Номер провадження: 11-кп/813/2503/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скарг у засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 27 вересня 2023 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання,

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Оскаржуваною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Рішення суду мотивоване тим, що на даний час поведінка засудженого ОСОБА_8 не свідчить про стабільний процес виправлення та перевиховання та що він довів своє виправлення, оскільки лише незадовго до настання терміну застосування умовно-дострокового звільнення прослідковуються позитивні зміни у поведінці останнього.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На вказану ухвалу засуджений подав апеляційну скаргу, в якій зазначає що до нього муже бути застосовано умовно-дострокове звільнення, оскільки він своєю працею та сумлінною поведінкою довів, що став на шлях виправлення. Крім того, судом залишено поза увагою стан здоров`я.

На підставі наведеного засуджений просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, задовольнити.

Позиції учасників апеляційного розгляду.

Захисник у судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу засудженого та просила скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою задовольнити клопотання засудженого.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника.

Засуджений з клопотанням про його обов`язкову участь не звертався.

Заслухавши доповідь судді та пояснення учасників судового засідання, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частина 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На переконання колегії суддів оскаржувана ухвала відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства з огляду на такі обставини.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

У відповідності до ч. 2 ст. 130 КВК України засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці та навчання довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Відповідні роз`яснення, які містяться у п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна не відбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого та якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Приписами ч. 2 ст. 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, з матеріалів справи убачається, що ОСОБА_8 засуджено вироком Слов`янського міськрайонним судом Донецької області від 03.04.2020 року за ч.2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Під час апеляційного провадження встановлено, що ОСОБА_8 в місцях позбавлення волі знаходиться з 03.04.2020 року. Намагається робити висновки зі своїх минулих помилок, повторює помилки. Самооцінка адекватна. Підтримувати прокримінальні зв`язки не бажає. Родинні стосунки та соціально корисні зв`язки підтримує з дружиною ОСОБА_9 Усвідомлює наслідки вчиненого правопорушення, вину визнав. За час відбування покарання спроб втечі не було. За оцінюваний період не вчиняв порушення встановленого порядку відбування покарання. Має 1 стягнення та 4 заохочення. Бажає змінити своє життя, має позитивні плани на майбутнє. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику в свою адресу. Спілкується із засудженими як позитивної так негативної спрямованості. Намагається дотримуватись правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Намагається утримувати у чистоті і порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд. Намагається дбайливо ставитись до майна установи і предметів, якими користується. До виконання законних вимог персоналу установи ставиться задовільно. На профілактичному обліку в установі не перебуває. На виробництві установи не працевлаштований. Заходи реалізації індивідуальної програми виконані частково. Приймає участь у заходах. Криміногенним факторами, що сприяють підвищенню ризику вчинення засудженим повторних правопорушень є мислення, емоції та поведінка, робота, а також матеріальне становище.

Суд першої інстанції, виходячи з наявних характеристик, прийшов до висновку, що ці обставини можуть свідчити лише про позитивні тенденції у поведінці засудженого, проте не дає підстави вважати, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення і до нього може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, адже лише перебуваючи під пильним контролем з боку працівників установи виконання покарань поведінка засудженого ОСОБА_8 зазнає позитивних змін.

Колегія судді звертає увагу, що ОСОБА_8 був неодноразово засуджений за аналогічні злочини та звільнявся умовно-достроково від відбування покарання декілька разів, проте висновків для себе не зробив та продовжив вчиняти злочини. Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що засуджений усвідомлено не бажає ставати на шлях виправлення і умовно-дострокове звільнення засудженого буде суперечити меті покарання.

Таким чином, матеріали провадження не містять переконливих доказів того, що засуджений ОСОБА_8 сумлінною поведінкою і ставленням до праці на протязі усього періоду відбування покарання довів своє виправлення та перевиховання, що є обов`язковою умовою для умовно-дострокового звільнення.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку, що твердження засудженого, що він довів своє виправлення і готовий до правослухняної поведінки без відбування покарання є голослівними. Умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до дискреційних повноважень суду, у зв`язку з чим апеляційний суд дійшов висновку, що для досягнення цілей покарання умовно-дострокове звільнення в даному випадку є передчасним.

Доводи апеляційної скарги засудженого щодо наявності захворювань, що унеможливлює його лікування під час відбування покарання, не заслуговують на увагу суду, оскільки згідно з Порядком взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженим спільним наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 10 лютого 2012 року № 239/5/104, особа, узята під варту, має право на вільний вибір лікаря.

Враховуючи вищевказане положення, особи, які перебувають під вартою, та є хворими, отримують медичну допомогу (консультування, обстеження, лікування) в амбулаторних умовах в медичних частинах в присутності персоналу медичної частини.

А тому, перешкоди для лікування ОСОБА_8 під час відбування покарання відсутні. При цьому, відповідно до медичної довідки від 06.10.2023 року, яка видана медичною частиною №14, засуджений постійно проходить медичні обстеження та отримує відповідне лікування ( а.с.46-47).

За таких обставин, на переконання колегії суддів суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи, обґрунтовано прийшов до висновку, що навіть з урахуванням наявності формальних умов для умовно-дострокового звільнення, процес виправлення засудженого. не досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання перестає бути доцільним.

Відповідно до приписів п. 1) ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

З огляду на зазначені обставини, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та для скасування оскаржуваної ухвали, яка є законною та обґрунтованою.

Керуючись ст.ст. 24, 370, 404, 405, 407, 409, 419, 532, 537, 539 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 27 вересня 2023 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4