний зазначити один або кілька ризиків, вказаних у статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, послатися на обставини, на підставі яких він дійшов висновку про наявність такого ризику або ризиків у вигляді відповідних дій підозрюваного, і на докази, що підтверджують ці обставини.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Ризик переховування підозрюваного від органів

досудового розслідування та суду.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

При оцінці наявності цього ризику слідчий суддя враховує те, що підозрюваний ОСОБА_5 , враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення ним злочинів, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним у вчиненні злочинів, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Крім цього, враховуючи те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочинів у сфері обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Враховуючи ці обставини у сукупності із особою підозрюваного та характером і тяжкістю злочинів, у вчиненні яких він підозрюється, слідчий суддя дійшла висновку, що на теперішній час існує ризик того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Слідчий суддя вважає, що даний ризик передбачений пунктом 4 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, є реальним, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може приховувати докази його злочинних дій, не з`являтись на виклики до слідчого, прокурора чи суду, тим самим затягуючи строки досудового розслідування чи судового розгляду.

Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя, оцінюючи наявність даного ризику, враховує те, що підозрюваний ОСОБА_5 є неодноразово раніше судимий за вчинення тяжких злочинів. Окрім того, на розгляді у Калуському міськрайонному суді Івано-Франківської області перебуває обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 за вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, де останньому було змінено міру запобіжного заходу із тримання під вартою на нічний домашній арешт, що у повній мірі не запобігло вчиненню нових злочинів.

За таких обставин слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені пунктами 1, 4, 5 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Злочини, передбачені ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , у відповідності до статті 12 Кримінального кодексу України, є тяжкими, за вчинення яких передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до десяти років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Отже, враховуючи, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування, прокурором, доведено наявність ризиків, які існують та дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені пунктами 1, 4, 5 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, тому слідчий суддя доходить висновку, що більш м`який запобіжний захід не виправдовує себе та не зможе забезпечити цілей кримінального провадження і не зможе запобігти встановленим судом ризикам.

При цьому застосування інших м`якіших запобіжних заходів також є неможливим в силу наступних обставин.

Застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, на думку слідчого судді, в даному випадку є неможливим, оскільки до органу досудового розслідування та до суду не надходило письмових зобов`язань про взяття підозрюваного на поруки, а також буде неефективним з огляду на те, що істотною відмінністю цього запобіжного заходу від особистого зобов`язання є те, що реалізація особистої поруки передбачає менше обмеження прав і свобод підозрюваного, ніж інші запобіжні заходи, зокрема, особисте зобов`язання, яке також у даному конкретному випадку не спроможне забезпечити досягнення цілей у кримінальному провадженні та нівелювати наявні ризики.

Застосування запобіжного заходу суто у вигляді застави, а не як альтернативного запобіжного заходу, є неможливим з огляду на те, що слідчому судді не представлено відомостей щодо наявності у підозрюваного джерел доходів, достатніх для внесення застави, а тому такий запобіжний захід як застава буде завідомо непомірним для нього. Також відсутні особи, які б могли внести кошти на спеціальний рахунок з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Застосування ж запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту також не гарантуватиме виконання покладених на підозрюваного обов`язків, оскільки підозрюваний, усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення кримінального правопорушення у виді позбавлення волі, незважаючи на покладені на нього обов`язки, може покинути місце свого фактичного проживання з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує і превентивний характер такого запобіжного заходу, тяжкість злочинів, характеризуючі особу підозрюваного дані, стан здоров`я, те що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, зважає на те, що під час досудового слідства встановлено, а в судовому засіданні підтверджено наявність ризиків, передбачених статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, та відтак приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий та прокурор у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні та встановлені у судовому засіданні, застосування більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання згаданих ризиків і є співмірним та доцільним задля забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

Разом із тим при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом (частина третя статті 183 Кримінального процесуального кодексу України).

Розмір застави, у відповідності до пункту 2 частини п`ятої статті 182 Кримінального процесуального кодексу України, визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи позицію Європейського Суду з прав людини, відповідно до якої сума застави повинна визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, якесь бажання сховатися, те, що розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (частина четверта статті 182 Кримінального процесуального кодексу України), зважаючи на обставини кримінального правопорушення, тяжкість злочинів, які інкримінуються підозрюваному та їх наслідки, характеристику підозрюваного та його майновий і сімейний стан, стан здоров`я, з огляду на вимоги щодо того, що застава повинна достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірною для нього, то слідчий суддя вважає за необхідне визначити розмір застави, передбачений для даної категорії злочинів, у межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень нуль копійок.

Окрім цього, слідчий суддя, відповідно до частини третьої статті 183 Кримінального процесуального кодексу України, вважає за необхідне, у разі внесення застави, покласти на підозрюваного обов`язки, визначені частиною п`ятою статті 194 Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до частини четвертої статті 202 Кримінального процесуального кодексу України, підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває підозрюваний, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

За змістом частини другої статті 197 Кримінального процесуального кодексу України, строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Таким чином, строк тримання під вартою підлягає обчисленню з моменту затримання під варту, а саме з 22 січня 2024 року.

Підсумовуючи все вищенаведене, слідчий суддя вважає, що поза розумним сумнівом більш м`які запобіжні заходи не зможуть у повній мірі запобігти наведеним ризикам, що не зменшилися, а відтак не будуть здатними і забезпечити дієвість даного кримінального провадження, тому клопотання підлягає задоволенню і слід застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 21 березня 2024 року включно, але виключно в межах строку досудового розслідування, та визначити розмір застави у межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Виходячи з вищевикладеного, на підставі статей 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, керуючись статтями 131, 132, 176-178, 182-184, 193, 194,197, 199, 202, 205, 309, 369-372, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя -

У Х В А Л И Л А:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 21 березня 2024 року включно.

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з 22 січня 2024 року

Тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснювати у Державній установі «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)».

Розмір застави визначити у межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень нуль копійок у національній грошовій одиниці, яку необхідно внести на депозитний рахунок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області в національній грошовій одиниці (одержувач: ТУ ДСА України в Івано-Франківській області, код: 26289647, банк: ДКСУ України, м. Київ, МФО: 820172, р/р: UA158 201 720 355 259 002 000 002 265).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора та суду;

- не відлучатися з населеного пункту без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця служби;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку, що підтверджує внесення на депозитний рахунок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Про прийняте рішення повідомити зацікавлених осіб.

Строк дії ухвали до 21 березня 2024 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає до негайного виконання після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 26 січня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1