Справа № 307/53/24
Провадження №1-кп/307/2/24
УХВАЛА

про продовження запобіжного заходу

у вигляді тримання під вартою

10 січня 2024 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області

у складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

його захисника ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 квітня 2020 року за № 0000092 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Дубове Тячівського району Закарпатської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, одруженого, раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,

в с т а н о в и в:

05 січня 2024 року до Тячівського районного суду Закарпатської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000092 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Згідно ухвали Тячівського районного суду Закарпатської області від 05 січня 2024 року призначено підготовче судове засідання на 08 січня 2024 року, яке відкладалося.

Також 05 січня 2024 року через канцелярію суду надійшло клопотання прокурора Закарпатської окружної прокуратури ОСОБА_7 про продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання прокурор посилався на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлені у ході досудового розслідування точні місце та час, але не пізніше 01 липня 2018 року у ОСОБА_5 виник умисел на незаконне заволодіння грошовими коштами ТзОВ «Євробудтрейд-Захід» за рахунок продажу будівельних блоків стінових з комірчатого (пористого) бетону 2,5-500-35-1 СТБ 1117-98.

У відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» № 3575-IV від 16.03.2006, ОСОБА_5 з 17.09.2013 зареєстрований фізичною особою-підприємцем, якому у відповідності до національного класифікатора України, прийнятого наказом Держспоживстандарту України 11.10.2010 №457 (v0457609-10), присвоєно види економічно діяльності, серед яких 46.73 оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно технічним обладнанням, 47.19 інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах, 47.52 роздрібна торгівля залізними виробами, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами в спеціалізованих магазинах, а тому останній добре розуміючи, що може вчиняти господарську діяльність скориставшись тим, що ТзОВ «Євробудтрейд-Захід» намагається поставляти залізничним шляхом на станцію Тересва «Львіської залізниці» будівельні матеріали, будівельні блоки стінові з комірчатого (пористого) бетону 2,5-500-35-1 СТБ 1117-98, увійшовши у довіру до службових осіб ТзОВ «Євробудтрейд-Захід», шляхом надання інформації про те, що він є фізична особа підприємець, та безпосередньо може отримувати будівельні матеріали і на території свого підприємства, за адресою: АДРЕСА_1 , вчиняти продаж вказаних будівельних матеріалів.

Повіривши у достовірність інформації ОСОБА_5 , представники ТзОВ «Євробудтрейд-Захід» будучи введеними в оману, уклали з ОСОБА_5 усний трудовий договір та надали останньому доручення, №1 від 05 липня 2018 року та доручення №2 від 01 січня 2019 року, якими наділили ОСОБА_5 правом на оформлення документів і отримання всіх вантажів, які прибувають на станцію Тересва, а саме: підписувати облікові картки виконання плану перевезень; підписувати відомості плати за користування вагонами, пам`ятки про користування вагонами; виконувати всі розрахунки зі станцією по всім видам провізних платежів, зборів і штрафів; підписувати і отримувати комерційні акти, акти загальної форми; підписувати і отримувати накопичувальні картки, переліки і інші документи, пов`язані з перевезенням вантажів і виконанням розрахунків, тобто наділили ОСОБА_5 правомочністю по отриманню, розпорядженню, управлінню та зберіганню майна, яке прибувало на адресу ТзОВ «Євробудтрейд-Захід» з м.Коваль, Волинської області на станцію Тересва «Львіської залізниці».

У відповідності до ст. 6, 7, 8, 9, 10 «Про затвердження окремих розділів Правил перевезення вантажів» затверджених Наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000, ст. 3, 4 «Правил користування вагонами і контейнерами» затверджених наказом Міністерства транспорту України за №113 від 25.02.1999, ст. 23 Законом України «Про залізничний транспорт», ст.ст.35, 42, 46,47, 48, 52, 110 Статуту залізниць України, агент комерційної лінійної станції при видачі вагонів з вантажем та отримання його, видає та надає для підпису власнику вантажу чи довіреній особі «Пам`ятки про подавання вагонів», «Пам`ятки про забирання вагонів», а тому ОСОБА_5 добре розуміючи, що без участі третіх осіб не зможе самостійно реалізувати свій злочинний план, при тому залишаючись не помітним, залучив до його реалізації робітників станції Тересва, виробничого структурного підрозділу «Ужгородська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Львівська залізниця», АТ Укрзалізниця ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та інших невстановлених слідством осіб, які не були обізнані із злочинними планами ОСОБА_5 .

Так, в період з 01 липня 2018 року по 31 грудня 2019 року, ОСОБА_5 будучи відповідно до доручення №1 від 05 липня 2018 року та доручення №2 від 01 січня 2019 року, матеріально-відповідальною та довіреною особою ТзОВ «Євробудтрейд-Захід», діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, використовуючи у особистих корисливих цілях надані йому повноваження по отриманню, розпорядженню, управлінню та зберіганню майна, яке прибувало на адресу ТзОВ «Євробудтрейд-Захід» на станцію Тересва «Львівської залізниці», увійшовши у довіру до робітників станції Тересва, виробничого структурного підрозділу «Ужгородська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Львівська залізниця», АТ Укрзалізниця ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , шляхом надання їм неправдивої інформації про те, що він отримує вагони з будівельними матеріалами та після розвантаження будівельних матеріалів - поставить свій підпис у відповідних документах - власні підписи у «Пам`ятка про подавання вагонів», «Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами» та «Пам`ятка про забирання вагонів» не поставив, а натомість із залученням невстановлених в ході досудового розслідування третіх осіб, та вантажного автотранспорту, вчиняв розвантаження вагонів на станції Тересва з будівельними матеріалами ТзОВ «Євробудтрейд-Захід» - будівельні блоки стінові з комірчатого (пористого) бетону 2,5-500-35-1 СТБ 1117-98, які у подальшому на території Закарпатської області реалізовував невстановленим у ході досудового розслідування особам.

З метою укриття своїх протиправних дій, та доводячи свій злочинний намір спрямований на незаконне заволодіння коштами ТзОВ «Євробудтрейд-Захід», ОСОБА_5 шляхом надання неправдивої інформації вводив в оману представників ТзОВ «Євробудтрейд-Захід», яким повідомляв, про те, що будівельні матеріали він як довірена особа отримував на станції Тересва і такі будівельні матеріали зберігаються на його підприємстві за адресою: м.Тячів, вул. Незалежності 241, Закарпатської області до окремого розпорядження представників вказаного товариства.

В результаті своїх шахрайських дій ОСОБА_5 завдав ТзОВ «Євробудтрейд-Захід» матеріальну шкоду на загальну суму 38 049 268, 58 грн., тим самим завдав шкоди товариству в особливо великих розмірах, яка більш ніж в 600 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян на момент вчинення кримінального правопорушення.

За таких обставин ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України (в редакції зі змінами Законів № 270-УІ від 15 квітня 2008 року та № 2617-УІІІ від 22 листопада 2018 року), шахрайства - заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, вчинене в особливо великих розмірах.

16 листопада 2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

На підставі ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 листопада 2023 року відносно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням застави у розмірі 18 101 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 38 049 268,58 грн. строком на 2 місяці, а саме до 12 січня 2024 року.

Досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні закінчено та обвинувальний акт скеровано до суду для розгляду по суті.

Необхідність у продовженні строку тримання під вартою ОСОБА_5 обумовлюється ризиками, які не зменшилися, а саме:

1. Запобігання спробам переховуватися від органу досудового розслідування та суду, оскільки кримінальне правопорушення, яке інкримінують ОСОБА_5 відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна, що може бути мотивом для обвинуваченого переховуватися від органу досудового розслідування та суду;

2. Запобігання спробам незаконно впливати на свідків, експерта, потерпілого, спеціаліста у кримінальному провадженні, оскільки необхідно провести ряд судових експертиз; у допиті осіб як свідків із обставин, що мають значення для кримінального провадження, які відомі обвинуваченому, як під час досудового розслідування так і в ході судового розгляду кримінального провадження; у додатковому допиті потерпілого щодо обставин протиправного заволодіння майном. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового розгляду. За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження під час зібрання доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень та їх дослідження. Вказане дає підстави припускати вірогідність незаконного впливу на свідків, а також такий вплив може бути застосований до експертів;

3. Запобігання спробам знищити, сховати спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки підготовка та вчинення злочину проведена із залученням ряду фізичних осіб, супроводжувалася виготовленням документів, відтак підозрюваному можуть бути відомі місця зберігання таких документів та речей, які ще не долучені до матеріалів кримінального провадження;

4. Запобігання спробам перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, так як перебуваючи на волі ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, так як він є фізичною особою-підприємцем і має тісні зв`язки з органами державної влади, місцевого самоврядування, правоохоронними та іншими органами, через керівників яких може вчиняти тиск на потерпілих, експертів, спеціалістів, свідків чи членів їх родин, з метою зміни ними показань, вчинення інших дій на його користь, складання неправдивих висновків, або відмови від надання таких, підшукання осіб, які можуть надати неправдиві показання на його користь;

5. Вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, оскільки перебуваючи на волі ОСОБА_5 буде мати можливість вчиняти корисливі правопорушення. Враховуючи спосіб вчинення кримінального правопорушення, наявні підстави вважати, що останній може вдатися до вчинення аналогічних кримінальних правопорушень.

Інший запобіжний захід, окрім тримання під вартою не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку та не буде достатнім для запобігання зазначеним ризикам.

Щодо альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави сторона обвинувачення просить врахувати виключний випадок, який полягає в особі ОСОБА_5 , у системності та тривалості вчинення ним злочинних дій, їх завуальованості, корисливому мотиві та меті, встановленому розмірі завданої майнової шкоди, що є особливо великим розміром, відтак просив визначити заставу у розмірі 38 049 268,58 грн.

Прокурор у підтримання клопотання посилався на викладені у ньому обставини.

Представник потерпілого ОСОБА_4 підтримав клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 .

Захисник ОСОБА_6 посилався на те, що підозра обвинуваченому вручена після спливу строків досудового розслідування, оскільки прокурор не звертався до слідчого судді з клопотанням про продовження строку досудового розслідування. Також зазначив, що ризики, зазначені у клопотанні є аналогічними у клопотанні про обрання запобіжного заходу, однак на даний час частина ризиків зменшилися. Просив у задоволенні клопотання відмовити та обрати запобіжний захід у вигляд домашнього арешту у нічний час доби.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку свого захисника та додатково зазначив, що у нього в місці його постійного проживання наявні міцні соціальні зв`язки, оскільки він має дружину та дітей. Весь час, поки тривало досудове розслідування він не вчиняв жодних спроб переховуватися від органу досудового розслідування. Також надавав власні транспортні засоби, якими надавалася допомога ЗСУ.

Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши обставини вказаного клопотання, суд дійшов висновку про його задоволення, виходячи із такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

У відповідності до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 199 цього Кодексу обставиною, яка є підставою для продовження строку тримання під вартою є те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

На підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 листопада 2023 року відносно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням застави у розмірі 18 101 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 38 049 268,58 грн. строком на 2 місяці, а саме до 12 січня 2024 року, а також у разі внесення застави визначено обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходив з того, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину особливо тяжкого злочину, та наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, враховуючи тяжкість злочину, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 та суворість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим, зокрема, покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_5 має паспорти громадянина України для виїзду за кордон, при цьому, попри обмеження можливості чоловікам - громадянам України, віком від 18 до 60 років, виїзду за межі України на період дії правового режиму воєнного стану, ОСОБА_5 у період з 13.07.2020 по 16.08.2023, у тому числі у період дії правового режиму воєнного стану, введеного на території України у 2022 році, неодноразово здійснював перетин Державного кордону України до країн Європейського Союзу, що свідчить про наявність можливості покинути межі України та переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду за кордоном.

Також наявний ризик впливу впливу підозрюваного ОСОБА_5 на потерпілого, свідків. Слідчий суддя врахував встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, потерпілим у кримінальному провадженні, а саме, спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно, шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК). Відтак вказаний ризик існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків, потерпілого та дослідження їх судом. Ризик незаконного впливу на свідків, потерпілого лише актуалізується, адже за наслідками ознайомленням з матеріалами кримінального провадження, підозрюваний стає обізнаним про всіх осіб, які допитувалися у цьому кримінальному провадженні.

Крім цього, встановлений ризик знищення, схову або спотворення будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки у зв`язку із набуттям статусу підозрюваного та отримання клопотання про застосування запобіжного заходу з додатками, ОСОБА_5 отримав можливість оцінити обсяг наявних у сторони обвинувачення доказів, роль речей і документів, які можуть бути використані як докази стороною обвинувачення. Відтак, ОСОБА_5 , використовуючи власні ділові зв`язки, можливості, може вживати заходи щодо знищення, приховування або спотворення речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин правопорушення, у тому числі тих, що знаходяться у володінні підприємств, а також може здійснюватися перешкоди у отриманні (вилученні) таких речей і документів стороною обвинувачення.

Також, наявний ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки ОСОБА_5 , будучи зареєстрованим як фізична особа підприємець набув широке коло зв`язків серед службових осіб органів державної влади, місцевого самоврядування, правоохоронних органів, керівників підприємств, установ та організацій, у нього наявні відповідні фінансові, організаційні можливості, особисті та ділові зв`язки, які він зможе використати для того, щоб уникнути кримінальної відповідальності та перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким іншим чином. Відповідні зв`язки ОСОБА_5 може використати для уникнення кримінальної відповідальності, штучного створення доказів захисту, незаконного впливу на органи досудового розслідування, суд, інших учасників кримінального провадження, ухилятися від виконання покладених на нього обов`язків.

Однак, слідчим суддею не встановлено такого ризику як можливість вчинення ОСОБА_5 іншого кримінального правопорушення.

Тобто під час застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу, прокурором в судовому засіданні доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів щодо ОСОБА_5 не зможе запобігти вказаним ризикам.

Вирішуючи питання продовження щодо обвинуваченого запобіжного заходу, суд дійшов висновку, що на даний час суду не надано доказів того, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та які були враховані слідчим суддею при обранні щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відсутні або зменшилися.

Також суд враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням конкретних обставин злочину у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , а також те, що у разі доведення його вини і визнання його винним у його вчиненні, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років з конфіскацією майна, а також існування на даний час ризиків, які стали підставою для застосування щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки судовий розгляд не розпочато, жодні докази не досліджені, потерпілий та свідки не допитані і наведені ризики та обставини є реальними і триваючими, об`єктивно існують, а тому його тримання під вартою буде виправданим та необхідним.

Крім цього, беручи до уваги в сукупності обставини злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 та суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав як інтересів суспільства, так і потерпілого, а тому суд не вбачає підстав для задоволення клопотання захисника обвинуваченого про зміну обраного запобіжного заходу на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби.

Згідно ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали суду про продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Підстав для не визначення застави обвинуваченому ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні немає.

Згідно ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно п. 3) ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначається у межах, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

При визначенні розміру застави як альтернативного запобіжного заходу, суд вважає за можливе визначити у даному випадку заставу у розмірі, що перевищує встановлену п. 3) ч. 5 ст. 182 КПК України межу застави, оскільки, зважаючи на тяжкість злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_5 , обставини кримінального правопорушення, розмір завданої кримінальним правопорушенням шкоди, яка згідно обвинувального акта становить 38 049 268,58 грн., суд дійшов висновку, що застава у сумі трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб не здатна забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

При визначенні розміру застави у якості альтернативного запобіжного заходу суд також враховує рішення ЄСПЛ у справі «Мангурас проти Іспанії» від 20 листопада 2010 року, у якому зазначено, що гарантії передбачені п. 3 статті 5 Конвенції (звільнення особи обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання) покликані забезпечити не компенсацію втрат, а зокрема явку обвинуваченого на судове засідання.

Таким чином, вказана сума застави повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активів та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечить його безпеку, тобто, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, чи дій проти поручителів, у випадку його відсутності появи в суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Ураховуючи наведене, з одного боку розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б обвинуваченого від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

Для того, щоб розмір застави можна було вважати таким, що здатен забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, суд з урахуванням положень ст. ст. 177, 178 КПК України, повинен раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу обвинуваченого, тяжкістю злочину у вчиненні якого він обвинувачується.

Таким чином, суд вважає, що розмір застави слід визначити у розмірі 7000 (сім тисяч) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 21 196 000,00? (двадцять один мільйон сто дев`яносто шість тисяч) грн. 00 коп.

Такий розмір зможе забезпечити його належну поведінку, запобігти ризикам кримінального провадження та не являється завідомо непомірним для нього. Визначений розмір застави є співмірним, а також відповідним з огляду на ймовірно завдану шкоду та буде достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, у випадку застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 альтернативного запобіжного заходу у виді застави, необхідно покласти на нього обов`язки: прибувати до суду за кожною вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну; утримуватися від спілкування із свідками, потерпілим, спеціалістами та експертами у даному кримінальному провадженні та носити електронний засіб контролю.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває ОСОБА_5 , відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

Керуючись ст. ст. 371, 372, 376 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора Закарпатської обласної прокуратури про продовження відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до шістдесяти днів, тобто по 08 березня 2024 року включно.

Визначити заставу у розмірі 7000 (сім тисяч) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 21 196 000,00? (двадцять один мільйон сто дев`яносто шість тисяч) грн. 00 коп., яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) у будь-який момент протягом дії ухвали на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому КМУ: отримувач коштів: ТУ ДСА України в Закарпатській області, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 26213408; розрахунковий рахунок - UA0018501; Банк отримувача: ДКСУ м. Київ; Код банку (МФО): 820172, призначення платежу застава.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Закарпатській області коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно звільнити ОСОБА_5 з-під варти та повідомити про це суд.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_5 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- прибувати до суду за кожною вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свої паспорти для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну;

- утримуватися від спілкування з потерпілим, свідками, експертом та спеціалістом у даному кримінальному провадженні;

- носити електронний засіб контролю.

Вказані обов`язки у разі внесення застави покладаються на ОСОБА_5 на строк не більше двох місяців.

У разі невиконання вище перелічених обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч.7 ст.194 КПК України.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, його захиснику, прокурору та направити Державній установі «Закарпатська установа виконання покарань № 9».

Ухвала щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали буде складено та оголошено 15 січня 2024 року, о 10 год.

Суддя ОСОБА_1