Справа № 642/3954/23
Провадження № 1-кс/642/2752/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2023 року м. Харків

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника заявника - адвоката ОСОБА_4 розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0001083 від 02.07.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

До слідчого судді надійшло вказане клопотання, в якому представник власника майна просив скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 14.07.2023 року на:

- земельну ділянку, площею 0,08 га, з кадастровим номером :13:001:0096 у АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 000), право власності на яку на час звернення з клопотанням до суду зареєстроване за ОСОБА_6 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 );

- незавершене будівництво житлового будинку, готовністю 62%, адресою якого вказано АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - 000), право власності на який на час звернення з клопотанням до суду зареєстроване за ОСОБА_6 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ).

В обґрунтування клопотання зазначено, що судом накладено арешт на нерухоме майно як на таке, що має доказове значення, однак це є хибним твердженням, оскільки не має особи, яка б стверджувала, що це майно вибуло з її володіння внаслідок обману або зловживання довірою. Іншими словами, у кримінальному провадженні № 0001083 від 02.07.2023 не існує такого факту або обставини, яку б доводило нерухоме майно, як речовий доказ. Саме тому, відсутні підстави для арешту такого майна, оскільки арешт не відповідає критеріям, визначених у ст. 98 КПК.

Представник власника майна в судовому засідання клопотання підтримав та просив задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання про скасування арешту майна заперечував.

Слідчий суддя, вислухавши прокурора, представника власника майна, дослідивши матеріали клопотання, вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що у провадженні ВП №2 ХРУП №3 ГУ НП в Харківській обл. перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001083 від 02.07.2023 за ч. 3 ст. 190 КК України.

14.07.2023 ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова було задоволено клопотання прокурора Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова та накладено арешт, в тому числі, на :

- земельну ділянку, площею 0,08 га, з кадастровим номером :13:001:0096 у АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 000), право власності на яку на час звернення з клопотанням до суду зареєстроване за ОСОБА_6 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 );

- незавершене будівництво житлового будинку, готовністю 62%, адресою якого вказано АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - 000), право власності на який на час звернення з клопотанням до суду зареєстроване за ОСОБА_6 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ).

Відповідно до статті 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У відповідності до положень статей 7, 16 КПК України, встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Положення кримінального процесуального Закону кореспондуються із ст. 41 Конституції України та ст. ст. 316, 317, 321 ЦК України, відповідно до яких ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до положень статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Згідно пункту 1 частини 2 статті 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Згідно частини 3 статті 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 3 ст. 170 КПК України).

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Частиною 1 ст. 174 КПК України визначено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Отже, нормами КПК України визначені виключно дві підстави коли арешт майна має бути скасованим повністю або частково, а саме, якщо відпали підстави його застосування або арешт було накладено необґрунтовано.

Арештоване майно на даний час є речовим доказом і накладення арешту було зумовлено метою запобігання його приховування, знищення чи спотворення.

При цьому, представником не доведено жодними належними доказами те, що вказане нерухоме майно втратило доказове значення для кримінального провадження, що з ним проведені всі необхідні слідчі дії, що свідчило би про відсутність підстав для подальшого застосування арешту майна.

З урахуванням вищезазначеного, в задоволенні клопотання необхідно відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 170,173, 174 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0001083 від 02.07.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1