Провадження: № 1-кп/484/138/24
Справа: № 484/7019/23
Вирок

іменем України

17.01.2024 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючого-судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

за відсутності потерпілої за наявності її заяви про слухання справи у її відсутність

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайську кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001191 від 01.12.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Первомайськ Миколаївської області, громадянки України, освіта середня, одруженої, не працюючої, має на утриманні малолітнього сина та повнолітнього сина, інваліда дитинства, група інвалідності перша - А, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 с.185 КК України

встановив

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан, який був неодноразово продовжений та діяв станом на листопад 2023 року.

Так, 6 листопада 2023 року приблизно о 16:00 годині ОСОБА_5 за запрошенням ОСОБА_4 , прийшла у гості за місцем проживання останньої, а саме за адресою: АДРЕСА_2 .

У гаражному приміщенні вказаного домоволодіння присіли до столу, розмовляли та розпивали спиртні напої. Під час спілкування, мобільний телефон ОСОБА_5 , непомітно випав з кишені останньої і застряг за дошкою.

Через декілька годин, після спілкування та відпочинку, ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 , почали пошук мобільного телефону останньої всередині гаражного приміщення але так і не знайшли.

Після того, як ОСОБА_5 , пішла додому без свого мобільного телефону, приблизно о 21:00 годині, ОСОБА_4 , самостійно розпочала пошук мобільного телефону ОСОБА_5 , який знайшла за дошкою, біля місця, де сиділа ОСОБА_5 ,

В цей час, у ОСОБА_6 , виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення мобільного телефону марки VIVO Y 15s, який належить ОСОБА_5 ,

Виконуючи задумане, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, викрала мобільний телефон марки VIVO Y15s, ІМЕI 1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , з захисним склом та сім-карткою ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_3 , який 09.11.2023 приблизно о 15:00 годні продала, таким чином розпорядившись викраденим майном, чим спричинила майнову шкоду ОСОБА_5 на загальну суму 3085,30 гривень.

Таким чином ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Обвинувачена в судовому засіданні свою вину визнала у повному обсязі, щиро покаялась, фактичні обставини справи викладені в обвинувальному акті не заперечувала, просив суворо не карати.

Потерпіла до суду надала заява про слухання справи у їх відсутність, покарання просять призначити на розсуд суду, цивільний позов заявляти не бажає.

Суд роз`яснив учасникам процесу положення ч. 3ст. 349 КПК України. Судом встановлено, що учасники судового провадження, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються. Суд також пересвідчився в добровільності позиції сторін та не знайшов підстави вважати, що обвинувачений себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані у судовому засіданні обставини, чи визнає їх під примусом.

Крім визнання вини обвинуваченою, її вина підтверджена наданими стороною обвинувачення доказами, а саме: заявою ОСОБА_7 від 11.12.2023 року та протоколом огляду речей з фототаблицями до нього про добровільну видачу викраденого морбільного телефону обвинуваченою, висновком експерта №6229/23 від 12.12.2023 року де визначено ринкову вартість мобільного телефону 3085 грн. 30 коп.

Зазначені докази винуватості обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, є такими, що доповнюють одне одного, є належними допустимими та достатніми, оскільки, у відповідності до ст.ст.84-86 КПК України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженню, та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також є такими, що отримані у порядку, встановленому Конституцією та КПК України.

Оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що ОСОБА_4 своїми діями, які виразились: у таємному викраденні чужого майна, а саме мобільного телефону марки VIVO Y 15s, який належить ОСОБА_5 , 06.11.2023 року на загальну суму 3085.30 грн, вчинила кримінальне правопорушення передбачене ч.4 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Вирішуючи питання про обрання обвинуваченій ОСОБА_4 міри покарання суд відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжкого злочину ч.4 ст.185 КК України, особу обвинуваченої, яка раніше не судима, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, проживає з малолітнім сином та дорослим сином інвалідом 1 групи за яким доглядає, за місцем проживання скарг та заяві на неї не надходило.

Обставин, що обтяжує покарання не встановлено.

Обставиною, що пом`якшує покарання є щире каяття.

З урахуванням вищенаведеного, керуючись вимогами виваженості та справедливості, з метою виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, cуд вважає доцільним призначити обвинуваченій відбування покарання у вигляді позбавлення волі та приходить до переконання про можливість звільнення обвинуваченої ОСОБА_4 , від відбування призначеного покарання з випробуванням у відповідності до ст.75 КК України. На підставі вище зазначеного, суд вважає, що таке покарання буде законним, достатнім і справедливим для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме меті призначення покарання.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд

ухвалив

ОСОБА_4 визнати винною у пред`явленому обвинуваченні за ч.4 ст.185 КК України та призначити їй покарання у вигляді позбавлення волі, строком на 5 (п`ять) років.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік.

Відповідно до п.1,2 ч.1 та п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речовий доказ залишити потерпілій.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору та потерпілій.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження та на нього може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня проголошення вироку через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області до Миколаївського апеляційного суду.

Суддя