Справа № 507/2081/23
Провадження № 1-кп/507/94/2023
Номер рядка звіту 227
В И Р О К
19.12.2023 рокусмт. Любашівка
Любашівський районний суд Одеської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця республіки Вірменія, Гегаркуникської області, с.Дзорагюх, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, депутатом не являється, волонтера України посвідчення №41/2, студента, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 виданий 15.08.2014 Броварським РВ УМС України в Київській області, РНОКПП НОМЕР_2 , раніше не судимого
про обвинувачення у скоєні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.286 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4
сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3
захисник - ОСОБА_5
ВСТАНОВИВ:
14.06.2023 року біля 08 години 40 хвилин водій ОСОБА_3 грубо порушив пункти: 1.3., 1.5., 2.3 б), 10.1, 12.3., 12.4., 12.9 б), 14.2 в) та пункти дорожньої розмітки 8.5.1., 1.1. «Правил дорожнього руху України», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002, із відповідними змінами та доповненнями (далі - Правила дорожнього руху), які зобов`язують водія:
п.1.3 «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими»;
п.1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;
п.2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;
п.10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.»
п.12.3. «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»;
п.12.4. «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год».
п.12.9 «Водієві забороняється:
(б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пункті 12.4 …»
п. 14.2. «Перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що:
в) смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані;
п.8.5.1. «Горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 1 розділу 34 цих Правил»;
1.1(вузька суцільна лінія)- поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах;позначає межі проїзної частини,на які в`їзд заборонено;познає межі місць стоянки транспортних засобів, майданчиків паркування і край проїзної частини доріг,не віднесених за умовами руху до автомагістралей;
Лінії 1.1 і 1.3 перетинати забороняється.
ІНФОРМАЦІЯ_2 отримав тілесні ушкодження у вигляді підтвердженого рентгенологічного, закритого перелому великогомілкової кістки в середній третині та закритого перелому щиколотки малогомілкової кістки лівої гомілки, згідно п.2.2.1 «Правил судово-медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.) відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
Допущенні водієм ОСОБА_3 порушення вимог п.п. 1.3., 1.5., 2.3 б), 10.1, 12.3., 12.4., 12.9 б), 14.2 в) та пункти дорожньої розмітки 8.5.1., 1.1. Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної події та настанням суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому - пасажиру ОСОБА_9 та середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілому водію ОСОБА_10 .
Таким чином, дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим тяжкі та середньої тяжкості тілесні ушкодження.
ОСОБА_10 надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просив при призначені покарання застосувати ст..69 КК України та призначити ОСОБА_3 штраф, при цьому вказував , що йому повністю відшкодована матеріальна та моральна шкода, будь-яких претензій до ОСОБА_3 він не має.
ОСОБА_9 надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просив призначити ОСОБА_3 покарання із застосуванням ст..69 КК України та призначити штраф, оскільки йому повністю відшкодована матеріальна та моральна шкода, будь-яких претензій до ОСОБА_3 він не має.
Обвинувачений окрім визнання своєї вини у скоєному злочині, повністю визнав кваліфікацію своїх дій, докази, на які посилався орган досудового розслідування.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив сторонам кримінального провадження вимоги ч.3 ст.349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів.
У зв`язку із повним визнанням обвинуваченим своєї вини в скоєні кримінального правопорушення, визнання ним кваліфікації його дій та доказів, на які посилався орган
досудового розслідування, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються та дослідження зібраних у кримінальному провадженні доказів було обмежене допитом обвинуваченого, показання якого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються та дослідженням документів, що його характеризують. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій не має, а також їм зрозуміло, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Дії ОСОБА_3 підлягають кваліфікації за ч.2 ст.286 КК України, за ознакою порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим тяжкі та середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з положень ст..65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
При обранні покарання ОСОБА_3 відповідно до ст.65 КК України суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, його молодий вік, який є громадянином України, проживає із батьками, навчається в Уманському національному університеті садівництва, , за місцем проживання та навчання характеризується виключно позитивно, займається волонтерською діяльністю та надає волонтерську допомогу Збройним Силам України та загонам добровольців, виключно позитивно характеризується благодійною організацією «Благодійний фонд «Майбутнє української нації», раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не знаходиться, також суд враховує пом`якшуючі та відсутність обтяжуючих обставин.
Так, відповідно до ст.66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 суд визнає: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування шкоди ( повністю відшкодував моральну та матеріальну шкоду потерпілим, відшкодував витрати на стаціонарне лікування потерпілих згідно позову прокурора до розгляду позову по суті, повністю оплатив витрати на залучення експертів).
Відповідно до ст.67 КК України, обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.
Під час судового розгляду судом проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, його щире каяття, наслідки суспільно-небезпечного діяння, відсутність будь-яких намірів уникнути кримінальної відповідальності, суд приймає до уваги те, що ОСОБА_3 характеризується виключно позитивно, вчинив злочин з необережності, також обвинувачений в добровільному порядку відшкодував заподіяну шкоду, з огляду на що до нього не має будь-яких претензій, також суд враховує думку потерпілих та прокурора, які просили призначити покарання із застосуванням ст..69 КК України. За таких обставин, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з метою виправлення ОСОБА_3 і запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень ним та іншими особами, враховуючи особу винного, а також, наявність кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд вважає, що йому доцільно призначити покарання за ч.2 ст.286 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, перейшовши до іншого більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.2 ст.286 КК України, у виді штрафу в розмірі 4500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 76 500 грн.
Вирішуючи питання про призначення додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд вважає недоцільним його застосовувати до обвинуваченого ОСОБА_3 з наступних підстав.
Так, санкція ч.2 ст.286 КК України, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження надає можливість суду як призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, так і не застосовувати таке покарання до особи.
Вказане положення закону України про кримінальну відповідальність носить альтернативний характер застосування і не є обов`язковим для суду.
Суд приймає до уваги те, що ОСОБА_3 характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який раніше не притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності, враховує думку потерпілих, які згідно заяв просили не позбавляти ОСОБА_3 права на керування транспортними засобами та враховує, що він займається волонтерською діяльністю, надає волонтерську допомогу Збройним Силам України та загонам добровольців, виключно позитивно характеризується благодійною організацією «Благодійний фонд «Майбутнє української нації», яка зазначає, що ОСОБА_3 доставляє власним автомобілем в якості водія гуманітарну допомогу в зони де окупованих територій, а потім евакуює людей, доставляв волонтерську допомогу бійцям , більшість якої збирав власними силами . За таких обставин, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за недоцільне застосовувати до ОСОБА_3 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Крім того, призначення покарання без позбавлення права керувати транспортними засобами буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.
Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Запобіжний захід, відносно ОСОБА_3 не обирався, підстав для обрання запобіжного заходу суд не вбачає.
Також, прокурор, в інтересах держави в особі Комунального некомерційного підприємства «Любашівська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» Любашівської селищної ради подав до суду позовну заяву про стягнення із ОСОБА_3 550 грн. 50 коп., в рахунок відшкодування витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_10 .
В судовому засіданні, прокурор подав до суду клопотання про залишення позовів , які подано в інтересах держави в особі Комунального некомерційного підприємства «Любашівська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування « Любашівської селищної ради», вказуючи на те, що ОСОБА_3 добровільно відшкодував заподіяну шкоду .
Зі змісту п. 5 ч.1 ст. 257 ЦПК України вбачається, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.
За таких обставин, цивільні позови прокурора, в інтересах держави в особі Комунального некомерційного підприємства «Любашівська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» Любашівської селищної ради слід залишити без розгляду.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
За вимогами ч. 4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна, накладеного ухвалами слідчих суддів під час досудового розслідування.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -
у х в а л и в :
Визнати винним ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 4500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 76 500 грн., без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Цивільний позов прокурора, в інтересах держави, в особі Комунального некомерційного підприємства «Любашівська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» Любашівської селищної ради до ОСОБА_3 про стягнення 550 грн. 50 коп. в рахунок відшкодування витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_10 на підставі п. 5 ч.1 ст. 257 ЦПК України залишити без розгляду.
Накладений, ухвалою слідчого судді Любашівського районного суду від 15 червня 2023 року, арешт на майно, яке визнано речовими доказами скасувати.
Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Любашівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Даний вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1