Справа № 456/2437/22
Провадження № 1-кп/456/70/2024
УХВАЛА

02 лютого 2024 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_3 в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

за участю сторін та інших учасників кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_4 ,

в присутності обвинуваченого: ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

потерпілому: ОСОБА_6 , -

встановив:

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 , надійшов до Стрийського міськрайонного суду Львівської області 01.08.2022.

Згідно протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 08.01.2024., у зв?язку із закінченням терміну повноважень судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_7 , для розгляду даного кримінального провадження визначено суддю ОСОБА_1

09.01.2024 року суддею Стрийського міськрайонного суду Львівської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні за № 0000452від 22.07.2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України призначено до підготовчого судового засідання.

Згідно з наданим до суду обвинувальним актом, складеним відповідно до вимог чинного КПК України, Стрийською окружною прокуратурою дотримані вимоги територіальної підсудності. Дане кримінальне провадження за складеним та затвердженим у встановленому порядку обвинувальним актом підсудне Стрийському міськрайонному суду Львівської області.

Угод про визнання винуватості чи про примирення у порядку статей 468-475 КПК України до суду не надійшло. Підстав для закриття кримінального провадження або повернення обвинувального акта в силу його невідповідності вимогам чинного КПК України судом не встановлено.

Прокурор не заперечує щодо призначення даного кримінального провадження до судового розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_3 , та його захисник, погодились з думкою прокурора, не заперечують щодо призначення даного кримінального провадження до судового розгляду.

Потерпілий не заперечує щодо призначення даного кримінального провадження до судового розгляду.

Суд, заслухавши думку учасників підготовчого судового розгляду вважає, що підстав для закриття провадження, прийняття рішень, передбачених п.п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, немає.

Направлений до суду прокурором обвинувальний акт, відповідає вимогам КПК України, тому суд вважає за можливе призначити дане провадження до судового розгляду.

При вирішенні питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу, суд враховує наступне.

Як вбачається з наявних у суду матеріалів цього кримінального провадження, 11.08.2022 року ухвалою слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області у справі № 456/2357/22, провадження № 1-кс/456/741/2022, обрано ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів без визначення йому розміру застави. Підставою для обрання ОСОБА_8 саме такого запобіжного заходу послужило недопущення ризику переховування останнього від суду під тиском тягаря можливого відбування покарання за вчинення тяжкого злочину, виходячи з його судимостей, а також тяжкості пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення та наявних даних про його особу. Окрім цього, при обранні вказаного запобіжного заходу забезпечено виконання ОСОБА_3 відповідних процесуальних обов`язків, визначених КПК України. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07.12.2023 року, постановленою у межах даного судового провадження, продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 на шістдесят днів, котрий спливає 05.02.2024 року.

Прокурором заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу, обраного відносно обвинуваченого, оскільки є достатньо підстав та ризиків, що обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу сторону, свідків чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Прокурор вважає за необхідне продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що забезпечить явку обвинуваченого до суду, і буде запобігати вчиненню інших кримінальних правопорушень, на його думку, інші більш м?які запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть не забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов?язків.

Суд, заслухавши прокурора Стрийської окружної прокуратури ОСОБА_4 на підтримання клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, позицію обвинуваченого ОСОБА_3 , який не заперечив проти задоволення цього клопотання заперечив, думку потерпілого ОСОБА_6 з вказаного приводу, захисника, дослідивши матеріали цього клопотання та матеріали кримінального провадження, дійшов такого висновку..

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа.

Частиною 3 статті 315 КПК України передбачено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченому, строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в підготовчому судовому засіданні не встановлено.

Суд вважає, що з моменту взяття підозрюваного ОСОБА_3 , під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш м`який запобіжний захід.

Суд вважає за недоцільне досліджувати докази вини обвинуваченого при продовженні строків запобіжного заходу, оскільки наведене порушує принцип презумпції невинуватості та суперечить нормам кримінально-процесуального закону та ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, згідно яких рішення суду повинно бути викладено у формулюваннях, які забезпечують принцип невинуватості особи. Суд вважає, що під час розгляду клопотання про продовження строків тримання під вартою, суд не вправі досліджувати докази і давати їм оцінку чи в інший спосіб перевіряти доведеність вини обвинуваченого, розглядати й вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду справи по суті обвинувачення.

Суд вважає, що наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строків тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та мотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу на даний час не змінилися.

Суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст.177 КПК України, а тому клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою слід задоволити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 194, 314-316, 369 КПК України суд, -

ухвалив:

Кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_3 в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, призначити до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрию (вул. Валова,12) на 14 год. 30 хв. 14 березня 2024р.

Обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України ОСОБА_3 продовжити строк тримання під вартою на шістдесят діб - з 02 лютого 2024 року до 01 квітня 2024 року, включно.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому ОСОБА_3 , захиснику та скерувати для відома начальнику ЛСІ УДДУ з ПВП у Львівській області.

Ухвала в частині обрання запобіжного заходу може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1