Справа № 938/320/21
Провадження № 11-кп/4808/558/23
Категорія ст. 185 ч. 2 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

виправданого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у кримінальному провадженні № 0000057 апеляційну скаргу прокурора на вирок Верховинського районного суду від 11 вересня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Цим вироком ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, востаннє вироком Снятинського райсуду від 27.05.2022 за ст. 122 ч. 1, ст. 162 ч. 2, ст. 296 ч. 4 ККУ до позбавлення волі 6 років (покарання не відбув)

визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст. 185 ч. 2 КК України та виправдано його на підставі ст. 373 ч. 1 п. 2 КПК України у зв`язку з недоведеністю, що кримінальне правопорушення, передбачене ст. 185 ч. 2 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна вчинене вчинене обвинуваченим.

Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що він будучи раніше неодноразово судимим, 13 квітня 2020 року близько 15:00 години в селищі Верховина по вулиці І.Франка, 23 з припаркованого автомобіля «Chevrolet Aveo» НОМЕР_1 , належного ОСОБА_9 викрав її жіночу сумочку вартістю 800 грн із наявним в ній гаманцем вартістю 200 грн, де були 400 грн, спричинивши їй майнову шкоду на загальну суму 1400 грн.

В апеляційній скарзі прокурор оскаржує вирок суду, оскільки суд не навів переконливих підстав щодо спростування версії органу досудового розслідування. Суд належно не мотивував свої висновки щодо визнання недопустимими доказів сторони обвинувачення, які є у висновку судової дактилоскопічної експертизи N? СЕ-19/109/8/5-621Д/20 від 22.09.2020 року. Суд зазначив, що в матеріалах кримінального провадження відсутні відомості, які б свідчили про наявність правових підстав для відбирання зразків відбитків пальців рук та долонь у ОСОБА_7 для формування дактилоскопічної картки останнього, відповідна постанова прокурора не приймалася. Але судом не враховано те, що дізнавачем відділення поліції в межах кримінального провадження надано доручення оперативнимому підрозділу щодо встановлення очевидців події та збирання інших доказів. За матеріалами виконання цього доручення у справі з?явилась дактилоскопічна карта ОСОБА_7 на підставі якої проведено відповідну експертизу та встановлено, що сліди пальців рук з місця події належать ОСОБА_7 . Суд зазначив, що дактилоскопіювання ОСОБА_7 проведено 09.06.2020, а доручення дізнавача датоване 10.07.2020. З цих підстав судом зроблено висновок, що у ОСОБА_10 відбитки пальців відібрано з порушеннями норм КПК України. Однак, судом не враховано те, що ОСОБА_7 неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів і у нього було відібрано відбитки в межах інших кримінальних проваджень, а його дактилокарту направлено дізнавачу для проведення еспертного дослідження, а саме порівняльного аналізу відбитками пальців рук, які виявлено та вилучено в ході огляду місця події. Було заявлено клопотання щодо допиту свідка ОСОБА_11 , який був допитаний під час досудового розслідування та фактично був очевидцем вчинення крадіжки ОСОБА_7 . Однак, судом було ухвалено рішення без допиту даного свідка в судовому засіданні. Таке дослідження наданих стороною кримінального провадження доказів обмежує її у доказуванні допустимості доказів, а відтак порушує принципи змагальності сторін та безпосередності дослідження доказів в судовому засіданні, закріплених у ст.ст. 22, 23 КПК України. Просить вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України та призначити покарання за ст. 185 ч. 3 КК України - 3 роки позбавлення волі. На підставі ст. 70 ч. 4 КК України, врахувавши вирок Снятиного районного суду від 27.05.2022 шляхом поглинення більш суворим покаранням менш суворого за сукупністю злочинів встановити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 6 років позбавлення волі.

В апеляційній інстанції:

- прокурор підтримав подану апеляційну скаргу, просить задовольнити її вимоги в повному обсязі;

- виправданий ОСОБА_7 та його захисник вважають, що апеляційну скаргу прокурора слід відхилити, вирок суду залишити без змін.

Виправданий ОСОБА_7 брав участь в апеляційній інстанції через відеоконференцію з місця увязнення, однак після оголошеної перерви через повітряну тривогу він відмовився продожувати участь в судовому засіданні та самовільно припинив брати участь в ньому. Апеляційний суд, зясувавши позицію захисника і прокурора з цього приводу, знаючи позицію виправданого щодо апеляції прокурора, наявність його професійного захисника, визнала за доцільне завершити судовий розгляд без нього. Порушення його права на захист не вбачається. Ст. 336 КПК України надає суду можливість в умовах воєнного стану проводити судове засідання в режимі відеозвязку всупереч згоди обвинуваченої особи.

Зясувавши обставини справи, заслухавши та обговоривши доводи учасників апеляційного провадження та мотиви апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Вирок суду відповідно до ст. 370 КПК України має бути законним, обґрунтованим й вмотивованим, він не може містити суперечності чи певні сумніви при викладенні висновків суду.

Оскаржений вирок не відповідає вказаним вимогам закону, тому підлягає скасуванню через істотні процесуальні порушення з призначенням нового судового розгляду.

В апеляційного суду викликає вагомий сумнів позиція ОСОБА_7 про те, що на початку судового засідання в суді першої інстанції він повністю визнав вину у вчиненні інкримінованої йому крадіжки чужого майна, а пізніше після дослідження окремих доказів він змінив її і заперечив свою вину. Визнання ним вини на початку засідання мало певне підґрунття, якими могли бути здобуті у справі докази. Заперечення ним вини також повинно було мати певне правове обґрунтування.

Однак, ці важливі обставини судом належного не зясувані й не оцінені, що залишає певні сумніви в обґрунтованості висновків суду про його виправдання.

Підсумовуючи у мотивувальній частині вироку свій висновок про виправдання обвинуваченого ОСОБА_7 суд допустив переставлення правових висловів про підставу його виправдання і вказав, що його слід виправдати «у зв`язку з недоведеністю стороною обвинувачення, що обвинуваченим вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 ККУ», тобто можна припустити, що ним вчинено інший злочин за іншою кваліфікацією. Однак, таке пересталення правових виразів змінює правовий зміст підстави випрадання обвинуваченого, оскільки ст. 373 ч.1 п. 2 КПК України передбачає чітке правове формулювання, що таке виправдання особи можливе «якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим », тобто можна припустити, що воно вчинено іншою особою. Вказана обставина ставить сумнів в обґрунтованості постановленого виправдувального вироку.

Посилання суду у вироку на те, що досудовим слідством незаконно здобуто дактилоскопічну карту відбитків пальців рук обвинуваченого ОСОБА_7 , не є належно й переконливо обгрунтованим. Суд посилається на загальну процесуальну норму про те, що всі докази мають здобуватися в передбаченому законом порядку, а вказана дактилоскопічна карта здобута незаконно. При цьому слід визнати, що відпечаток пальців рук в автомашині потерпілої було виявлено і вилучено законно. Дактилоскопічна карта відпечатків пальців рук обвинуваченого ОСОБА_7 була в розпорядженні оперетавних працівників поліції, які за дорученням слідчого вживали заходів для індентифікації праворушника. Ця карта не є біологічним зразком особи, щодо здобуття яких встановлені чіткі процесуальні норми, тому посилання суду на порушення порядку відбирання білогічних зразків особи є необгрунтованими. Не переконливими є доводи суду про те, що вказану дактилоскопічну карту слід визнати недопустимим доказом, не дано вмотивованої оцінки чи вона взагалі може мати статус доказу у кримінальному провадженні.

Апеляційна інстанція погоджується з посиланням прокурора на те, що сторона обсинувачення не позбавлена можливості забезпечити допит в судовому засіданні свідка ОСОБА_11 , який був очевидцем цієї крадіжки, що може мати істотне значення для правових висновків у цій справі.

Вказані обставини колегія суддів відностить до істотних процесуальних порушень суду, які перешкодили йому постановити законне й обгрунтоване судове рішення. Тому для з`ясування вказаних обставин слід призначити новий судовий розгляд, під час якого необхідно дослідити докази у справі і прийняти законне, обґрунтоване й вмотивоване рішення. Таким чином вирок суду не може залишатися в силі, він підлягає скасуванню.

Для постановлення нового вироку апеляційний суд повинен провести повне дослідження всіх доказів наново, про що не було відповідного клопотання. Тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з направленням справи на новий судовий розгляд.

Керуючись ст. 405, 415, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково, вирок Верховинського районного суду від 11 вересня 2023 року, щодо виправданого ОСОБА_7 , скасувати, призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4