Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
Справа № 490/2719/13-к
Провадження № 1-кп/490/646/2018
У Х В А Л А

31 жовтня 2023 року м. Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

його захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження № 0000194 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в Одеській області, є українцем, громадянином України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1

та

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Любомирівка Кіровоградської області, є українцем, громадянином України, наразі перебуває у розшуку

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 15 - частиною 2 статті 185; частиною 2 статті 15 - частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України

встановив:

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.

1. Під час судового розгляду кримінального провадження судом обвинуваченому та його захиснику була роз`яснена можливість звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності в зв`язку із закінченням строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності.

2. З огляду на такі роз`яснення, захисник просила про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності в зв`язку із закінченням строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.

В той же час зауважила, що свою провину у вчиненні стверджуваного злочину обвинувачений не визнає.

Обвинувачений під час судового розгляду кримінального провадження проти його звільнення від кримінальної відповідальності не заперечував.

В той же час наголосив на тому, що стверджуваного в обвинувальному акті злочину не скоював.

Свою позицію пояснив тим, що наразі за спливом значного проміжку часу "втомився" від розгляду цього кримінального провадження та у продовженні його розгляду не бачить сенсу.

Також вказував, що наразі проходе військову службу та не має часу на участь у судових засіданнях.

3. Прокурор під час судового розгляду кримінального провадження проти задоволення клопотання не заперечував.

4. Потерпілі у судові засідання неодноразово не з`являлись, повідомлялись про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку /повістками, а також - шляхом розміщення відомостей про розгляд справи на офіційному сайті судової влади/ про причини неявки у судові засідання суд не повідомляли.

Отже, своїм правом висловити заперечення проти звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, за умови їх наявності, потерпілі скористатись не побажали.

5. Обвинувачений ОСОБА_8 перебуває у розшуку, в зв`язку із чим провадження відносно нього ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 18 червня 2016 року зупинене.

Після вислуховування сторін та дослідження матеріалів справи суд дійшов такого

Стосовно заявленого захисником клопотання.

Встановлених судом обставин із посиланням на докази

Відповідно до статті 49 Кримінального Кодексу України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули встановлені у пунктах 1-5 частини 1 вказаної статті строки.

Об`єднана палата Касаційного Кримінального Суду у складі Верховного Суду сформулювала висновок про застосування норм права, відповідно до якого:

Особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули зазначені у ч. 1 ст. 49 КК диференційовані строки давності за умови, що протягом вказаних строків особа не вчинила нового злочину, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років (перебіг давності не перерваний); особа не ухилялася від досудового розслідування або суду (перебіг давності не зупинявся); законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчиненого особою злочину.

Перебіг строків давності зупиняється, якщо особа, котра вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цьому разі перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. Одночасно факт умисного вчинення особою будь-яких дій, спрямованих на ухилення від слідства або суду є обставиною, яка зупиняє диференційовані строки, визначені в ч. 1 ст. 49 КК.

Якщо особа, що ухилилася від досудового розслідування або суду, буде затримана чи з`явиться із зізнанням до моменту закінчення загального (недиференційованого) строку давності (до спливу 5-річного строку з дня вчинення кримінального проступку чи 15-річного строку з дня вчинення злочину), то диференційовані строки давності, визначені у ч. 1 ст. 49 КК, відновлюються. У цьому разі час, який минув з дня вчинення кримінального правопорушення, до дня, коли особа стала ухилятися від досудового розслідування або суду, а також час, який минув із дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання до дня набрання вироком законної сили, зараховується у диференційований строк давності.

Якщо відновлення диференційованих строків давності, визначених у ч. 1 ст. 49 КК, при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності виявиться для неї менш сприятливим, застосуванню підлягає загальний строк давності, визначений у ч. 2 ст. 49 КК: п`ять років з дня вчинення кримінального проступку, п`ятнадцять років з дня вчинення злочину. За таких обставин до загального строку давності зараховується і час, протягом якого особа ухилялася від досудового розслідування або суду (з дня ухилення до дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання)».

Уточнюючи позицію, висловлену у вказаній постанові Об`єднаної палати Касаційного Кримінального Суду, Велика Палата Верховного Суду у своїй Постанові від 02 лютого 2023 року у справі № 735/1121/20 сформулювала висновок про застосування норм права, відповідно до якого:

- пункт 59. -"У разі ухилення від досудового розслідування або суду особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності або покарання за давністю після спливу диференційованого строку, передбаченого частиною першою статті 49 КК, подовженого на період ухилення".

- пункт 60. -"Закінчення загальних строків, установлених частиною другою цієї статті (п`ятнадцять років з моменту вчинення злочину і п`ять років - проступку), є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, коли цей строк спливає раніше за диференційований, подовжений на час ухилення".

Отже, звільнення від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 Кримінального Кодексу України є можливим за наявності трьох умов:

1.закінчення зазначених у законі строків;

2.не ухилення особи від слідства або суду

3.не вчинення протягом цих строків нового злочину певного ступеню тяжкості;

Вирішення питання про наявність таких у мов в цьому випадку призводить до такого.

А. Щодо закінчення зазначених законом строків.

Вирішуючи питання про те, чи сплили передбачені законом строки давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності, суд, виходе з такого.

Відповідно до положень пунктів 1-5 частини 1 статті 49 Кримінального Кодексу України, питання при закінчення строків давності вирішується, виходячи з:

-початкового моменту перебігу строку давності;

-передбаченої законом тривалість строку давності.

Початковим моментом перебігу строку давності є день вчинення особою діяння, що містить елементи складу кримінального правопорушення, передбаченого Особливою частиною Кримінального Кодексу України.

Тривалість строків давності відповідно до пунктів 1-5 частини 1 статті 49 Кримінального Кодексу України визначається ступенем тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, в свою чергу, відповідно до статті 12 Кримінального Кодексу України, визначається відповідно до санкцій статей Особливої частини цього Кодексу.

Статті Кримінального Кодексу ж, санкції яких мають враховуватись при визначенні ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, визначаються відповідно до вчиненого особою діяння та наявності в такому діянні елементів складу кримінального правопорушення, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.

Таке доводить, що для вирішення питання про закінчення строків давності слід визначити:

I.сутність вчиненого особою діяння, час його вчинення та наявність в ньому елементів складу кримінального правопорушення, передбаченого в Особливій частині Кримінального Кодексу України;

II.ступінь тяжкості цього діяння;

III.тривалість строку давності

І……Вирішуючи питання про порядок визначення сутності вчиненого ОСОБА_4 діяння, часу його вчинення та наявність в ньому елементів складу кримінального правопорушення, передбаченого в Особливій частині Кримінального Кодексу України, суд виходе з такого.

1. Норма статті 49 Кримінального Кодексу України на відміну від норм, що регулюють звільнення від кримінальної відповідальності з інших підстав, не пов`язує звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності із визнанням цією особою своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, її каяттям у такому або відшкодуванням нею завданої нею шкоди.

Норми §2 глави 24 Кримінального Процесуального Кодексу України, що регулюють порядок звільнення особи від кримінальної відповідальності, зокрема, за цією обставиною, не передбачають, що для звільнення особи від кримінальної відповідальності за цією обставиною необхідними є встановлення внаслідок досудового розслідування або судового розгляду як самого факту вчинення кримінального правопорушення, так й усіх обставин його вчинення. При цьому відповідно до частини 1 статті 17 Кримінального Процесуального Кодексу України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом. Таким чином, діюче законодавство не пов`язує звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності й з встановленням часу та характеру вчиненого особою кримінального правопорушення внаслідок кримінального провадження.

В той же час, у частині 2 статті 285 Кримінального Кодексу України зазначається про звільнення від кримінальної відповідальності особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення.

При цьому, як розтлумачив Верховний Суд України у пункті 3 своєї Постанові від 24 листопада 2016 року у справі № 5-328 К/С-16, системно-структурний аналіз норм Кримінального Процесуального Кодексу доводить, що обвинувачення особи пов`язується з моментом складання обвинувального акта, що містить офіційну, сформовану на досудовому розслідуванні версію про вчинення особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Таке доводить, що при вирішенні питання про можливість звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності сутність вчиненого особою діяння, час його вчинення та наявність в ньому елементів складу кримінального правопорушення, передбаченого в Особливій частині Кримінального Кодексу України, слід визначати, на підставі версії державного обвинувачення про вчинення особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, що викладена в обвинувальному акті.

2. В межах цього кримінального провадження 27 лютого 2013 року був складений та затверджений обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 , у якому викладалась версія державного обвинувачення про вчинення ним діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

3. За версією, що була сформульована публічним обвинуваченням, ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення за таких обставин.

3.1. В період часу з 21.00 год. 14.01.2013 по 02.00 год. 15.01.2013 року ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 за попередньою змовою з ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебуваючи біля житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , реалізуючи злочинний намір направлений на таємне викрадення чужого майна, шляхом пошкодження замків, які для потерпілого матеріальної цінності не представляють, до передніх дверей легкового автомобіля ВАЗ 2101 держ. номер НОМЕР_1 , який знаходився біля вищевказаного житлового будинку та належить потерпілому ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_5 , звідки таємно викрали, заднє сидіння разом зі спинкою вартістю 300 грн., чохли до нього, які для потерпілого матеріальної цінності не представляє, автомобільне дзеркало заднього виду вартістю 35 грн., автомобільне дзеркало заднього виду вартістю 35 грн., автомобільну насадку до ричагу перемикання швидкостей яка для потерпілого матеріальної цінності не представляє, ричаг для перемикання швидкостей вартістю 35 грн., автомобільний шкребок 20 грн., два ключа запалення з брелком які для потерпілого цінності не представляють, кусок автомобільного проводу довжиною 30 см. та 10 см., які для потерпілого матеріальної цінності не представляють.

В подальшому з місця скоєння злочину намагались втекти та розпорядитись викраденим майном на власний розсуд, але були затримані працівниками О/у ВКР Центрального РВ ММУ, при цьому спричинивши потерпілому ОСОБА_9 матеріальний збиток на загальну суму 485 грн.

Ці дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування та публічним обвинуваченням кваліфіковані за частиною 2 статті 15 - частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України - як: "крадіжка, кваліфікуючою ознакою якого є вчинена за попередньою змовою групою осіб".

3.2. Крім того

в період часу з 14.01.2013 по 15.01.2013 р. ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 за попередньою змовою з ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4, перебуваючи біля житлового будинку який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , реалізуючи злочинний намір направлений на таємне викрадення чужого майна, шляхом пошкодження дверних замків до автомобіля які для потерпілої матеріальної цінності не представляють, проникли до автомобіля ВАЗ 2106 білого кольору, який знаходився біля вищевказаного житлового будинку та належить потерпілій ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_6 , звідки таємно викрали магнітофон марки «Panasonik» моделі CQ-С 1425 N вартістю 701 грн. та дзеркало заднього виду з надписом «Одесса» вартістю 40 грн.

В подальшому з місця скоєння злочину вищевказані особи намагались втекти, та розпорядитись викраденим майном на власній розсуд, але були затримані працівниками О/у ВКР Центрального РВ ММУ, при цьому спричинивши потерпілій ОСОБА_10 матеріальний збиток на загальну суму 741 грн

Ці дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування та публічним обвинуваченням кваліфіковані за частиною 2 статті 15 - частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України - як: "крадіжка, кваліфікуючою ознакою якого є вчинена за попередньою змовою групою осіб, повторно".

За такого при вирішенні питання про можливість звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності сутність вчиненого ним діяння, час його вчинення та наявність в ньому елементів складу кримінального правопорушення, передбаченого в Особливій частині Кримінального Кодексу України, суд визначає на підставі версії державного обвинувачення, за якою

В період часу з 14 по 15 січня 2013 року ОСОБА_4 вчинив за вказаних в обвинувальному акті обставин два кримінальні правопорушення, передбачені частиною 2 статті 15 - частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України.

Отже, початковим моментом перебігу строку давності в цьому випадку є 15 січня 2013 року.

ІІ……Вирішуючи питання про ступінь тяжкості кваліфікованих за частиною 2 статті 15 - частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України кримінальних правопорушень, вчинених ОСОБА_4 , суд враховує санкції цієї норми та положення статті 12 цього Кодексу.

При цьому суд враховує, що з моменту вчинення стверджуваних кримінальних правопорушень:

-санкції за їх вчинення залишились незмінними;

-норми статті 12 Кримінального Кодексу України змінились.

За такого при вирішенні питання про тривалість строків давності в цьому випадку суд керується й вимогами статті 5 цього Кодексу, відповідно до яких:

1. Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

2. Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

3. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

4. Якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Ці норми дозволяють вирішити питання про ступень тяжкості злочинів, у вчиненні яких звинувачений ОСОБА_4 , таким чином.

1. На момент вчинення ОСОБА_4 вказаних автором обвинувального акту кримінальних правопорушень діяла стаття 12 Кримінального Кодексу України в редакції Закону від 15 листопада 2011 року № 4025-VI, яка передбачала класифікацію кримінальних правопорушень на злочини невеликої тяжкості, середньої тяжкості, тяжкі та особливо тяжкі.

Після вчинення цього кримінального правопорушення - 22 листопада 2018 року - був прийнятий Закон України № 2617-VIІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень", що набув чинності 01 липня 2020 року /надалі - Закон № 2617/. Цим законом передбачалось, зокрема, внесення змін до статті 12 Кримінального Кодексу України, а саме - запроваджував іншу класифікацію кримінальних правопорушень; відповідно до запровадженої цим законом класифікації кримінальні правопорушення поділялись на кримінальні проступки та злочини. При цьому цим законом в цілому передбачались менш тяжкі наслідки вчинення кримінальних проступків, ніж вчинення злочинів. Отже, Закон № 2617 становище особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, в цілому покращувалось.

За такого відповідно до приписів частини 2 статті 5 Кримінального Кодексу України норми статті 12 Кримінального Кодексу України в редакції Закону № 4025-VI від 15 листопада 2011 року не можуть застосовуватись відносно кримінального правопорушення, у вчиненні якого звинувачено ОСОБА_11 .

Таке доводить, що відносно ОСОБА_4 мають застосовуватись норми статті 12 Кримінального Кодексу України /в редакції Закону № 2617/.

2. Далі, санкція частини 2 статті 185 Кримінального Кодексу України як на момент вчинення вказаних автором обвинувального акту кримінальних правопорушень, так й на теперішній час передбачає основні покарання у вигляді:

-арешту - на строк від трьох до шести місяців;

-обмеження волі - на строк до п`яти років;

-позбавлення волі - на строк до п`яти років.

Відповідно до частини 2 статті 12 Кримінального Кодексу України /в редакції Закону № 2617/ за такого стверджувані автором обвинувального акту кримінальні правопорушення є нетяжкими злочинами.

ІІІ……Вирішуючи питання щодо тривалості строків давності у зв`язку із вчиненням кримінальних правопорушень, про які йдеться в обвинувальному акті, суд виходе з приписів частини 1 статті 49 Кримінального Кодексу України.

Відповідно до пункту 3 частини 1 цієї статті у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк більше двох років, строк давності становить п`ять років.

Б. Щодо неухилення обвинуваченого від слідства та суду.

І……Відповідно до частини 2 статті 49 Кримінального Кодексу України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років

У своїй постанові від 30 травня 2019 року у справі № 639/793/17 Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду розтлумачив, що ця норма

пов`язує зупинення строків давності не з постановами про зупинення слідства, а лише з умисними діями особи, спрямованими на ухилення від слідства.

Як наголошує далі у цій же постанові Верховний Суд:

Згідно з висновком, який міститься в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2015 року №5-1кс15, під ухиленням від слідства або суду з погляду застосування ст. 49 КК слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника (нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, перебування в тайнику, імітація своєї смерті тощо). Особою, яка ухиляється від слідства або суду, визнається відома цим органам особа (що підтверджується матеріалами кримінальної справи) як така, що вчинила певний злочин і здійснила дії з метою переховування місця свого перебування від слідства або суду. Давність персоніфікована, у зв`язку з чим про ухилення особи від слідства можна говорити лише тоді, коли слідство проводиться щодо конкретної особи. Зупинення перебігу строку давності можливе тільки щодо певної особи, обізнаної про те, що стосовно неї проводиться слідство. Із законодавчого положення про відновлення перебігу строку давності з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання випливає, що особу винного встановлено і здійснюються заходи, спрямовані на встановлення її місцезнаходження.

ІІ……З огляду на ці приписи діючого законодавства та настанови судової практики, суд, повертаючись до обставин цього кримінального провадження, відзначає таке.

1. Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 16 січня 2015 року встановлено, що ОСОБА_4 ухилився від явки до суду.

З огляду на таке, вказаною ухвалою був оголошений розшук ОСОБА_4

/том 2, а.с. 56/

2. Матеріали справи також доводять, що вказана ухвала суду виконувалась до 05 квітня 2021 року; станом на 05 квітня 2021 року вона була виконана, а провадження у справі - відновлене /т. 2, а.с. 76/

Після цього повторно розшук обвинуваченого судом не оголошувався.

Наведене не дає підстав вважати, що після 05 квітня 2021 року ОСОБА_4 від суду ухилявся.

3. Далі, матеріали кримінального провадження доводять, що 06 травня 2019 року ОСОБА_4 був прийнятий на військову службу за контрактом до НОМЕР_2 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_7 та до теперішнього часу проходе службу у Державній прикордонній службі України /том 2, а.с. 117/.

Наведене у сукупності доводить, що, починаючи з 06 травня 2019 року, ОСОБА_4 постійно перебуває в полі зору держави та проходе службу у правоохоронних органах, що із вчиненням дій щодо ухилення від суду є несумісним.

Отже, попри наявність у період з 06 травня 2019 року до 05 квітня 2021 року невиконаної ухвали суду про його розшук, у цей період від суду ОСОБА_4 не ухилявся.

Наведене у сукупності доводить, що ОСОБА_4 ухилявся від суду лише протягом періоду з 16 січня 2015 року до 05 травня 2019 року; саме на цей період строк давності притягнення його до кримінальної відповідальності зупинявся.

В. Щодо вчинення протягом цих строків нового злочину певного ступеню тяжкості.

Відомості про вчинення ОСОБА_4 будь-яких злочинів після 15 січня 2013 року матеріали кримінального провадження не містять.

.

Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали і положення закону, яким він керувався.

Щодо спливу строків давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності.

1. Встановлені судом обставини доводять, що в цьому випадку строк давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності в зв`язку з настанням вказаних автором обвинувального акту подій кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 15 - частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України тривав до 15 січня 2018 року.

2. В зв`язку з ухиленням обвинуваченого від суду цей строк був продовжений на період ухилення, тобто на період, не більший за (05.05.2019 - 16.01.2015) - 04 роки 03 місяці 19 днів.

Отже, строк давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності сплинув (15 січня 2018 року + 04 роки 03 місяці 19 днів) - 04 травня 2022 року.

Щодо наявності процесуальних підстав для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Відповідно до статті 286 Кримінального Процесуального Кодексу України суд розглядає питання про звільнення від кримінальної відповідальності за клопотання сторони кримінального провадження

З огляду на ці приписи діючого законодавства суд, повертаючись до обставин цього кримінального провадження, відзначає таке.

1. В цьому випадку про закриття кримінального провадження просить сторона захисту.

2. Про наслідки звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 освічений та просить про закриття провадження у справі.

2. Потерпілі своїм правом заперечувати проти закриття кримінального провадження скористатись не побажали.

Отже, клопотання захисника про звільнення його від кримінальної відповідальності в зв`язку із спливом строків давності слід задовольнити, в зв`язку із чим - звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності.

Стосовно подальшого руху кримінального провадження.

1. Відповідно до частини 2 статті 288 цього ж Кодексу суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.

Отже, в зв`язку зі звільненням ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності провадження у справі відносно нього слід закрити.

2. Стосовно ж провадження у справі відносно ОСОБА_8 суд відзначає таке.

2.1. Підстави для закриття цього провадження є відсутніми.

За такого з метою забезпечення здійснення кримінального провадження відносно нього матеріали кримінального провадження в частині обвинувачення ОСОБА_8 слід виділити в окреме провадження.

2.2.При цьому в окреме провадження слід виділити:

-екземпляр цієї ухвали;

-оригінали матеріалів судового провадження у період до зупинення справи відносно ОСОБА_8 (до 18 червня 2014 року), що містяться у тому 1 на аркушах справи 1 - 238 (згідно із внутрішнім описом цього тому);

-копію розпорядження керівника апарату суду № 78 від 01 лютого 2022 року;

-копію протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 лютого 2022 року.

2.3. З огляду на таке, до матеріалів кримінального провадження відносно ОСОБА_4 слід залучити:

-копію (екземпляр) обвинувального акту;

-копії журналів судового засідання за період до 18 червня 2014 року.

Керуючись ст.ст. 369-372, 376 Кримінального Процесуального Кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

1.Клопотання захисника - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності в зв`язку з обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених частиною 2 статті 15 - частиною 2 статті 185; частиною 2 статті 15 - частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України - в зв`язку з закінченням строків давності.

2.Виділити матеріали кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених частиною 2 статті 15 - частиною 2 статті 185; частиною 2 статті 15 - частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України - в окреме провадження.

3.Виділити в окреме провадження:

-екземпляр цієї ухвали;

-оригінали матеріалів судового провадження у період до зупинення справи відносно ОСОБА_8 (до 18 червня 2014 року), що містяться у тому 1 на аркушах справи 1 - 238 (згідно із внутрішнім описом цього тому);

-копію розпорядження керівника апарату суду № 78 від 01 лютого 2022 року;

-копію протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 лютого 2022 року.

4.Залучити до матеріалів кримінального провадження відносно ОСОБА_4 :

-копію (екземпляр) обвинувального акту;

-копії журналів судового засідання за період до 18 червня 2014 року.

5.Провадження у справі про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених частиною 2 статті 15 - частиною 2 статті 185; частиною 2 статті 15 - частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України - закрити.

Ухвала в частині звільнення від кримінальної відповідальності та закриття провадження у справі може бути оскарженою до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 7 (семи) днів з дня її оголошення; в решті ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя = ОСОБА_1. =