Справа № 515/1571/23
Провадження № 1-кп/515/1954/23
Татарбунарський районний суд Одеської області
ВИРОК

іменем України

19 жовтня 2023 року Татарбунарський районний суд Одеської області у складі: головуючого -судді ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Татарбунари кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000647 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, українця, громадянина України, військовозобов`язаного, з базовою середньою освітою, неодруженого, утриманців немає, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

встановив:

30 травня 2023 року близько 04:30 ОСОБА_7 керував технічно справним автопоїздом у складі сідлового тягача марки «МАN ТGS 18.440» державний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ТОВ «ОРІОН- ЛОГІСТИК» з напівпричепом самоскидом марки «SHMITZ SКІ 24», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ТОВ «Оріон-Транс» у світлу пору доби та в умовах необмеженої видимості здійснював рух по асфальтному сухому дорожньому покриттю проїзної частини вул. Василя Тура в м.Татарбунари Білгород-Дністровського району Одеської області, з боку м. Рені Одеської області в напрямку м. Одеса по смузі руху в напрямку м. Одеса.

На зазначеній ділянці проїзної частини організовано двосторонній рух, одна смуга руху у напрямку м. Рені, одна смуга руху у напрямку м. Одеса, напрямки руху поділені суцільною лінією дорожньої розмітки 1.1 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - Правила дорожнього руху України).

Під час руху по смузі руху в напрямку м. Одеса по вул. Василя Тура в м. Татарбунари ОСОБА_7 порушив вимоги п. 12.4 Правил дорожнього руху України відповідно до якого «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год» та рухався зі швидкістю 65 км/год.

Наближаючись до прилягання другорядної дороги вул. Шкільна в м. Татарбунари Білгород-Дністровського району Одеської області, водій ОСОБА_7 , проявляючи злочинну недбалість, допустивши крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, та не виконавши покладені на нього обов`язки, як на водія, не маючи перешкод технічного та фізичного характеру, грубо порушуючи Правила дорожнього руху України, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян порушив вимоги п. 13.1 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого «Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу» не дотримувався безпечних безпечної дистанції та безпечного інтервалу не виявив велосипедиста ОСОБА_4 , який рухався на велосипеді синього руху попереду по смузі руху в напрямку м. Одеса та допустив попутне зіткнення з велосипедом.

Своїми діями водій автопоїзду у складі сідлового тягача марки «МАN ТGS 18.440» державний номер НОМЕР_1 з напівпричепом самоскидом марки «SHMITZ SКІ 24», реєстраційний номер НОМЕР_2 - ОСОБА_7 грубо порушив вимоги п.п. 1.3., 1.5., 2.3 (б), 12.4 та 13.1 Правил дорожнього руху України, якими передбачено:

п. 1.3. «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, а також бути взаємно ввічливими»;

п. 1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п. 12.4. «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год»;

п. 13.1. «Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу»;

Порушення вимог п.п. 1.3, 1.5, 2.3, 12.4 та 13.1 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_7 знаходиться у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної події, внаслідок якої велосипедист ОСОБА_4 отримав наступні тілесні ушкодження: закриту черепно-мозкову травму у формі струсу головного мозку з наявністю синців та саден; закриту травму грудної клітки: підшкірну емфізему м`яких тканин лівої половини грудної клітки; переломи лівих ребер: 3-го по передній підпахвинній лінії, 4,5,6 по лопатковій, середній пахвовій і середньо-ключичній лініям, 7-го по лопатковій і задній підпахвовій лініям, 8,9,10,11 по лопатковій лінії; лівобічний гідроторакс; компресійні ателектази S6-S10 лівої легені; закриту травму черевної порожнини: субкапсулярний розрив селезінки; закриту травму клубу: переломи правої латеральної маси крижі, тіла і гілок правої лонної кістки; травму верхніх кінцівок: множинні синці та садна; травму лівого ліктьового суглобу - вивих кісток передпліччя дозаду, перелом голівки променевої кістки.

Вказані тілесні ушкодження складають єдиний нерозривний морфологічний комплекс поєднаної травми голови, грудної клітки, черевної порожнини, клубу та верхніх кінцівок, який ускладнився травматичним шоком та був небезпечним для життя, в тому числі і в момент заподіяння. Виходячи з п. 4.8 та п. 4.9.5. "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995р., дана поєднана травма за критерієм небезпеки для життя, згідно п.1.2., п.2.1.3 «о» та п. 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (Наказ №6 МОЗ України від 17.01.1995р.) відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

Суд вважає встановленими обставини вчинення ОСОБА_7 даного кримінального правопорушення, а ОСОБА_7 винуватим у його вчиненні та кваліфікує його дії за ч.2 ст.286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

26 вересня 2023 року між прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_7 , за участю захисника ОСОБА_6 , укладено угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.472 КПК України.

Згідно з даною угоди прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.286 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні. Вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_7 у виді чотирьох років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами, із застосуванням положень ст. 75 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 обставини вчинення кримінального правопорушення та вину у скоєнні вказаного злочину визнав у повному обсязі, розкаявся у вчиненому та надав пояснення про те, що він дійсно керуючи тягачем марки «МАN ТGS 18.440» державний номер НОМЕР_1 з напівпричепом самоскидом марки «SHMITZ SКІ 24», реєстраційний номер НОМЕР_2 30 травня 2023 року близько 04:00 по вул. В.Тура в м.Татарбунари, допустив неуважність та не дотримавшись безпечних дистанції та інтервалу, не виявив велосипедиста, який рухався попереду, та здійснив на нього наїзд. Стверджував, що розуміє права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 цього ж Кодексу, характер обвинувачення, вид і міру покарання.

Захисник підтримав позицію обвинуваченого.

Прокурор також просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Потерпілий не заперечував проти затвердження угоди.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України, є тяжким.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_7 цілком розуміє права, визначені п.п.1-4 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання яке буде застосоване до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України, наявні фактичні підстави для визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_7 погодився на призначення йому узгодженого покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами із застосуванням ст. 75 КК України, покарання визначено в угоді з урахуванням характеру та ступеню тяжкості вчиненого злочину, вчинено тяжке кримінальне правопорушення, обставини його вчинення, особу винного, який характеризується позитивно, неодружений, утриманців не має, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, за наявності пом`якшуючої покарання обставини, якою є його щире каяття, за відсутності обтяжуючих покарання обставин, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

На підставі ч.2 ст.124 КПК України з обвинуваченого на користь держави підлягають стягненню судові витрати за проведення судових експертиз.

Заходи забезпечення кримінального провадження: арешти накладені ухвалами слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01 червня 2023 року та 05 червня 2023 року на речові докази слід скасувати за минуванням потреби.

Питання про долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.370, 373, 474, 475, 615 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 26 вересня 2023 року, укладену між прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_7 .

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ч.1 ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю один рік, з покладенням на нього, відповідно до п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, протягом строку випробування наступних обов`язків:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_7 , РНОКПП НОМЕР_3 , користь держави витрати за проведення судових експертиз в сумі 21 988,00 грн (двадцять одна тисяча дев`ятсот вісімдесят вісім грн. 00к.).

Скасувати арешти на майно, накладені ухвалами слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01 червня 2023 року та 05 червня 2023 року.

Речові докази: DVD-диск з відеозаписами з камери відеоспостереження, на яких відображено обставини дорожньо-транспортної пригоди, поміщений до паперового конверту з маркуванням «Пакет №1» - зберігати при матеріалах кримінального провадження; уламок сірого кольору з рваними краями білого кольору, схожий на уламок до транспортного засобу, поміщений до сейф-пакету №3124213 та переданий на зберігання до камери зберігання речових доказів ВП №2 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області знищити; велосипед синього кольору без маркування, який має механічні пошкодження у вигляді вигину керма, заднього багажника в ліву сторону та прямо з розщепленням металу у місці наявності плями білого кольору, заднього крила, правої верхньої частини, переданий на зберігання до камери зберігання речових доказів ВП №2 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській областіповернути потерпілому ОСОБА_4 ; спеціалізований вантажний сідловий тягач марки «МАN ТGS 18.440» державний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ТОВ «ОРІОН-ЛОГІСТИК» та напівпричіп самоскид марки «SHMITZ SКІ 24», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ТОВ «Оріон-Транс», що передані на зберігання ОСОБА_9 , повернути власнику.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений: 1) обвинуваченим, його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; 2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення, а засудженим - в той же строк з дня отримання копії вироку. Апеляційна скарга подається через Татарбунарський районний суд Одеської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати її в суді.

Головуючий суддя ОСОБА_1