Справа № 548/690/20
Провадження №1-кс/548/603/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.11.2023 року м. Хорол

Слідчий суддя Хорольського районого суду Полтавської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хорол скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого ,

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до Хорольського районого суду Полтавської області зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб СВ ВП№2 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області, яка полягає у відмові клопотання про проведення розшукових слідчих дій.

На обґрунтування скарги зазначає, що в провадженні старшої слідчої СВ ВП№2 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 перебуває кримінальне провадження № 0000351 від 24.09.2020 р., матеріали якого об`єднанні з кримінальним провадженням № 000103 від 06.03.2020 року за правовою кваліфікацією, передбаченою ч. 1 ст. 364-1 за фактом зловживання службовим становищем посадовими особами Хорольської міської ради та за ст. 356 КК України за фактом самоуправства ОСОБА_6 відносно ОСОБА_4 .

Ухвалою від 04.09.2023 року судді слідчого Хорольського районного суду Полтавської області по справі № 548/690/20 постанову старшої слідчої СВ ВП№2 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження № 000103 від 06.03.2020 року за ст. 364 КК України, винесену 24.08.2023 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК, було скасовано, а матеріали кримінального провадження № 000103 від 06.03.2020 року за ст. 364 КК України повернуто до СВ ВП№2 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області для продовження досудового розслідування.

У вказаній ухвалі суддя слідчий встановив, що слідчою СВ ВП№2 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ) при закритті кримінального провадження № 000103 від 06.03.2020 року вимог КПК не дотримано, постанова є такою, що винесена передчасно на підставі не повно проведеного досудового розслідування без всебічного, повного, об`єктивного дослідження даних.

09.11.2023 року в порядку ст. ст. 56, 58, 160, 220, 242-244 КПК України потерпілим ОСОБА_4 старшій слідчій СВ ВП№2 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 було направлено клопотання про необхідність вжиття слідчою наступних слідчих дій: -звернутися із клопотанням до судді слідчого в порядку ст. 160 КПК України про надання тимчасового доступу до речей та документів, які стосуються процедури підготовки та прийняття рішення 19 сесії 4-го скликання від 28.04.2004 року «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації по передачі в приватну власність земельних ділянок громадянам м. Хорол» та рішення 23 сесії 4-го скликання від 26.10.2004 року «Про затвердження технічної документації по інвентаризації земельних ділянок громадянам м. Хорол» ОСОБА_6 », які знаходяться в Хорольській міській раді.

-допитати усіх свідків (працівників Хорольської міської ради), які були причетними або приймали рішення на користь ОСОБА_6 , згідно списків, поданих потерпілим у кримінальному провадженні.

Про отримання даного клопотання слідча ОСОБА_5 особисто розписалася на екземплярі потерпілого (додається).

Вищевказане клопотання було обґрунтоване наступними обставинами. ОСОБА_4 як потерпілий, вважає, що для повного та об`єктивного здійснення досудового розслідування з цим кримінальним провадження тимчасовий доступ до речей та документів, які зберігаються у Хорольській міській раді, як слідча дія просто необхідна.

Посадовими особами Хорольської міської ради Полтавської області допущено зловживання при здійсненні приватизації землі ОСОБА_6 , зокрема рішеннями Хорольської міської ради (19 сесії 4-го скликання від 28.04.2004 року) «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації по передачі в приватну власність земельних ділянок громадянам м. Хорол»; рішенням пленарного засідання Хорольської міської ради (23 сесії 4-го скликання від 26.10.2004 року) «Про затвердження технічної документації по інвентаризації земельних ділянок громадянам м. Хорол» ОСОБА_6 НЕЗАКОННО ЗІ ЗЛОВЖИВАННЯМ ВЛАДОЮ надані дозволи на виготовлення технічної документації по інвентаризації земельної ділянки та її затвердження.

Без отримання документів, в яких відображено процедуру підготовки та прийняття вищевказаних незаконних рішень Хорольською міською радою, досудове розслідування буде проведено не повно та не об`єктивно.

Окрім цього, вважаю за доцільне зазначити, що з метою встановлення об`єктивних даних обставин по кримінальному провадженню № 0000103 від 06.03.2020 року необхідно призначити судову експертизу з питань землеустрою.

Безпосереднім об`єктом злочину, передбаченого ст. 364 КК України, є встановлений порядок службової діяльності в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях.

Об`єктивну сторону зловживання владою або службовим становищем складає сукупність трьох ознак: 1) діяння (дія або бездіяльність) у формі використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби; 2) суспільно небезпечні наслідки у виді істотної шкоди зазначеним у законі правоохоронюваним правам, свободам або інтересам (ч. 1 ст. 364 КК) або тяжких наслідків (ч. 2 ст. 364 КК); 3) причинний зв`язок між злочинним діянням і наслідками.

Зловживання владою передбачає вчинене всупереч інтересам служби використання службовою особою, яка має владні повноваження, своїх повноважень.

Таким чином, для того, щоб встановити наявність складу злочину в діянні тієї чи іншої посадової особи, потрібно встановити факт настання суспільно небезпечних наслідків у виді істотної шкоди зазначеним у законі правоохоронюваним правам, свободам або інтересам.

По даному кримінальному провадженню внаслідок прийняття Хорольською міською радою рішення 19 сесії 4-го скликання від 28.04.2004 року «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації по передачі в приватну власність земельних ділянок громадянам м. Хорол» та рішення 23 сесії 4-го скликання від 26.10.2004 року «Про затвердження технічної документації по інвентаризації земельних ділянок громадянам м. Хорол» ОСОБА_6 » було завдано істотної шкоди мені, ОСОБА_4 як власнику домоволодіння по АДРЕСА_1 . Хорольська міська рада, надаючи відповідний дозвіл на виготовлення технічної документації щодо передачі у власність земельних ділянок необґрунтовано надала відповідний дозвіл, так як не могла встановити які саме будівлі належать ОСОБА_6 , до того ж приватизація ОСОБА_6 земельної ділянки під своєю частиною житлового дає йому можливість встановити огорожу, внаслідок чого у потерпілого ОСОБА_4 фактично не буде ніякого доступу до належного йому майна, адже інших під`їздів чи проходів до його майна, окрім як безземельна ділянка ОСОБА_6 немає.

Фактично за сприяння Хорольської міської ради, яка зловживаючи своїми повноваженнями, всупереч вимогам Цивільного та Земельного кодексів, ОСОБА_6 приватизував землю як одноосібний власник домоволодіння, грубо порушивши право на приватну власність, фактично здійснивши крадіжку у нас частини майна.

У судове засідання заявники, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, не прибули. Надали слідчому судді заяву про розгляд скарги за їх відсутності.

Враховуючи обмежені законом строки вирішення скарг зазначеної категорії, наявність документів, що дозволяють встановити необхідні обставини, слідчий суддя вважав за можливе провести розгляд скарги без участі заявників.

Слідчий до суду також не прибув, про наявність поважної причини неявки суд не повідомив.

Відсутність слідчого відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

У зв`язку з неприбуттям у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, у відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК фіксація за допомогою технічних засобів кримінального провадження у суді не здійснювалась.

Слідчий суддя, дослідивши скаргу, долучені документи, дійшов висновку про таке.

У силу п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК відмова у задоволенні клопотання про проведення слідчих дій може бути оскаржена особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, до слідчого судді.

Згідно з ч. 1 ст. 91 КПК у кримінальному провадженні з-поміж іншого підлягають доказуванню - подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого та інші обставини.

Відповідно до ст. 84 КПК доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, на підставі яких встановлюється наявність або відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів поряд з іншими є показання.

Доказуванням згідно з ч. 2 ст. 91 КПК є збирання, перевірка та оцінка доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

У силу ч. 2 ст. 22 КПК сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду доказів.

Порядок збирання доказів у кримінальному провадженні встановлений ст. 93 КПК, яка передбачає, що сторона захисту здійснює збирання доказів, у тому числі шляхом ініціювання проведення слідчих дій, безпосереднє проведеннях таких слідчих дій покладається на слідчого. При цьому також встановлено, що відмова слідчого може бути оскаржена до слідчого судді.

Сукупність наведеного приводить до висновку, що проведення слідчих дій, у яких зацікавлена сторона захисту, можливе виключно через слідчого.

З метою забезпечення рівності сторін та збалансованості їх прав, для перешкоджання зловживанню правами та процесуальними повноваженнями, на слідчого суддю покладений обов`язок перевірки дотримання вимог закону під час реалізації сторонами їх процесуальних можливостей.

Необґрунтована відмова слідчого у проведенні певних слідчих дій за клопотанням захисника та/або підозрюваного суттєво звужує можливість ефективного захисту, а у деяких випадках взагалі його виключає.

У відповідності до вимог ст. 110 КПК постанова слідчого повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК.

Тобто таке процесуальне рішення повинно відповідати фактичним обставинам, встановленим досудовим розслідуванням, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які обумовлюють відмову, зазначене є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Аналіз наявних у слідчого судді матеріалів скарги свідчить про те, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону не дотримані слідчим при прийнятті рішення про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_4 від 09.11.2023.

Водночас, слідчий своє рішення належним чином не обґрунтував, не навів зміст обставин, які є підставами для прийняття такого рішення, мотиви його прийняття, які могли би вважатися належними та достатніми з точки зору стороннього та незалежного спостерігача. Фактично мотивом відмови у задоволенні клопотання є виключно незгода слідчого з проханням здійснити ініційовані стороною захисту слідчі дії.

У науці кримінального процесу та криміналістиці слідчі дії визначають через призму завдання кримінального провадження.

Для того, щоб досягнути певного результату під час здійснення будь-якої, у тому числі кримінально-процесуальної діяльності, необхідно вирішити ряд питань (завдань).

Саме завдання, поставлені перед кримінальним судочинством, обумовлюють досягнення його цілей.

Загалом завдання - це виражена у законі форма правової діяльності, що реалізується уповноваженими на те суб`єктами шляхом виконання наданих їм засобів для досягнення окремого та загального правового результату.

Завдання кримінального провадження сформульовано в ст. 2 КПК.

Ними є:

1) захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень;

2) охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження;

3) забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Перелічені завдання кримінального провадження є загальними для всіх його стадій.

Кримінальний процесуальний кодекс України містить поняття слідчих (розшукових) дій, зокрема у ч. 1 ст. 223 КПК України закріплено, що слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. При цьому законодавець зазначає, що підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети .

З наведеного вбачається, що слідчі (розшукові) дії є нічим іншим як засобом доказування.

Останнє згідно з ч. 2 ст. 91 КПК України полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Більше того, в ст. 93 зазначеного нормативно-правового акта вказується, що збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом. При цьому сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених КПК України.

Відтак, мета проведення слідчої (розшукової) дії визначається її спрямованістю на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Сама ж мета слідчої (розшукової) дії, як правило, передбачається в тій чи іншій нормі закону. Так, наприклад, згідно з ч. 1 ст. 234 КПК, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Кожна зі слідчих дій є розшуковою, тому всі вони спрямовані на пошук доказу: деякі з них їх прямо закріплюють, а інші мають це своїм завданням.

Тому, термін «слідча (розшукова) дія» в повній мірі передає її сутність і функціональне призначення. Тобто ототожнення законодавцем понять слідчих і розшукових дій слідчого свідчить про те, що слідчим діям притаманний активний пошуковий характер.

Отже, слідча (розшукова) дія є правовою категорією, яка виступає як основний інструмент доказування в кримінальному провадженні на стадії досудового розслідування. Їй притаманна ціла низка ознак, які визначають її правову природу. Зокрема, основними рисами слідчої (розшукової) дії як складової досудового розслідування, основними з яких є чітка регламентація підстав, порядку та уповноважених її проводити суб`єктів нормами кримінального процесуального законодавства; спрямованість на пошук, отримання та перевірку доказів і відомостей про них. Під слідчою (розшуковою) дією слід розуміти сукупність пізнавальних і пошукових дій, що здійснюються уповноваженими суб`єктами на підставах та в порядку, визначених кримінальним процесуальним законом, з метою формування доказової бази.

Слідчі (розшукові) дії, є складовою завдань кримінального провадження, а саме тих, що стосуються забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений.

Згідно з ч. 5 ст. 223 КПК у разі отримання під час проведення слідчої (розшукової) дії доказів, які можуть вказувати на невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, слідчий, прокурор зобов`язаний провести відповідну слідчу (розшукову) дію в повному обсязі, долучити складені процесуальні документи до матеріалів досудового розслідування та надати їх суду у випадку звернення з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 113 КПК будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідними положеннями КПК. Таким чином, в основу загальної вимоги, що розглядається, законодавець поклав дотримання процесуальних строків.

Наведене у своїй сукупності приводить слідчого суддю до висновку про наявність підстав для задоволення скарги.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 240, 303, 304, 306, КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого ,-задовольнити.

Визнати бездіяльність старшої слідчої СВ ВП№2 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 щодо не розгляду клопотання потерпілого ОСОБА_4 від 09.11.2023 року щодо проведення слідчих дій за кримінальним провадженням № 0000351 від 24.09.2020 р., матеріали якого об`єднанні з кримінальним провадженням № 000103 від 06.03.2020 року.

Зобов`язати старшу слідчу СВ ВП№2 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 у провадженні якої перебуває об`єднане кримінальне провадження № 000103 від 06.03.2020 року, відповідно до правил статті 220 КПК України розглянути клопотання ОСОБА_4 від 09.11.2023 року щодо проведення слідчих дій та невідкладно повідомити заявника про результати його розгляду мотивованою постановою.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1