Справа №211/4034/23 Провадження № 1-кп/211/500/23
Вирок

іменем України

20 жовтня 2023 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривий Ріг кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000087 від 04.04.2023 року відносноОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Олександрія Кіровоградської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

встановив:

Угода про визнання винуватості досягнута під час досудового провадження.

Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 20.03.2023 приблизно о 22:10 годині за адресою: АДРЕСА_2 між ОСОБА_4 з однієї сторони ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з іншої, виник словесний конфлікт через що у ОСОБА_4 раптово виникла гостра неприязнь до ОСОБА_7 та намір на заподіяння останній тілесних ушкоджень. Приблизно о 22:15 годині ОСОБА_7 розуміючи, що ОСОБА_4 знаходиться в агресивному стані вийшла до міжквартирної перегородки, а ОСОБА_4 , в свою чергу, вийшов з приміщення квартири на сходинковий майданчик 3 поверху. Надалі, ОСОБА_4 , знаходячись на сходинковому майданчику, а саме за вхідними дверима перегородки, та розуміючи що потерпіла ОСОБА_7 тримається за ручку вхідної двері, завдяки фізичної сили потягнув вказані двері на себе, від чого ОСОБА_7 не втримавшись на ногах впала на бетонну поверхню підлоги. Після чого, ОСОБА_4 реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на заподіяння ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, з мотивів гострої неприязні до неї, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді заподіяння тілесних ушкоджень і бажаючи їх настання, сів на поперек потерпілій, поки та знаходилася в положенні лежачі на животі та послідовно один за одним наніс руками зжатими в кулак не менше 3 ударів в область голови ОСОБА_7 . Яка в свою чергу, з метою захисту голови від нанесення ударів витягнула руки та намагалася прикривати ними область голови. Нанесення тілесних ушкоджень припинила свідок ОСОБА_8 , яка побачивши нанесення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень відтягнула останнього від потерпілої ОСОБА_7 . Внаслідок умисних злочинних дій ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_7 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: синців обличчя з набряком м`яких тканин, які, відповідно до висновку експерта №835 від 16.06.2023, за результатами проведеної судово-медичної експертизи, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминучі наслідки; перелому нігтьової фаланги 4-го пальця правої кисті зі зміщенням які, відповідно до висновку експерта № 835 від 16.06.2023, за результатами проведення судово-медичної експертизи, за своїм характером відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, за ознакою тривалого розладу здоров`я, більше 21 доби.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 органом досудового слідства кваліфіковані за ч.1 ст.122 КК України за ознаками умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

29.06.2023р. між прокурором Криворізької східної окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.ст. 468, 469, 470, 472 КПК України. Відповідно до укладеної угоди обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість в зазначеному діянні, щиро розкаявся і зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

Сторони угоди узгодили покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч.1 ст.122 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком, встановивши обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

У судовому засіданні прокурор просив угоду затвердити. Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисникОСОБА_5 також просили затвердити угоду про визнання винуватості.

Враховуючи вищенаведене та розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Потерпіла ОСОБА_7 відповідно до вимог ч.4 ст.469 КПК України надала прокурору ОСОБА_3 письмову згоду на укладання угоди про визнання винуватості.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КК України, відповідно до ст.12 КК України, відноситься донетяжкого злочину.

Під час перевірки угоди встановлена її відповідність вимогам Кримінального процесуального Кодексу України, зокрема ст.ст. 470-473, та Кримінального Кодексу України. Умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні беззастережно визнав свою винуватість у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я; обвинуваченому ОСОБА_4 роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди, що передбачені ст.473 КПК України, наслідки невиконання угоди, що передбачені ст.476 КПК України.

Так, під час судового засідання обвинувачений ОСОБА_4 стверджував, що повністю розуміє свої права та характер обвинувачення за ч.1 ст.122 КК України, щодо якого він визнає себе повністю винуватим, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди, а також наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст.473 КПК України, які йому роз`яснені судом.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив, що вищезазначену угоду про визнання винуватості укладена ним з прокурором добровільно без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз, не є наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Згідно ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконався, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором Криворізької східної окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 і призначення обвинуваченому ОСОБА_4 узгодженої сторонами міри покарання за ч.1 ст.122 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком, встановивши обов`язки, передбачені ст.76 КК України, що відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст.65 КК України та санкції зазначеної статті.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що наявні всі підстави для затвердження угоди про визнання винуватості.

Процесуальних витрат і речових доказів по справі немає.

Запобіжний захід до обвинуваченого не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376, 394, 395, 474, 475 КПК України, суд,

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 29.06.2023 року, укладену між прокурором Криворізької східної окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000087 від 04.04.2023 року.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання за ч.1 ст.122 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік, а на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки передбачені п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1