Провадження №: 1-кп/755/374/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" грудня 2023 р.

м. Київ

Дніпровського районного суду м. Києва (далі - Суд) у складі судді ОСОБА_1 одноособово, за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 та сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 ,захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 ,розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві клопотання ОСОБА_4 про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 18 лютого 2015 року за № 0000025 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 368, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 369 Кримінального кодексу (далі КК) України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, установив:

І. Історія провадження

Згідно обвинувального акта, котрий складено 21 листопада 2023 року прокурором у кримінальному провадженні - прокурором Дарницької окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_3 та затверджено того ж дня керівником Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 , слідує, що 30 січня 2015 року ОСОБА_5 , згідно розпорядження Дніпровської районної в м. Києві Державної адміністрації № 427-К від 01 жовтня 2014 року, призначений на посаду начальника відділу з питань оренди та майна комунальної власності Дніпровської районної в м. Києві Державної адміністрації.

Згідно посадової інструкції начальника відділу з питань оренди та майна комунальної власності встановлено, що останній серед іншого: реалізує засади державної політики у сфері управління майном підприємств, організацій та установ, які належать до сфери управління Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації та забезпечують життєдіяльність Дніпровського району міста Києва у сферах житлово- комунального господарства, освіти і науки, культури, фізичної культури і спорту, охорони здоров`я; контролює здійснення обліку об`єктів комунального майна, переданого до сфери управління Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації; здійснює за дорученням голови Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації в установленому порядку повноваження з управління майном підприємств, що належать до сфери управління, зокрема: вносить пропозиції про створення, реорганізацію та ліквідацію комунальних підприємств, переданих до сфери її управління; здійснює контроль за ефективністю використання і збереження закріпленого за підприємствами майна; забезпечує підготовку матеріалів та проведення засідання комісії з питань управління комунальним майном, переданим до сфери управління Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації; забезпечує проведення конкурсної комісії на право оренди майна комунальної власності територіальної громади міста Києва, переданого до сфери управління Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації; забезпечує підготовку пропозицій щодо надання в оренду цілісних майнових комплексів, нерухомого майна підприємств, продовження договорів оренди та їх умов, які мають забезпечувати ефективне використання орендованого майна; бере участь у реалізації заходів, спрямованих на підвищення ефективності використання об`єктів майна комунальної власності територіальної громади Дніпровського району; здійснює за дорученням голови державної адміністрації інші повноваження, пов`язані з управлінням майном, що належить до сфери управління Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації; здійснює підготовку проектів розпоряджень голови райдержадміністрації, що стосується компетенції відділу.

Згідно зі ст. 18 КК України службовими особами є: особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також постійно чи тимчасово обіймають в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною службовою особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

Згідно примітки 1 до ст. 364 КК України службовими особами у статтях 364, 368, 368-2, 369 цього Кодексу є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

Таким чином, відповідно до ст. ст. 18, 364 примітка 1 КК України, перебуваючи на посаді начальника відділу з питань оренди та майна комунальної власності Дніпровської районної в м. Києві Державної адміністрації ОСОБА_5 є службовою особою.

Водночас, 30 січня 2015 року, ОСОБА_5 , знаходячись біля Дніпровської районної в м. Києва Державної адміністрації, що за адресою: м. Київ, бул. Праці, 1/1, перебуваючи на посаді начальника відділу з питань оренди та майна комунальної власності Дніпровської районної в м.Києві Державної адміністрації, тобто будучи службовою особою та згідно ст. 4 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» є суб`єктом відповідальності за корупційне правопорушення, умисно, з метою особистого збагачення, погодився отримання від ОСОБА_7 неправомірну вигоду в розмірі 54000 гривень за вирішення питання на постійній комісії Київської міської ради з питань власності щодо зменшення орендної ставки нежитлового приміщення, що за адресою: АДРЕСА_1 до 7% для зайняття ОСОБА_7 підприємницькою діяльністю.

Так, 09 квітня 2015 року, приблизно о 12 год. 00 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи у своєму службовому кабінеті № 205 Дніпровської районної в м. Києві Державної адміністрації, що за адресою: м. Київ, бул. Праці, 1/1, продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на отримання неправомірної вигоди в розмірі 54000 грн., отримав від ОСОБА_7 частину неправомірної вигоди в сумі 10 000 грн. за вирішення питання на постійній комісії Київської міської ради з питань власності щодо укладання договору оренди нежитлового приміщення, що за адресою: АДРЕСА_1 , з орендною ставкою 7% за користування приміщенням для зайняття ОСОБА_7 підприємницькою діяльністю.

В подальшому, ОСОБА_5 підготував необхідний пакет документів, який був направлений до постійної комісії Київської міської ради з питань власності з метою укладання договору оренди нежитлового приміщення, що за адресою: АДРЕСА_1 , з орендною ставкою 7% за користування приміщенням для зайняття ОСОБА_7 підприємницькою діяльністю.

Ці дії, кваліфікуються стороною обвинувачення, як одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, тобто злочин, передбачений ч. 1 ст. 368 КК України.

Крім того, 06 квітня 2016 року, ОСОБА_5 умисно, з метою особистого збагачення вчинив дії, спрямовані на підбурювання ОСОБА_7 до надання неправомірної вигоди службовій особі Київської міської ради за вчинення в інтересах ГО «Україна понад усе» дій спрямованих на позитивне вирішення питання на постійній комісії Київської міської ради, щодо отримання в оренду громадською організацією нежитлового приміщення за адресою: м. Київ, вул. Олійника, 7-А (Дарницький район м. Києва).

Під час зустрічі з ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , з корисливих спонукань, з метою підбурити особу до надання неправомірної вигоди, повідомив ОСОБА_7 , що зможе позитивно вирішити йому питання на постійній комісії Київської міської ради щодо отримання в оренду нежитлового приміщення, що за адресою: м. Київ, вул. Олійника, 7-А для здійснення діяльності ГО «Україна понад усе».

14 червня 2016 року, під час чергової зустрічі з ОСОБА_7 , ОСОБА_5 повідомив його, що за вирішення питання на постійній комісії Київської міської ради щодо отримання в оренду нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 необхідно передати через нього неправомірну вигоду - кошти в сумі 10 000 грн. уповноваженій особі з числа службових осіб Київської міської ради. Тим самим, ОСОБА_5 підбурив ОСОБА_7 до надання неправомірної вигоди. При цьому, ОСОБА_5 не мав наміру передавати грошові кошти уповноваженій особі з числа службових осіб Київської міської ради, а хотів заволодіти чужим майном шляхом обману, а саме грошовими коштами ОСОБА_7 .

Надалі, 15 червня 2016 року, близько 12 год. 00 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи в кафе, розташованому неподалік Дніпровської районної в м. Києві Державної адміністрації, що за адресою: м. Київ, бул. Праці, 2/27, продовжуючи виконувати свій злочинний намір, спрямований на підбурювання особи до надання неправомірної вигоди, отримав від ОСОБА_7 частину неправомірної вигоди в сумі 5000 грн. для нібито передачі невстановленій особі з числа службових осіб Київської міської ради за позитивне вирішення питання на постійній комісії Київської міської ради щодо отримання в оренду нежитлового приміщення, що за адресою: м. Київ, вул. Олійника, 7-А для здійснення діяльності ГО «Україна понад усе».

Продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на підбурювання особи до надання неправомірної вигоди в сумі 10000 грн., 25 липня 2016 року, близько 16 год. 50 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи в кафе, розташованому неподалік Дніпровської районної в м. Києві Державної адміністрації, що за адресою: м. Київ, бул. Праці, 2/27, отримав від ОСОБА_7 неправомірну вигоду в сумі 5000 грн. для нібито передачі невстановленій особі з числа службових осіб Київської міської ради за вирішення питання на постійній комісії Київської міської ради щодо отримання в оренду нежитлового приміщення, що за адресою: м. Київ, вул. Олійника, 7-А для здійснення діяльності ГО «Україна понад усе». Тим самим, ОСОБА_5 вчинив дії, спрямовані на підбурювання ОСОБА_7 до надання останнім неправомірної вигоди.

Вищевказані дії кваліфікуються, стороною обвинувачення, як підбурювання до закінченого замаху на надання службовій особі неправомірної вигоди за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, тобто злочин, передбачений ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 15 ч. 1 ст. 369 КК України.

Окрім того, отримавши від ОСОБА_7 кошти в розмірі 5 000 грн., ОСОБА_5 не передав їх уповноваженій службовій особі Київської міської ради за вирішення питання на постійній комісії Київської міської ради, а заволодів ними та розпорядився на власний розсуд.

Тим самим заподіявши матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_7 на загальну суму 10 000 гривень, а тому такі дії стороною обвинувачення кваліфікуються як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України.

ІІ. Суть питання, що вирішується і за чиєю ініціативою воно розглядається

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - ОСОБА_4 звернувся до суду, у порядку ст. 350 КПК, із клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого у межах цього кримінального провадження, з огляду на дійсність обставин регламентованих ст. 44 КК, ст. 284 КПК, а саме у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачених ст. 49 КК у редакції Закону №2617-VIII від 22листопада 2018 року.

ІІІ. Позиції сторін

Обвинувачений ОСОБА_5 клопотання підтримав та зазначив, що йому цілком і повністю зрозуміла підстава звільнення від кримінальної відповідальності, у порядку ч. 1 ст. 49 КК та він надає свою згоду на таке звільнення у цьому кримінальному провадженні, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Прокурор у кримінальному провадженні - прокурор Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 заявлене клопотання підтримав, оскільки є дійсними обставини визначені ч. 1 ст. 49 КК у редакції Закону № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року.

IV. Правове регулювання питання

Кримінальний процесуальний кодекс України

Стаття 284. Закриття кримінального провадження […]

2. Кримінальне провадження закривається судом: 1) у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності;

Кримінальний кодекс України у редакції Закону № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року

Стаття 49. Звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності

1. Особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;

3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини;

V. Мотиви суду

Суд заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши наявні матеріали, приходить до наступного.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК України якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання та, у випадку встановлення передбачених у ст. 49 КК України підстав і відсутності заперечень з боку обвинуваченого, закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності.

При цьому, в постанові від 25 лютого 2021 року в справі № 192/3301/16-к Верховний Суд вказав, що системне тлумачення норм кримінального та процесуального закону свідчить про те, що до особи можуть бути застосовані положення ст. 49 КК України у випадках, передбачених цією статтею та за наявності клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності. При цьому таке клопотання подається стороною кримінального провадження, а не виключно підозрюваним, обвинуваченим або засудженим. Разом з тим кримінальний процесуальний кодекс вказує на обов`язковість згоди обвинуваченого на звільнення його саме від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

В цій справі окреслені ВС у справі № 192/3301/16-к орієнтири дотримано. Так, клопотання подані стороною кримінального провадження та обвинувачені надали згоду на звільнення їх від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Також Суд ураховує, що в постанові від 24 травня 2021 року у справі № 522/2652/15-к Верховний Суд у т.ч. зауважив, що суддя районного суду при постановленні ухвали, відповідно до ст. 372 КПК України, не повинен був вирішувати питання про встановлення вини обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення.

Верховний Суд у постанові від 26 березня 2020 року у справі № 730/67/16-к указав, що передбачений законом (ст. 49 КК України) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ними своєї винуватості у вчиненні злочину. Таким чином, невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках за умови роз`яснення їм судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення.

Наведені ВС умови судом також було дотримано, а тому Суд не пов`язує в цій справі таке звільнення із фактом визнання обвинуваченими своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, або ж з фактом його відсутності.

Відповідно розглядаючи указане питання по суті лише щодо дійсності підстав для закриття провадження, без аналізу питання про встановлення вини обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, Суд відмічає таке.

З аналізу законодавства, що регулює питання закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, слідує, що строк давності - це передбачений ст. 49 КК певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення, що визначено в обвинувальному акті та встановлено судом, і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою для звільнення особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

При цьому, передбачаючи в цих випадках відмову держави від застосування заходів кримінальної репресії, законодавець виходить із того, що з плином часу вчинене в далекому минулому діяння перестає бути показником соціальної небезпечності особи, а тривала законослухняна поведінка людини в подальшому свідчить про її виправлення. В цьому разі притягнення особи до кримінальної відповідальності не узгоджується з принципом гуманізму та є недоцільним.

Водночас, на час подій відображених в обвинувальному акті положення ст. 12, 49 КК діяли в редакції Законів станом на 2011 рік, а на час розгляду питання звільнення в суді положення вказаних статей зазнали змін та діють в редакції Закону № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року.

Згідно приписів ч. 1 ст. 5 КК закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Отже, беручи до уваги положення ст. 5 КК щодо зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі та позицію ОП ККС ВС у справі № 328/1109/19 (постанова від 05 квітня 2021 року) щодо співставлення положень ст. 12 КК та ст. 49 КК в редакціях Законів № 4025-VI від 15 листопада 2011 року та № 1183-VII від 8 квітня 2014 року відповідно, з урахуванням того, що останнім Законом вводиться поняття кримінальних проступків, наявні передумови для його (Закону) врахування, як такого, що іншим чином поліпшує становище, враховує норми ст. 49 КК в редакції Закону № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року, в цій справі.

З урахуванням того що ч. 1 ст. 49 КК встановлено диференційовані строки давності, тривалість яких є пропорційною тяжкості кримінального правопорушення й суворості покарання.

В досліджуваному випадку нині минули строки давності визначені ч. 1 ст. 49 КК від описаних в обвинувальному акті подій.

Наведене вказує на потребу застосування положень цієї норми (ч. 1 ст. 49 КК). З урахуванням того, у постанові від 12 вересня 2022 року в справі № 203/241/17 Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду зауважила, що особа звільняється судом від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності незалежно від наявності чи відсутності факту примирення з потерпілим, відшкодування шкоди, щирого каяття тощо, тобто, по суті, від особи взагалі не вимагається визнання своєї винуватості шляхом здійснення будь-яких активних дій.

Крім того, згода особи на звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності й відповідно закриття кримінального провадження відносно неї на цій підставі не є тотожною визнанню особою своєї вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, і жодним чином не може підтверджувати винуватість особи, оскільки суперечитиме засадам презумпції невинуватості та доведеності вини (ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК, див. те ж саме рішення об`єднаної палати).

Відповідно, слушним є відповідне клопотання задовольнити, позаяк минуло строки давності передбачені ч. 1 ст. 49 КК від описуваних в обвинувальному акті подій, котрі відображені у п. І ухвали.

За таких обставин, беручи до уваги наведене, Суд вважає, що обвинувачений підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності, на підставі ч. 1 ст. 49 КК України (у редакції Закону № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року), та із закриттям даного кримінального провадження.

Питання процесуальних витрат урегульовано відповідно до положень Глава 8. Процесуальні витрати КПК України, шляхом їх віднесення на рахунок держави, у т.ч. з урахуванням того, що в постанові від 12 вересня 2022 року в справі № 203/241/17 Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду зауважила, що якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

З цих підстав та керуючись ст. 44, 49 Кримінального кодексу України, ст. 284, 369-372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, Суд постановив :

клопотання - задовольнити.

ОСОБА_5 звільнити від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 18 лютого 2015 року за № 0000025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 368, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 369 Кримінального кодексу України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та саме кримінальне провадження закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Копію ухвали вручити учасникам процесу.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали - 17:45 год. 01 січня 2024 року.

С у д д я ОСОБА_8