Дата документу 02.02.2024Справа № 554/1055/24
Провадження № 1-кс/554/1854/2024
У Х В А Л А

02 лютого 2024 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві клопотання слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту СВ Полтавського районного управління ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні № 0000208 від 01 лютого 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в:

До провадження слідчого судді надійшло вищезазначене клопотання про накладення арешту на спеціалізований вантажний сідловий тягач MAN TGX 18.480, д. н. з. НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 та на загальний напівпричеп н/пр-тентований SCHMITZ, SCS 24L, д. н. з. НОМЕР_3 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4 , які належать ПП «БУДПОСТАЧ», з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування. Місце зберігання транспортного засобу просив визначити за адресою м. Полтава, вул. 9 Січня, 1.

В обґрунтування поданого клопотання слідчий зазначив, що СВ Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000208 від 01 лютого 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за фактом того, що 31 січня 2024 року, близько 12 год 10 хв, водій спеціалізованого вантажного сідлового тягача MAN TGX 18.480, д. н. з. НОМЕР_1 , із загальним напівпричепом н/пр-тентованим SCHMITZ SCS 24L, д. н. з. НОМЕР_3 , ОСОБА_5 , виїжджаючи із прилеглої території в м. Полтава, вул. 9 Січня, 1, із маневром повороту праворуч, не дав дорогу велосипедисту ОСОБА_6 , що рухався по вул. 9 Січня із ліва на право по напрямку його руху, із яким допустив зіткнення. В результаті ДТП, велосипедист ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження, ступінь яких встановлюється.

31 січня 2024 року в ході проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди в м. Полтава по вул. 9 Січня, 1 було виявлено сідловий тягач MAN TGX 18.480, д. н. з. НОМЕР_1 , із напівпричіпом н/пр-тентованим SCHMITZ SCS 24L, д. н. з. НОМЕР_3 , та велосипед синього кольору, котрі зберегли на собі сліди дорожньо-транспортної пригоди (механічні пошкодження), в результаті якого велосипедист ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 спеціалізований вантажний сідловий тягач MAN TGX 18.480, д. н. з. НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 належить ПП «БУДПОСТАЧ»; згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 загальний напівпричеп н/пр-тентований SCHMITZ, SCS 24L, д. н. з. НОМЕР_3 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4 належить ПП «БУДПОСТАЧ».

Постановою слідчого від 01 лютого 2024 року вищевказані транспортні засоби визнані речовими доказами в кримінальному провадженні.

З метою повного, всебічного і неупередженого здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення, для проведення слідчих дій та експертних досліджень з використанням вказаних транспортних засобів та задля збереження слідової інформації, виникла необхідність у накладенні на них арешту.

Зважаючи на неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть у ньому участь, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснюється.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Речовим доказом у розумінні положень ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до п. п. 1, 2, 5 і 6 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як слідує зі змісту клопотання, метою арешту майна є забезпечення збереження речових доказів.

Аналізуючи матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим доведено, що вказане майно має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Зазначене майно підлягає арешту, так як не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

На підставі викладеного, зважаючи на принципи розумності та співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для арешту майна, шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування.

Разом з тим, вирішуючи ініційоване слідчим клопотання, слідчий суддя зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 20 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 року № 1104 зберігання речових доказів у вигляді автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках територіальних органів Національної поліції для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів.

Тобто, як це слідує з системного аналізу вищевказаних нормативних актів, визначення місця зберігання речових доказів на стадії досудового розслідування належить до виключної компетенції органів досудового розслідування.

Керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170 173, 372 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в:

Клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт на спеціалізований вантажний сідловий тягач MAN TGX 18.480, д. н. з. НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 та на загальний напівпричеп н/пр-тентований SCHMITZ, SCS 24L, д. н. з. НОМЕР_3 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4 , які належать ПП «БУДПОСТАЧ», шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_7