Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/49/24 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2024 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький апеляційну скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18 січня 2024 року, якою щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки м. Кіровограда, заміжньої, маючої на утриманні малолітню дитину, перебуваючи на посаді бухгалтера первинної профспілкової організації викладачі і співробітників Центральноукраїнського педагогічного університету імені Володимира Винниченка, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3, 4 ст.191 КК України

продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з 18.01.2024 року по 17.03.2024 року з визначення застави у розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у сумі 402 600 грн.

інші учасники судового розгляду:

прокурор ОСОБА_8 ,

захисник ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати, ухвалити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП в Кіровоградській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 та обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Свої вимоги мотивує тим, що слідчим суддею при розгляді клопотання слідчого, не прийнято до уваги всі обставини та докази на які посилалась сторона захисту, невірно оцінені ризики, які не доведені належними доказами, не в повній мірі враховано особу підозрюваної. Так, слідчий суддя вказав в ухвалі, що обґрунтованість підозри ОСОБА_6 підтверджується матеріалами кримінального провадження, проте, в суді матеріали кримінального провадження не досліджувались. При цьому, згідно даних матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 знаходилась на лікуванні в медсанчасті ДУ «Кіровоградський слідчий ізолятор» на протязі 3 тижнів, але не зважаючи на письмові клопотання захисника про здійснення консультації лікаря невропатолога для визначення лікування ОСОБА_6 , адміністрація слідчого ізолятора самоусунулась, відповіді не надає, лікаря не запрошує, чим порушує конституційні права підозрюваної. Водночас,прокурором в судовому засіданні не надано доказів та не доведено слідчому судді виняткових обставин, які б виправдовували обрання міри запобіжного заходи ОСОБА_6 - тримання під вартою та свідчили б про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів до неї. Слідчий суддя в Ухвалі не зазначив та не навів факти, на підстави яких він дійшов до висновку, що обвинувачена може ухилитися від органів розслідування та суду, перешкоджати встановленню істини у справі. Висновки суду не можуть ґрунтуватись на припущеннях. На думку сторони захисту, наявні підстави вважати, що інший більш м`який запобіжний захід, передбачений ст.176 КПК України, а саме, домашній арешт, може на даному етапі забезпечити виконання підозрюваною ОСОБА_6 її процесуальних обов`язків та запобігти ризику, передбаченому п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 разом з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 й невстановленою досудовим розслідуванням службовою особою Центральноукраїнського державного педагогічного університету в період січня грудня 2018 року, переслідуючи корисливий мотив, зловживаючи службовим становищем внесли недостовірні відомості до платіжних доручень про перерахування заробітної плати, відомостей на виплату заробітної плати працівників навчального закладу по банкам, розрахунково-платіжних відомостей працівника (типова форма №П-6) та до особових рахунків працівника, в результаті чого була нарахована та виплачена зайва заробітна плата працівникам Центральноукраїнського державного педагогічного університету, в розмірі 1906215,16 гривень, таким чином розтратили вказані грошові кошти, з метою подальшого схиляння працівників Центральноукраїнського державного педагогічного університету, які були не обізнані про злочинні дії останніх, на повернення повної суми незаконно нарахованої премії або її частини безпосередньо одному із учасників групи осіб.

Крім того, ОСОБА_6 разом з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 й невстановленою досудовим розслідуванням службовою особою Центральноукраїнського державного педагогічного університету в період січня грудня 2019 року, переслідуючи корисливий мотив, зловживаючи службовим становищем внесли недостовірні відомості до платіжних доручень про перерахування заробітної плати, відомостей на виплату заробітної плати працівників навчального закладу по банкам, розрахунково-платіжних відомостей працівника (типова форма №П-6) та до особових рахунків працівника, в результаті чого була нарахована та виплачена зайва заробітна плата працівникам Центральноукраїнського державного педагогічного університету, в розмірі 1655596,87 гривень, таким чином розтратили вказані грошові кошти, з метою подальшого схиляння працівників Центральноукраїнського державного педагогічного університету, які були не обізнані про злочинні дії останніх, на повернення повної суми незаконно нарахованої премії або її частини безпосередньо одному із учасників групи осіб.

Крім того, ОСОБА_6 , разом з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 й невстановленою досудовим розслідуванням службовою особою Центральноукраїнського державного педагогічного університету в період січня грудня 2020 року, переслідуючи корисливий мотив зловживаючи службовим становищем внесли недостовірні відомості до платіжних доручень про перерахування заробітної плати, відомостей на виплату заробітної плати працівників навчального закладу по банкам, розрахунково-платіжних відомостей працівника (типова форма №П-6) та до особових рахунків працівника, в результаті чого була нарахована та виплачена зайва заробітна плата працівникам Центральноукраїнського державного педагогічного університету, в розмірі 1495678 гривень, таким чином розтратили вказані грошові кошти, з метою подальшого схиляння працівників Центральноукраїнського державного педагогічного університету, які були не обізнані про злочинні дії останніх, на повернення повної суми незаконно нарахованої премії або її частини безпосередньо одному із учасників групи осіб.

Крім того, ОСОБА_6 , разом з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 й невстановленою досудовим розслідуванням службовою особою Центральноукраїнського державного педагогічного університету, в період січня липня 2021 року невстановлена досудовим розслідуванням службова особа Центральноукраїнського державного педагогічного університету, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_6 переслідуючи корисливий мотив зловживаючи службовим становищем внесли недостовірні відомості до платіжних доручень про перерахування заробітної плати, відомостей на виплату заробітної плати працівників навчального закладу по банкам, розрахунково-платіжних відомостей працівника (типова форма №П-6) та до особових рахунків працівника, в результаті чого була нарахована та виплачена зайва заробітна плата працівникам Центральноукраїнського державного педагогічного університету, в розмірі 226300,45 гривень, таким чином розтратили вказані грошові кошти, з метою подальшого схиляння працівників Центральноукраїнського державного педагогічного університету, які були не обізнані про злочинні дії останніх, на повернення повної суми незаконно нарахованої премії або її частини безпосередньо одному із учасників групи осіб.

Органами досудового розслідування дії ОСОБА_11 кваліфіковані якрозтрата чужого майна, яке перебувало у віданні особи шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.191 КК України, як розтрата чужого майна, яке перебувало у віданні особи шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.191 КК України та розтрата чужого майна, яке було у її віданні шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб у великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.191 КК України, , про що 28.09.2023 їй повідомлено про підозру.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18.01.2024 задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Кіровоградській областіпро продовження застосування підозрюваній ОСОБА_6 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000147 в межах строку досудового розслідування, по 17.03.2024 включно, з визначенням застави. Рішення слідчого судді мотивовано тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, яке відповідно статті 12 КК України належать до тяжких кримінальних правопорушень, за яке передбачено покарання у виді обмеження волі на строк від трьох до п`яти років або позбавленням волі на строк від трьох до восьми років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років. Крім того, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, яке відповідно статті 12 КК України належать до тяжких кримінальних правопорушень, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років. слідчий суддя вважає, що наведені у клопотанні слідчого обставини у сукупності дають достатні підстави вважати наявним та обґрунтованим ризик переховування з метою ухилення від кримінальної відповідальності. Також слідчим суддею зазначено, що підозрювана може ухилятись від кримінальної відповідальності шляхом переховування від органів досудового розслідування та/або суду шляхом залишення місця проживання, маючи при цьому всі можливості та засоби, оскільки покарання за вчинене ОСОБА_6 кримінальне правопорушення, передбачене виключно позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років. Крім того, з урахуванням тяжкості покарання та вагомості доказів обґрунтованості підозри, ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків, що вже допитані у проваджені і дають викривальні свідчення, так і тих, що підлягають встановленню та допиту серед працівників ЦДПУ ім. В. Винниченка, з метою зміни та дачі показів останніми на його користь. Може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме укривати від слідства дійсні обставини скоєння кримінального правопорушення та обставини необхідні для встановлення істини у провадженні. При визначені альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, слідчий суддя врахував обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , її суспільну небезпеку, майновий та сімейний стан підозрюваної, наявність утриманців, стан здоров`я, інші дані про її особу, як того вимагають вимоги ч.4 ст.182 КПК України, наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також те, що утримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, та прийшов до висновку, що вчинені підозрюваною вказані вище кримінальні правопорушення є виключним випадком, оскільки відповідно до примітки ст. 45 КК України є корупційними правопорушеннями, і тому вважав за можливе вийти за межі передбаченого ст. 182 КПК України граничного розміру застави.

Заслухавши доповідь судді, в дебатах захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 , який підтримав подану апеляційну скаргу, думку прокурора про залишення ухвали суду без зміни, зваживши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до таких висновків.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми обрання запобіжного заходу.

Так, перевіркою наданих до апеляційного суду матеріалів встановлено, що зазначені вимоги закону місцевим судом не були дотримані в повному обсязі.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, слідчим відділом СУ ГУНП в Кіровоградській областіпроводиться досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.09.2023 за №0000147 за підозрою ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3, 4 ст.191 КК України.

28.09.2023 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні даних кримінальних правопорушень.

18.01.2024 слідчим суддею Ленінського районного суду м. Кіровограда, ОСОБА_6 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 17.03.2024.

20.11.2023 ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда у вказаному кримінальному провадженні продовжено строк досудового розслідування до 28.03.2024 року.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя не виконав вимоги ст.199 КПК України, та прийняв передчасне рішення про продовження ОСОБА_6 дію строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З наданих апеляційному суду матеріалів вбачається, що на стадії розгляду слідчим суддею питання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , остання обґрунтовано підозрюється в скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3, 4 ст.191 КК України.

Мотивуючи неможливість застосування до підозрюваної ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою прокурор зазначив, що завершити досудове розслідування у кримінальному провадженні не представляється можливим, оскільки необхідно провести наступні процесуальні дії: а саме: отримати 45 висновки судово-почеркознавчих експертиз; отримати висновки 11 комп`ютерно-технічних експертиз; провести судово-психіатричну експертизу відносно підозрюваної ОСОБА_6 ; Отримати аналітичний висновок ГУ ДПС в Кіровоградській області з метою встановлення факту легалізації грошових коштів; призначити та провести із врахуванням проведених комп`ютерно-технічних експертиз, судово-почеркознавчих та висновку аналітика ГУ ДПС в Кіровоградській області судово-економічну експертизу; долучити до матеріалів кримінального провадження в повному обсязі характеризуючі дані підозрюваних; після отримання висновків експертиз скласти та повідомити остаточну підозру у кримінальному провадженні; з урахуванням проведених тимчасових доступів та отриманих висновків експертів повторно допитати 80 свідків у кримінальному провадженні, яким нараховувалась зайва заробітна плата; повторно допитати підозрюваних, з урахуванням кінцевої підозри у кримінальному провадженні; вчинити дії на встановлення невстановленої досудовим розслідуванням особи та повідомити їй про підозру; за необхідності провести одночасні допити декількох осіб, у т. ч. за участю підозрюваних; виконати інші слідчі (процесуальні) дії у проведенні яких виникне необхідність; ознайомити підозрюваних із матеріалами кримінального провадження; виконати вимоги ст.290 КПК України; скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

Водночас, колегія суддів не погоджується з висновком слідчого судді про те, що лише найсуворіший запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної ОСОБА_6 та забезпечить запобігання ризиків, передбаченихст.177 КПК України.

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченої, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування.

Проте, кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Так, колегією суддів встановлено, що ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3,4 ст. 191 КК України, яка підтверджується наданими апеляційному суду матеріалами кримінального провадження.

Між тим, під час апеляційного розгляду клопотання, прокурор не довів, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

При цьому, колегія суддів враховує обставини, визначені у ст.178 КПК України, зокрема: тяжкість можливого покарання у разі визнання підозрюваної винною в інкримінованому їй злочині, особу підозрюваної ОСОБА_6 , яка раніше не судима, заміжня, має постійне місце проживання, а також наявність ризиків - переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, незаконно впливати на свідків або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Водночас, зважаючи на те, що ні в клопотанні слідчого, ні в ухвалі слідчого судді не вмотивовано на підставі яких наявних у справі фактичних даних можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваної, оскільки будь-яких даних щодо негативної характеристики та поведінки ОСОБА_6 матеріали клопотання не містять.

Не наведено і прокурором під час апеляційного розгляду будь-яких нових ризиків за час перебування підозрюваної майже 4 місяців під вартою, може здійснити остання, на стадії завершення досудового розслідування.

Натомість матеріалами підтверджується, що ОСОБА_6 з жовтня 2023 року перебуває під вартою. З грудня 2023 року у неї погіршився стан здоров`я.

Відповідно до довідки Кропивницької міської медичної частини №14 філії ДУ «ЦОЗ ДКВС України» в Черкаській та Кіровоградській областях від 24.01.2024 ОСОБА_6 в грудні 2023 року була оглянута психіатром та госпіталізована до медичної частини для забезпечення контролю вітальних функцій, з діагнозом депресивний епізод середнього ступення важкості та виписана 05.01.2024 з покращенням, однак потребує постійного нагляд психіатра.

Більш того, прокурором повідомлено про те, що слідчим у даному кримінальному провадження стосовно ОСОБА_6 призначено судово-психіатричну експертизу.

При цьому, згідно практики Європейського суду з прав людини, ризик того, що підозрюваний буде перешкоджати належному відправленню судочинства, не може оцінюватись абстрактно, факт такого перешкоджання має бути підтверджено доказами («Бекчиєв проти Молдови»).

Колегія суддів зазначає, що вирішення питання про можливість перебування особи під вартою передбачає необхідність забезпечення дотримання прав підозрюваного, у тому числі і тих, які гарантовані Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.

Отже, з урахуванням наявних у матеріалах провадження доказів на підтвердження обґрунтованості підозри ОСОБА_6 , а також встановлених ризиків, колегія суддів, погоджуючись з доводами захисника, і вважає об`єктивним і доцільним застосувати до підозрюваної запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, що в повній мірі є достатнім для забезпечення процесуальних обов`язків останньою на даному етапі кримінального провадження та стану здоров`я.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно ч.1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні «Манчіні проти Італії» зробив висновок про те, що за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і цілодобовий домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 Конвенції.

Під час апеляційного розгляду стороною обвинувачення стосовно можливого ризику переховування підозрюваної від органу досудового розслідування; незаконного впливу на свідків, можливість здійснювати незаконний вплив на вказаних осіб задля схилення їх до зміни наданих показань; перешкоджати розслідуванню кримінального провадження, апеляційний суд визнає декларативними.

В даному конкретному випадку необхідно зазначити, що ризики вчинення підозрюваною дій, визначених ч. 1 ст. 177 КПК повністю не виключаються, однак вони існують в такому мінімальному ступені, що дає можливість колегії суддів застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний час доби, який буде достатнім для забезпечення запобіганню існуючих ризиків.

Приходячи до такого висновку, колегія суддів бере до уваги також і дані про особу підозрюваної, зокрема відсутність судимостей, наявність міцних соціальних зв`язків, а також тяжкий стан її здоров`я на теперішній час.

У п. 52 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ливада проти України» від 26.06.2014 вказується на те, що аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному здійсненню провадження, не мають прийматися абстрактно (inabstracto), а повинні підтверджуватися фактичними доказами. Небезпека того, що обвинувачений буде переховуватися, не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або зробити її на стільки незначною, що вона не зможе обґрунтовувати досудове тримання під вартою. Така позиція є усталеною практикою ЄСПЛ ( рішення у справі «Доронін проти України», «Осипенко проти України», «Харченко проти України»).

Відповідно до п. 2) ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Отже, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу захисника слід задовольнити, а ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18.01.2024 скасувати з постановленням нової ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Керуючись ст.ст. 181, 182, 183, 193, 194, 376 ч.2, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18 січня 2024 року щодо підозрюваної ОСОБА_6 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого відділу СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_13 про продовження підозрюваній ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити частково.

Застосувати щодо підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , в межах строку досудового розслідування, тобто до 17 березня 2024 року, з покладенням на неї обов`язків:

- не відлучатися з постійного місця проживання у період часу з 22.00 год. до 06.00 год. за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора чи суду, за винятком проходження лікування у медичному закладі;

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця свого проживання;

- утримуватися від спілкування із свідками по кримінальному провадженню;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Звільнити ОСОБА_6 з-під варти негайно.

Контроль за виконанням ухвали апеляційного суду покласти на прокурора, що здійснює процесуальне керівництво.

Ухвала набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: