12.02.2024 Провадження по справі № 1-кп/940/10/24
Справа № 940/841/21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2024 року Тетіївський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тетієві матеріали кримінального провадження № 0000057 від 20.05.2021 року за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Михайлівка Тетіївського району Київської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, одруженого, не працюючого, пенсіонера, інваліда 2 групи, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

20.05.2021 року близько 10 години 50 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи по провулку Кагарлуцького, поряд із домоволодінням АДРЕСА_1 , з метою заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на ґрунті тривалих неприязних відносин, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, умисно наніс не менше 2 ударів металевою частиною молотка в область голови потерпілого ОСОБА_6 .

Вказаними протиправними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, множинних ран та саден голови (забою м`яких тканин голови), які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Вказані дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

ІІ. Позиція сторін кримінального провадження

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, не визнав та пояснив суду, що 20 травня 2021 року він вийшов з будинку чистити черевики. У цей час до нього підійшов сусід ОСОБА_6 та вдарив його в пах. Далі ОСОБА_6 закотив йому зелений светр на голову і колінами бив до тих пір, поки в нього не вилетів мост та почала йти кров з рота. Після чого він став кликати на допомогу, але ніхто не допоміг. Після отриманих ушкоджень, він впав землю і, можливо, при падінні із необережності наніс ОСОБА_6 удар молотком. Однак, умисно ударів молотком в область голови ОСОБА_6 він не наносив. Разом з тим, заявлений потерпілим ОСОБА_6 цивільний позов просив залишити без розгляду.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 просив суд виправдати ОСОБА_4 у зв`язку з недоведеністю пред`явленого йому обвинувачення та залишити цивільний позов без розгляду.

Потерпілий ОСОБА_6 просив суд притягнути обвинуваченого ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності.

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_7 щодо вирішення міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 покладався на потерпілого. Також, просив задовольнити цивільний позов у повному обсязі.

Прокурор підтримала пред`явлене ОСОБА_4 державне обвинувачення у суді у повному обсязі, просила суд визнати ОСОБА_4 винуватим та призначити йому покарання в межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України.

ІІІ. Докази на підтвердження встановлених судом обставин, оцінка та мотиви суду.

Незважаючи на процесуальну позицію обвинуваченого ОСОБА_4 щодо невизнання своєї вини, провівши судове слідство в межах висунутого обвинувачення у відповідності до положень ч. 1 ст. 337 КПК України, безпосередньо дослідивши докази, заслухавши доводи учасників кримінального провадження, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, підтверджується наступними доказами.

Так, допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 суду повідомив, що обвинувачений ОСОБА_4 є його сусідом, з яким тривалий час він перебуває у неприязних відносинах. 20 травня 2021 року, повертаючись додому із Ощадбанку, ОСОБА_6 побачив як ОСОБА_4 швидко перебіг із свого обійстя на дорогу. Підійшовши до поштового ящика та забравши квитанції, почав йти далі. Однак, обвинувачений у цей час стояв з молотком і ще з чимось та почав його обзивати, на що він, не звертаючи уваги, пішов далі. Обвинувачений почав бігти за ним та наніс ззаду удар молотком. Після чого, ОСОБА_4 замахнувся ще раз, на що він відхилився, але ОСОБА_4 ще раз вдарив його. Далі, схвативши обвинуваченого за руку, який не звільняючи руки, ще раз вдарив його. Після чого, в нього в очах потемніло, розболілась голова, почав гойдатися. Побачивши, що в нього йде кров з-під кепки, обвинувачений відійшов та сказав нецензурними словами: «тобі осталося жити ще три дні, а тоді я тебе все одно кончу». Потім, обвинувачений пішов до себе в гараж, а ОСОБА_4 додому. Далі, дружина ОСОБА_6 викликала працівників поліції, а потім і швидку медичну допомогу.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 , яка є сусідкою обвинуваченого ОСОБА_4 , пояснила суду, що особисто не бачила конфлікту, який відбувався між обвинуваченим та потерпілим. У той день, точної дати не пам`ятає, вона поспішала в церкву та почула на вулиці, як хтось кричав про допомогу. Вона підбігла до хвіртки та побачила ОСОБА_10 , якого впізнала за статурою, та гукнула до нього, на що він махнув рукою і пішов далі, не відповівши. Потім вона пішла додому. Хто кликав на допомогу, вона не знає.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 , яка є дружиною потерпілого ОСОБА_12 , пояснила суду, що з обвинуваченим ОСОБА_4 тривалий час перебувають у неприязних відносинах. 20.05.2021 року її чоловік ОСОБА_12 ходив в Ощадбанк платити за дитячий садок. Вона в той час вийшла на подвір`я і побачила, як Моторний робив клітку. У руках у нього був молоток і якийсь заточений гостряк. Далі вона пішла до будинку. Через незначний проміжок часу додому прийшов її чоловік, який був весь у крові. Вона вибігла на вулицю і побачила жінку з газової служби, в якої попросила викликати швидку медичну допомогу, бо була в шоковому стані. Також у цей час побачила, що обвинувачений ОСОБА_4 сів у свій автомобіль та поїхав у напрямку центра. Чоловік їй розказав, що побив його Моторний молотком. Далі приїхали працівники поліції і сказали, що потрібно викликати слідчого. Після цього чоловіка забрали у лікарню в м. Біла Церква.

Крім того, винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується й іншими доказами, а саме:

- рапортом ст. інспектора-чергового Тетіївського ВП Сквирського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_13 від 20.05.2021 року за № 1317, згідно з яким 20.05.2021 року о 10:57 надійшло повідомлення зі служби 102 від заявниці ОСОБА_11 про те, що за адресою: АДРЕСА_2 чоловіка ОСОБА_6 побив сусід ОСОБА_14 (а. с. 2 т. № 2);

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, що засвідчує дату реєстрації кримінального провадження № 0000057 від 20.05.2021 року за заявою ОСОБА_6 про те, що 20.05.2021 року близько 11 години в АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносинах наніс тілесні ушкодження ОСОБА_6 (а. с. 1 т. № 2);

- заявою ОСОБА_6 від 20.05.2021 року про притягнення ОСОБА_15 до кримінальної відповідальності, який 20.05.2021 року близько 11 години в АДРЕСА_2 наніс йому тілесні ушкодження (а. с. 3 т. № 2);

- протоколом огляду місця події від 20.05.2021 року з ілюстративними таблицями, відповідно до якого оглянуто відкриту ділянку місцевості, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Під час огляду виявлено та вилучено молоток із дерев`яним руків`ям та металевим молотом (а. с. 4-7 т. № 2);

- протоколом пред`явлення речей для впізнання від 08.07.2021 року з ілюстративними таблицями, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_6 впізнав молоток, яким спричинено йому тілесні ушкодження ОСОБА_4 (а. с. 13-15 т. № 2);

- висновком експерта № 87 від 05.07.2021 року, згідно якого на підставі медичної документації (медичної карти стаціонарного хворого № 812 ТОВ «Медичний центр «Консиліум Медікал») ОСОБА_6 встановлено наступні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма (20.05.2021 р.); струс головного мозку, забій м`яких тканин голови. Описані тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, множинних ран та саден голови (забою м`яких тканин голови) утворилися внаслідок нанесення ударів молотком іншою особою та відповідають даті утворення, а саме 20.05.2021 року. Ці тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я (а. с. 11-12 т. № 2);

- постановою про перекваліфікацію складу кримінального правопорушення від 07.07.2021 року (а. с.16 т. № 2);

- долученими потерпілим фотознімками тілесних ушкоджень (а. с. 26-29 т. № 2).

Дослідивши та оцінивши усі зібрані докази відповідно до ст. 94 КПК України, з точки зору їх належності й допустимості, а сукупність зібраних доказів - із точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 в умисному заподіянні легкого тілесного ушкодження ОСОБА_6 , що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Так, наявність у потерпілого ОСОБА_6 легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, а саме: закритої черепно-мозкової травми (20.05.2021 р.); струсу головного мозку, забою м`яких тканин голови, встановлена висновком експерта № 87 від 05.07.2021 року.

При цьому, у суду немає сумнівів у правдивості показань ОСОБА_6 щодо нанесення йому тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_4 , які є послідовними, логічними, узгоджуються з іншими доказами дослідженими в судовому засіданні та підтверджуються наслідками спричинених тілесних ушкоджень.

Підстав у потерпілого, якого попереджено про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, обмовляти обвинуваченого, судом не встановлено. При цьому, суд звертає увагу, що потерпілий у ході судового розгляду показів не змінював.

З приводу тверджень обвинуваченого ОСОБА_4 про те, що свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_11 не були очевидцями події, тому їхні показання не можуть бути прийняті до уваги, суд зазначає таке.

Так, свідок ОСОБА_11 , яка є дружиною потерпілого ОСОБА_6 , надала суду показання так, як вона сприймала інформацію про кримінальне правопорушення, та у тій мірі, наскільки їй було відомо про обставини події. Її показання не суперечать показанням потерпілого та узгоджуються, зокрема із рапортом ст. інспектора-чергового Тетіївського ВП Сквирського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_13 від 20.05.2021 року за №1317 про надходження 20.05.2021 року від заявниці ОСОБА_11 повідомлення про побиття сусідом Моторним її чоловіка ОСОБА_6 .

Водночас, показання свідка ОСОБА_16 , яка не була очевидцем події, що і не заперечувалося останньою у судовому засіданні, суд оцінює критично.

При цьому, суд звертає увагу на те, що відсутність безпосередніх очевидців моменту спричинення тілесних ушкоджень потерпілому не спростовує доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки доводиться сукупністю інших наявних доказів.

Невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 , суд розцінює як спосіб ухилитися від кримінальної відповідальності та можливість уникнути справедливого покарання. Його твердження надані під час судових засідань, про те, що саме він є потерпілим від бійки, спростовуються дослідженими та оціненими судом доказами.

Зрештою, обвинувачений ОСОБА_4 у своїх показаннях фактично не заперечував можливого факту заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 внаслідок необережного руху його руки із зажатим у ній молотком під час конфлікту, який мав місце 20.05.2021 року.

Відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом вимагається, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою за висунутим обвинуваченням.

Власне цей термін «стандарт доказування» (standard of proof) позначає рівень ймовірності, до якого обставина повинна бути підтверджена доказами, щоб вважатись дійсною.

Сторона обвинувачення, на яку покладено тягар доведення висунутого обвинувачення, подала суду істотні докази та достатні пояснення стосовно обставин нанесення обвинуваченим ОСОБА_4 тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 .

Суд, дотримуючись вимог ст. 94 КПК України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку є доведеною, що ніяк не можна вважати припущенням суду, а є сукупністю вагомих підстав для прийняття відповідного процесуального рішення.

ІV. Кримінально-правова кваліфікація дій обвинуваченого та призначення покарання

Суд остаточно визначає кваліфікацію, яка повинна надаватися з правової точки зору фактам у цьому кримінальному провадженні.

З огляду на висунуте обвинувачення, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тобто вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.

При вирішенні питання щодо міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує, що скоєне обвинуваченим кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України відноситься до кримінального проступку, особу винного, який раніше не судимий, є пенсіонером, інвалідом 2 групи, одружений, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра КНП «Тетіївська центральна лікарня» Тетіївської міської ради, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, які б пом`якшували покарання обвинуваченому ОСОБА_4 на підставі статті 66 КК України, суд не встановив.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому ОСОБА_4 на підставі статті 67 КК України, суд не встановив.

Враховуючи всі обставини кримінального провадження, а також те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та необхідним призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України.

Таке покарання, на переконання суду, є співмірним протиправному діянню, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 , попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

V. Ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Вирішуючи питання щодо пред`явленого потерпілим ОСОБА_6 цивільного позову про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 завданої матеріальної шкоди у розмірі 83644,26 грн. та моральної шкоди у розмірі 50000,00 грн., суд зазначає наступне.

Так, цивільний позов обґрунтовано тим, що внаслідок неправомірних дій обвинуваченого ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_6 завдані легкі тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку та забою м`яких тканин голови, після отримання яких він перебував на стаціонарному лікуванні. На лікування та проїзд на лікування ОСОБА_6 біло витрачено грошові кошти в сумі 83644,26 грн. (а. с. 26-36 т. № 1);

Обвинувачений ОСОБА_4 надав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, вказуючи, що ОСОБА_6 лікувався від ряду хронічних захворювань, тому, у даному випадку підлягає розмежуванню його витрати на лікування від спричинених тілесних ушкоджень та лікування хронічних захворювань. Крім того, не доведена необхідність понесення витрат на пальне. Також, відсутні докази, що саме ці ліки, на придбання яких потерпілим долучені чеки, призначалися лікарем (а. с. 48-49 т. № 1).

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.

За наведеними вище нормами кримінального процесуального закону встановлено, що обставини, викладені у цивільному позові, та розмір завданої шкоди, належать до тих, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та з`ясуванню судом під час ухвалення судового рішення.

Так, на підтвердження заявленого позивачем (потерпілим) ОСОБА_6 розміру заподіяної йому матеріальної шкоди суду надано: чеки на придбання лікарських засобів, мінеральної води, пального; акт надання послуг № 683 від 28.05.2021 року; акт наданих послуг ТОВ «Медичний центр «Консиліум Медікал» від 31.05.2021 року № Г210528/18; розрахунок-акт оплати за послуги медичної допомоги № Г210601/54 від 11.06.2021 року (а. с. 30-36 т. № 1).

Зважаючи на встановлені судом обставини, суд бере до уваги, як належні та допустимі докази на підтвердження понесених витрат на лікування позивача, наступні чеки: від 22.05.2021 року на суму 5,00 грн. (бахіли, медична маска); від 23.05.2021 року на суму 36,60 грн. (комбіспазм); від 23.05.2021 року на суму 17,20 грн. (бахіли, пластир); від 24.05.2021 року на суму 48,70 грн. (комплект одягу для відвідування); від 27.05.2021 року на суму 165,00 грн. (валідол, німід); від 27.05.2021 року на суму 29,00 грн. (валідол, дротаверін); від 23.05.2021 року на суму 22,50 грн. (етанол); від 24.05.2021 року на суму 91,73 грн. (єврофаст); від 25.05.2021 року на суму 48,20 грн. (лейкопластир); від 27.05.2021 року на суму 3,40 грн. (бахіли).

Ці чеки, відповідно до яких період придбання ліків та медичних засобів збігається з періодом проходження потерпілим лікування (з 20.05.2021 року по 27.05.2021 року та з 27.05.2021 року по 11.06.2021 року), а їх назви вказують на те, що вони могли використовуватися для лікування спричинених тілесних ушкоджень, свідчать про належне підтвердження витрат на лікування потерпілого та підлягають стягненню з обвинуваченого.

Також, суд бере до уваги, як належний доказ, акт надання послуг № 683 від 28.05.2021 року (МРТ головного мозку) на суму 1200,00 грн., оскільки призначення МРТ головного мозку пов`язане з лікуванням позивача.

Проте, суд критично оцінює, як докази на обґрунтування понесених витрат на лікування, а саме: акт наданих послуг ТОВ «Медичний центр «Консиліум Медікал» від 31.05.2021 року № Г210528/18 та розрахунок-акт оплати за послуги медичної допомоги №Г210601/54 від 11.06.2021 року, оскільки неможливо перевірити та визначити, що ці витрати понесені саме позивачем на його лікування, пов`язане з спричиненими тілесними ушкодженнями, а не на лікування хронічних захворювань, та відповідно, зазначені витрати є виправданими та підтверджені медичною документацією. В матеріалах кримінального провадження відсутні, зокрема виписка із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_6 або історія хвороби із зазначенням переліку рекомендованих для лікування медичних препаратів, їх кількості, вмісту та форми, які були придбані потерпілим на підставі виданих лікарем відповідних рецептів, рекомендацій.

З огляду на зазначене, суд вважає, що позивачем ОСОБА_6 не підтверджена належними та допустимими доказами наявність причинного зв`язку між спричиненими тілесними ушкодженнями та витратами на його лікування у ТОВ «Медичний центр «Консиліум Медікал».

Водночас, суд не бере до уваги, як належні докази, чеки, а саме: від 20.05.2021 року на суму 1100 грн. (відсутнє найменування товару); від 24.05.2021 року на суму 7,80 грн. (мінеральна вода); від 24.05.2021 року на суму 17,60 грн. (мінеральна вода); від 27.05.2021 року на суму 45,57 грн. (вода Рео); від 27.05.2021 року на суму 19,60 грн. (не можливо прочитати найменування товару); від 27.05.2021 року на суму 14,00 грн. (серветки вологі); на суму від 27.05.2021 року № 597202 на суму 22,40 грн. (мінеральна вода), оскільки позивачем не надано доказів у доцільності їх придбання та належність їх саме на лікування позивача.

Зрештою, позивачем не доведено належними та допустимими доказами причинний зв`язок між витратами на пальне із його перебуванням на стаціонарному лікуванні у вказаний період, оскільки, згідно з чеками, наданими щодо вартості пального, а саме: від 21.05.2021 року на суму 299,90 грн.; від 22.05.2021 року на суму 600,00 грн.; від 23.05.2021 року на суму 399,81 грн.; від 24.05.2021 року на суму 560,00 грн.; від 27.05.2021 року на суму 399,80 грн.; від 28.05.2021 року на суму 390,19 грн.; від 02.06.2021 року на суму 199,86 грн.; від 09.06.2021 року на суму 500,00 грн., пальне купувалось в м. Тетієві Київської області та смт. Володарка Київської області, тобто в той час, коли позивач ОСОБА_6 перебував на стаціонарному лікуванні в м. Біла Церква Київської області, а потім в м. Києві.

Відтак, з огляду на зазначене вище, розмір матеріальних збитків, які підтверджені матеріалами цивільного позову, становить 1667,33 грн. та підлягає стягненню з відповідача (обвинуваченого) на користь позивача (потерпілого).

Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд керується вимогами статті 23 ЦК України, згідно з якою особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Верховний суд у постанові від 10.04.2019 року у справі № 464/3789/17 дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту.

Розмір відшкодування шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Зазначене узгоджується із висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 15 грудня 2020 року в справі № 752/17832/14-ц.

Судом встановлено, що протиправні дії обвинуваченого ОСОБА_4 безумовно зумовили для потерпілого ОСОБА_6 моральну шкоду.

Проте, вимоги позивача ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди в розмірі 50000,00 грн. суд вважає надмірними та без достатньо переконливих доказів заподіяння такого розміру моральної шкоди.

Відтак, з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості, встановлених обставин кримінального провадження, характеру та глибини душевних страждань, які позивач (потерпілий) ОСОБА_6 зазнав у зв`язку з спричиненими йому травмами, суд визначає розмір моральної шкоди, заподіяної потерпілому ОСОБА_6 обвинуваченим ОСОБА_4 у розмірі 15000 гривень, які необхідно стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого.

З огляду на наведені вище норми права, встановлені фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення цивільного позову.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись статтями 373-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Цивільний позов ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , матеріальну шкоду у розмірі 1667 (одна тисяча шістсот шістдесят сім) гривень 33 копійок та моральну шкоду у розмірі 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень.

У задоволенні решти вимог - відмовити.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: металевий молоток, який знаходиться в кімнаті зберігання речових доказів відділення поліції № 3 Білоцерківського районного управління поліції ГУ НП в Київській області, знищити; медичну картку стаціонарного хворого № 4978 ОСОБА_6 та медичну картку стаціонарного хворого №812 ОСОБА_6 зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_17