КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/3601/2023 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2023 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16 травня 2023 року,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

представника власника майна ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16 травня 2023 року задоволено клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 про накладення арешту на майно та накладено арешт в рамках кримінального провадження №0000675 від 09.12.2022 на майно, вилучене 26.04.2023 в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

- ноутбук марки «MacBook Air», серійний номер FVFDVD1BQ6L4 (пароль доступу НОМЕР_1 );

- телефон марки iPhone SE, номер моделі А2296, IMEI НОМЕР_2 (пароль доступу НОМЕР_3 );

- жорсткий диск «Western Digital», 2Tb, серійний номер WX12D5148A68;

- список клієнтів та видачі продукції від 28.02.2020, на 8 арк.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, представник власника майна ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16 травня 2023 року та її скасувати. Ухвалити нову ухвалу, якою відмовити повністю у задоволенні клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 про накладення арешту на майно ОСОБА_6 .

На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала слідчого судді не містить висновків про правову підставу накладення арешту, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (при цьому недостатньо посилання на саму постанову про визнання вилученого майна речовими доказами); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (станом на момент проведення обшуку та вилучення майна ОСОБА_6 не мав жодного процесуального статусу у даному кримінальному провадженні); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Також апелянт зазначає, що обшук та тимчасове вилучення майна проведено 26.04.2023 року, строк на подання слідчим клопотання становить 48 годин, розглянуто клопотання 16.05.2023 року, тобто з порушенням встановленого строку.

11.05.2023 року адвокат ОСОБА_7 звернувся до слідчого з клопотанням про повернення тимчасово вилученого майна. В той же час, майно слідчим повернуто не було, а слідчим суддею розглянуто клопотання та задоволено його за межами 48 годин.

Задовольняючи клопотання прокурора про накладення арешту, крім іншого, слідчий суддя не зазначив про заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно, а також порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб.

Крім того апелянт вказує на те, що оскаржувана ухвала постановлена із істотним порушенням норм процесуального права, оскільки ухвалою слідчого судді від 14.04.2023 надано дозвіл на проведення обшуку з метою відшукання, виявлення та вилучення речей та документів, що містять відомості про факти та обставини, що встановлюються у кримінальному провадженні №0000675, які можуть бути доказами під час судового розгляду, а саме: інформації, яка міститься на персональних електронно-обчислювальних машинах та інших електронних приладах (комп`ютерах, ноутбуках, планшетах, жорстких дисках, флешнакопичувачах тощо), без права вилучення таких електронно-обчислювальних машин та інших електронних приладів.

Однак не зважаючи на обмеження в ухвалі від 14.04.2023 року, щодо вилучення електронно-обчислювальних машин та інших електронних приладів, в порушення ст. 168 КПК України, якою встановлено, що тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду, слідчим вилучено, ноутбук, телефон та жорсткий диск.

На обґрунтування вимог клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження апелянт зазначає, що 16.05.2023 зміст оскаржуваної ухвали слідчим суддею не оголошено, а також не оголошувався зміст клопотання, слідчий суддя обмежився коротким посиланням на те, що прокурор просить арештувати майно з метою збереження речових доказів. Також, ухвала слідчого судді не була направлена ОСОБА_6 або його адвокату не пізніше наступного дня після її проголошення. 19.05.2023 оскаржувану ухвалу, в інтересах ОСОБА_6 , отримала адвокат ОСОБА_10 під час перебування у відрядженні у м. Києві. Докази такого отримання наявні у матеріалах справи, а адвокатом ОСОБА_7 , отримано її лише 22.05.2023.

Заслухавши доповідь судді, доводи представника власника майна, який підтримав вимоги апеляційної скарги, з наведених у ній підстав, думку прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги та вважав оскаржувану ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог пункту 3 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Строк апеляційного оскарження може бути поновлений, якщо причини його пропуску є поважними.

Згідно з ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Дослідженням матеріалів судового провадження встановлено, що розгляд клопотання про арешт майна відбувся за участю представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , однак як зазначає апелянт, що повний текст оскаржуваної ухвали отримано ним лише 22.05.2023, іншої інформації матеріали справи не містять, у зв`язку з чим колегія суддів вбачає підстави для задоволення клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16 травня 2023 року.

Як убачається з матеріалів, що Головним слідчим управлінням Служби безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000675 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

За матеріалами кримінального провадження встановлено, що посадовими особами, засновниками та кінцевими бенефіціарними власниками ПрАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» (код ЄДРПОУ НОМЕР_7, зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2) організовано ведення фінансово-господарської діяльності в інтересах держави-агресора на території України та російської федерації у тісній взаємодії з рядом суб`єктів підприємницької діяльності держави- агресора, зокрема, постачання за посередництва останніх продукції на користь представників держави-агресора, у тому числі підконтрольних їм іноземних компаній, тобто, надається сприяння останнім у завданні шкоди Україні, шляхом перерахування (передачі) матеріальних ресурсів та інших активів.

В ході досудового розслідування встановлено, що опосередковане управління та контроль за діяльністю ПрАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. A.M. Кузьміна» здійснюють представники злочинної організації Російської Федерації «Лужники», зокрема, голова фінансового комітету російського футбольного союзу ОСОБА_11 , член комітету Держдуми РФ з міжнародних справ ОСОБА_12 та так званий «злодій в законі» ОСОБА_13 , використовуючи при цьому підконтрольні останнім компанії- нерезиденти, в тому числі, DSS INTERNATIONAL S.A. (адреса реєстрації: Via Generale Guisan 12, P.O. Box 361, CH-6902 Paradiso-Lugano, Switzerland), яка в свою чергу є власником ТОВ «ТД «Дніпроспецсталь-М» (ІНН: , зареєстроване за адресою: Російська Федерація, м. Москва, вул. Перша Дубровська, буд. 5), та групу компаній VS ENERGY до складу якої входить ТОВ «ВС ГРУП МЕНЕДЖМЕНТ» (, зареєстроване за адресою: м. Київ, вул. Госпітальна, 4А).

В той час, кінцевим бенефіціарним власником з непрямим вирішальним впливом ПрАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» є громадянка російської федерації ОСОБА_14 та володіє 39,57% акцій товариства через підконтрольну останній компанію-нерезидента. Зокрема, встановлено, що ОСОБА_14 володіє 83,9993% акцій в іноземній компанії «Financiеre Egine S.C.A.» (країна заснування - Люксембург), у свою чергу, зазначена іноземна компанія володіє 100% акцій в кіпрській компанії «Wenox Holding Limited» (країна заснування - Кіпр), яка має 47,1128% акцій в ПрАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна».

Таким чином, ОСОБА_14 , будучи кінцевим бенефіціарним власником ПрАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна», діючи за попередньою змовою та згодою з ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , з метою пособництва представникам держави- агресора, налагодила злочинний механізм експорту готової металопродукції на адресу підконтрольних громадянам Російської Федерації компаній-нерезидентів, залучивши при цьому до вказаної протиправної діяльності посадових осіб ПрАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна».

У подальшому, правлінням ПрАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» забезпечено ведення спільної господарської діяльності ПрАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» з компанією-нерезидентом DSS INTERNATIONAL S.A., яка є власником ТОВ «Торгівельний дім «Дніпроспецсталь-М», а також організовано проведення спільних регулярних нарад між представниками ПрАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна»» та TOB «ВС Груп Менеджмент», в ході яких представниками TOB «ВС Груп Менеджмент», зокрема, директором товариства - ОСОБА_15 , відповідно до укладеного консультативного договору, визначається порядок ведення господарської діяльності ПрАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна», а також встановлюються основні напрямки роботи підприємства.

Таким чином, ПрАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна», використовуючи іноземні компанії, в тому числі офіційного дистриб`юра - компанію-нерезидента DSS INTERNATIONAL S.A. (Швейцарія), яка є власником ТОВ «ТД «Дніпроспецсталь-М» (російська федерація), здійснює постачання металопродукції на користь представників держави-агресора, чим останнім надається сприяння у завданні шкоди Україні, шляхом перерахування (передачі) вищезазначених матеріальних ресурсів та інших активів.

У ході досудового розслідування встановлено, що ПрАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» у період з 2015 року по теперішній час, найбільші обсяги поставок сталі власного виробництва (близько 80% від усього експорту) здійснено відповідно до дистриб`юторської угоди на адресу DSS INTERNATIONAL S.A.

У свою чергу, ТОВ «ТД «Дніпроспецсталь-М», власником якого є компанія-нерезидент DSS INTERNATIONAL S.A., здійснює ведення спільної господарської діяльності з підприємствами військово-промислового комплексу Російської Федерації, а саме:

- Державний космічний науково-виробничий центр імені М.В. Хрунічева (ІНН:НОМЕР_6, підприємство ракетно-космічної галузі, наявні 3 контракти на загальну суму 87 999 479, 36 рос. руб.);

- AT «Науково-виробничий центр газотурбобудівництво «Салют» (ІНН:, підприємство авіадвигунобудівної галузі, наявні 3 контракти на загальну суму 73 260 571, 40 рос. руб.);

- AT «Науково-виробнича корпорація «Уралвагонзавод» (ІНН:, підприємство з розробки і виробництва військової техніки, дорожньо-будівельних машин, залізничних вагонів, наявні 3 контракти на загальну суму 65 210 901, 14 рос. руб.);

- Федеральне державне унітарне підприємство «ВИРОБНИЧЕ ОБ`ЄДНАННЯ «МАЯК» (ІНН: , підприємство з виробництва компонентів ядерної зброї, ізотопів, зберігання та регенерації відпрацьованого ядерного палива, утилізації його та інших радіоактивних відходів, наявні 3 контракти на загальну суму 41 424 430,00 рос. руб., крім того, відповідно до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 5 лютого 2023 року "Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)" вказане підприємство включене до санкційного списку);

- AT «НВО Енергомаш імені академіка В.П. Глушка» (ІНН:, підприємство в галузі оборонно-промислового комплексу, яке здійснює розробку/виробництво продукції військового призначення, яка використовувалася Російської Федерації під час незаконного вторгнення в Україну у 2022 році, наявні 2 контракти на загальну суму 21 588 926,00 рос. руб.).

Крім того, після початку повномасштабного вторгнення Російської Федерації, 21.03.2023 посадовими особами ПрАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна», з метою сприяння представникам держави-агресора, забезпечено поставку сталі власного виробництва на адресу чеської компанії «Evraz Nikom A.S.», яка входить до складу групи російських компаній «Evraz Group S.A.» та здійснює постачання товарів, що використовуються у виробництві озброєння та військової техніки для збройних сил Російської Федерації.

За наявними даними, контракти дочірніх підприємств «Evraz Group S.A.» свідчать про тісне співробітництво компанії з міністерством оборони та генеральним штабом Російської Федерації. Зокрема, упродовж останніх 10 років компаніями було здійснено постачання сталі, сплавів та речовин, що використовуються для виготовлення озброєння та військової техніки для Збройних сил Російської Федерації, зокрема: толуол, рідкий вуглеводень, ванадієвий шлак тощо.

Згідно з інформуванням оперативного підрозділу ГУ «І» ДЗНД СБ України встановлено, що для провадження протиправної діяльності вищевказані особи використовують приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем фактичного проживання заступника директора зі збуту ПрАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» ОСОБА_6

26.04.2023 в ході проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_6 у приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_16 (справа №761/12711/23, провадження № 1 -кс/761/8463/2023) від 14.04.2023, було виявлено та вилучено:

1. Ноутбук марки «MacBook Air», серійний номер FVFDVD1BQ6L4 (пароль доступу НОМЕР_1 );

2. Телефон марки iPhone SE, номер моделі А2296, ІМЕІ НОМЕР_2 (пароль доступу НОМЕР_3 );

3. Жорсткий диск «Western Digital», 2ТЬ, серійний номер НОМЕР_4 ;

4. Список клієнтів та видачі продукції від 28.02.2020, на 8 арк.

Постановою слідчого від 26.04.2023 вищевказані речі та предмети, вилучені в ході обшуку приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , визнано речовими доказоми у даному кримінальному провадженні.

28.04.2023 прокурор Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про арешт майна, вилученого 26.04.2023 в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

- ноутбук марки «MacBook Air», серійний номер FVFDVD1BQ6L4 (пароль доступу НОМЕР_1 );

- телефон марки iPhone SE, номер моделі НОМЕР_5 , IMEI НОМЕР_2 (пароль доступу НОМЕР_3 );

- жорсткий диск «Western Digital», 2Tb, серійний номер WX12D5148A68;

- список клієнтів та видачі продукції від 28.02.2020, на 8 арк.

На обґрунтування вимог даного клопотання, з урахуванням вище викладеного, сторона обвинувачення також послалась на те, що з врахуванням наявних інших матеріалів кримінального провадження, а також результатів уже проведених слідчих дій є достатні підстави вважати, що вказані вище предмети, зберегли на собі сліди злочину, містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ фактів чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також є предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій, оскільки вивчення вказаних вище речей та предметів дозволить підтвердити факт вчинення невстановленими особами кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 -2 КК України.

16.05.2023 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва задоволено вказане клопотання прокурора та накладено арешт на зазначене майно.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя встановив, що з урахуванням обставин зазначеного кримінального провадження, а також того, що наведене майно цілком відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а відтак обґрунтовано має правовий статус речового доказу, з метою забезпечення його збереження, на переконання слідчого судді, є всі правові підстави для накладення арешту на вказане майно.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні прокурора доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції. При цьому були, заслухано доводи прокурора щодо підстав, для задоволення вказаного клопотання та заперечення власника майна щодо його задоволення, досліджені матеріали судового провадження, а також з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт на комп`ютерні системи чи їх частини накладається лише у випадках, якщо вони отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення або є засобом чи знаряддям його вчинення, або зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, або у випадках, передбачених пунктами 2, 3, 4 частини другою цієї статті, або якщо їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, а також якщо доступ до комп`ютерних систем чи їх частин обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При винесенні ухвали слідчим суддею, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, були враховані наведені в клопотанні прокурора правові підстави для арешту майна, можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також обставини кримінального провадження № 0000675 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України та можливе відношення до нього вилученого майна, а тому слідчий суддя обґрунтовано задовольнив вказане клопотання прокурора про арешт майна, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст. 170 КПК України.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, всупереч твердженням апелянта обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на вище зазначене майно, з тих підстав, що воно у встановленому законом порядку визнано речовими доказами відповідно до постанови слідчого від 26.04.2023 /т. 1 а.с. 232-233/ в рамках вказаного кримінального провадження та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.

Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Згідно вимог ч. 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Крім того, ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

З огляду на наведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно і його відношення до матеріалів кримінального провадження, а також встановлено мету арешту майна відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме збереження речових доказів, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вилучене майно, з підстав того, що воно відповідає критеріям речових доказів, визначених ст. 98 КПК України.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на майно.

Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження колегія суддів не вбачає. Обставини кримінального провадження на час прийняття рішення вимагали вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість накладення арешту на майно є такими, що не відповідають матеріалам провадження. Крім того, слідчим суддею суду першої інстанції накладено арешт на майно відповідно до вимог ст. ст. 132, 170, 173 КПК України на підставі належно досліджених доводів органу досудового розслідування.

Посилання апелянта на те, що обшук та тимчасове вилучення майна відбулося 26.04.2023 року, а строк на подання слідчим клопотання становить 48 годин, однак розглянуто клопотання 16.05.2023 року, тобто з порушенням встановленого строку, не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, обшук відбувся 26.04.2023 року та в цей же день вилучено вище зазначене майно. 28.04.2023 прокурором подано клопотання про його арешт, тобто з дотриманням зазначеної норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Тривалий розгляд вказаного клопотання про арешт майна, як вбачається з матеріалів справи був викликаний тим, що слідчим суддею прийнято рішення про проведення розгляду за участю представника власника майна, а тому твердження апелянта, що слідчим суддею розглянуто клопотання та задоволено його за межами 48 годин, не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Відповідно до ч. 6 ст. 173 КПК України ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя, суд постановляє не пізніше сімдесяти двох годин із дня надходження до суду клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено.

Проте обов`язок повернути тимчасово вилучене майно особі, у якої воно було вилучене, у разі, якщо слідчий суддя не постановив ухвалу про арешт такого майна протягом 72 годин (п. 3 ч. 1 ст. 169, ч. 6 ст. 173 КПК України) не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки такі дії стосуються слідчого та прокурора, а не слідчого судді.

При цьому відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Зважаючи на викладене, в сукупності з обставинами провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував правомірно, а тому доводи апелянта стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Всі інші зазначені в апеляційній скарзі обставини не є безумовними підставами для скасування ухвали суду, при цьому під час апеляційного розгляду прокурор повідомив, що призначено експертизу, яка наразі проводиться.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку. У відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170-173, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Поновити представнику власника майна ОСОБА_6 - адвокату ОСОБА_7 , строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16 травня 2023 року.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16 травня 2023 року, - залишити без зміни, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4