Справа № 693/736/22
Провадження № 1-кп/693/44/23
В И Р О К

Іменем України

27.11.2023 р. м. Жашків

Жашківський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду міста Жашків кримінальне провадження № 0000881 від 19 липня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Скибин Жашківського району Черкаської області, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 2861 КК України.

Учасники кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4

потерпілий ОСОБА_5

представник потерпілого ОСОБА_6

обвинувачений ОСОБА_3

адвокат ОСОБА_7

у с т а н о в и в:

ОСОБА_3 19 липня 2022 року в світлий час доби, близько 19 години 20 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по сухому асфальтобетонному покриттю проїзної частини вулиці Городищанської, що у місті Жашкові Уманського району Черкаської області зі сторони вулиці Соборної в напрямку вулиці Василя Стуса, порушуючи вимоги п. 2.9. а) Правил дорожнього руху України, відповідно до якого водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння у виді отримання потерпілим тілесних ушкоджень, хоча маючи обов`язок та можливість їх передбачити, не був уважним, не врахувавши дорожню обстановку допустив виїзд керованого ним транспортного засобу на смугу зустрічного руху, в порушення вимог п.п. 1.5., 2.3. б), 12.1. та вимог дорожньої розмітки 1.1 Правил дорожнього руху України, згідно з якими: «1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»; «2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»; «12.1. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»; Дорожня розмітка 1.1 «(вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, позначає межі смуг руху на дорогах і позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено», виконання яких було необхідною та достатньою умовою для запобігання наслідкам свого діяння, де здійснив зіткнення із мотоциклом «QINGQI QM125GY-2B», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_5 , 1995 року народження, який рухався у своїй смузі руху у зустрічному автомобілю «Volkswagen Transporter» напрямку руху, внаслідок чого ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у виді:

перелому кісток носа, закритого перелому проксимальної фаланги ІІ пальця правої кисті зі зміщенням, які, відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 08.09.2022 № 05-7-01/457, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я;

множинних переломів кісток лицевого черепа: перелому Ле-Фор ІІ зліва, вибухового та вдавленого перелому стінок правої верхньощелепної пазухи та правої орбіти, перелому стінок лівої гайморової пазухи та лівої орбіти, перелому основи вінцевого паростку нижньої щелепи справа, перелому вилицевої кістки справа без зміщення; відкритого уламкового перелому середньої третини діафізів обох кісткових кісток правого передпліччя зі зміщенням уламків та розривом дистального променево-ліктьового з`єднання, які, відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 08.09.2022 № 05-7-01/457, відносяться до категорії ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я;

забою головного мозку тяжкого ступеню (ІІІ) з внутрішньо-мозковим крововиливом в правій лобній долі, геморагічним вогнищем забою в правій тім`яній частці головного мозку, субдуральним нашаруванням крові в базальних відділах полюса правої скроневої долі головного мозку, травматичного САК, множинних переломів кісток основи черепа в ділянці ПЧЯ з двох сторін та СЧЯ зліва, отогематореї зліва, лівобічного геміпарезу, які, відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 08.09.2022 № 05-7-01/457, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя.

Між порушенням водієм ОСОБА_3 правил безпеки дорожнього руху й наслідками, що настали, - отриманням потерпілим ОСОБА_5 тяжких тілесних ушкоджень, наявний прямий причинний зв`язок.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 2861 КК України визнав повністю, погодився із кваліфікацією вчиненого ним діяння.

Розповів, що в той день був напідпитку, вживав слабоалкогольні напої. Їхав по вул. Городищанській в м. Жашків, було світло, асфальт сухий. В машині більш нікого не було. Чогось запаморочився та скоїв ДТП. Зіткнувся із мотоциклом, який рухався по своїй смузі. Вийшов з машини, підійшов до потерпілого. Хто викликав швидку та поліцію не знає, сам не викликав. В лікарні встановили рівень сп`яніння 1,13%о.

Із потерпілим не знайомий, після ДТП з ним та його родиною не спілкувався, відшкодувати шкоду не намагався. ОСОБА_3 зазначив, що визнає, що тілесні ушкодження у потерпілого виникли саме внаслідок ДТП. Цивільний позов визнає в розмірі 30 000 грн.

Потерпілий ОСОБА_5 показав, що самого удару не пам`ятає. Свідки стверджували, що швидкість автомобілю була значно більше, ніж 50 км/год. Все, що відбувалось після зіткнення він знає зі слів інших осіб, сам втратив свідомість. Знає, що дружина ОСОБА_3 пропонувала допомогу, але його матері не було коли з нею спілкуватися. Сам із ОСОБА_3 та його родиною не спілкувався. Внаслідок ДТП отримав тяжкі ушкодження, встановлена 2 група інвалідності безтерміново, лікування необхідно продовжувати, в тому числі необхідно робити операції.

Прокурор та адвокати не висловили жодних заперечень щодо встановлених обставин.

Суд з`ясував, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст обставин справи, переконався у добровільності їх позиції та роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, керуючись приписами ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів, оскільки обставини справи ніким із сторін судового провадження не оспорюються.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, піддавши їх оцінці, суд приходить до переконання, що своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, яке заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 2861 КК України.

При обранні міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого, дані про особу обвинуваченого, який одружений, офіційно не працює, має на утриманні малолітніх дітей, притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 1732 КУпАП.

Обставин, які пом`якшують покарання, судом не встановлено.

При цьому, суд враховує практику Верховного Суду, згідно з якою розкаяння передбачає, окрім визнання собою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття - це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

У зв`язку з наведеним можна зробити висновок, що щире каяття - це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.

В ході судового розгляду ОСОБА_3 показав, що після ДТП швидку, поліцію не викликав, до потерпілого не звертався, принести вибачення, відшкодувати шкоду не намагався. Витрати на лікування відшкодовано страховою компанією.

Вказана поведінка, на думку суду, свідчить, що обвинувачений не надав критичної оцінки своїй протиправній поведінці, формально вказавши на визнання своєї винуватості, що не узгоджується з вищевказаними мотивами стосовно визначення щирого каяття.

Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до статті 67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи всі обставини справи в їх сукупності, характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, ставлення обвинуваченого до вчиненого, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання передбачене санкцією частини та статті, за якою кваліфіковані його дії, у вигляді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Строк дії запобіжного заходу щодо обвинуваченого у вигляді домашнього арешту сплив 22.09.2022 року. Інший запобіжний захід не обирався.

Витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні становлять 1 132 грн 68 коп.

Питання з речовими доказами, суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Вирішуючи цивільний позов ОСОБА_5 , суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Виходячи із положень ч. 1 ст. 129 КПК України, суд вирішує цивільний позов по суті, ухвалюючи обвинувальний вирок чи постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Відповідно до ст. 23, ч. 3 ст. 1166, п. 1 ч. 1 ст. 1167, ст. 1195, ст. 1206 ЦК України потерпілий має право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, витрат на лікування, придбання ліків, моральної шкоди.

Згідно позову, ОСОБА_5 просить стягнути з ОСОБА_3 завдану йому моральну шкоду в розмірі 1 000 000 грн, витрати на правову допомогу.

Згідно з ч. 3 ст. 23 ЦК України якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 моральна шкода може полягати, зокрема, у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно з п. 9 вказаної Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Факт понесення моральної шкоди не є спірним між сторонами. Суд погоджується з думкою захисника позивача, що неможливо точно та беззаперечно визначити розмір моральної шкоди. Але, керуючись принципом розумності, враховуючи дані про особу відповідача, його доходи, склад сім`ї, суд приходить до висновку, що сума 1 000 000 грн є не розумною.

В свою чергу, суд не погоджується з сумою, яку визнає відповідач. Як з`ясовано в ході судового розгляду, середньомісячний дохід відповідача складає 20 000 грн, при цьому у нього на утриманні знаходяться малолітні діти. Визначення моральної шкоди особи, якій спричинено тяжкі тілесні ушкодження, в наслідок яких безтерміново встановлено інвалідність, в розмірі доходів за півтора місяця, на думку суду, є не справедливим.

Врахувавши думку сторін, дослідивши обставини справи, суд вважає, що розумною, справедливою та співмірною сумою, яку необхідно стягнути з відповідача на відшкодування завданої ним моральної шкоди буде 200 000 грн.

Згідно статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Пунктом 1, 2 частини другої статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 ЦПК України).

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина 8 статті 141 ЦПК України).

До закінчення судових дебатів адвокат потерпілого просив вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог, оскільки є необхідність уточнення суми витрат понесених на правничу допомогу.

Проте, суд звертає увагу, що суд може вирішити питання про заявлені судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог лише у випадку, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі. Жодних посилань на наявність будь яких доказів, ніж ті, що наявні в матеріалах справи представник позивача не зробив.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано копію договору про надання правової допомоги № 08-11/22 від 29 листопада 2022 року, копію акта № 1 від 13 листопада 2023 року про надання правової допомоги за договором № 08-11/22, копію рахунку-фактури № 01-13/23 від 13 листопада 2023 року.

Загальна сума витрат становить 81 000 грн та складається з:

-вартості ознайомлення з матеріалами справи із урахуванням часу, витраченого на дорогу (10 год., 3 000 грн за год.) - 30 000 грн;

-підготовки цивільного позову (5 год., 3 000 грн за год.) - 15 000 грн;

-представництва інтересів в суді із урахуванням часу, необхідного на дорогу до суду та з суду до робочого місця адвоката (12 год., 3 000 грн за год.) - 36 000 грн.

Верховний Суд у постанові від 21 січня 2021 року в справі № 280/2635/20 вказав, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

В постанові Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 211/1674/19 визначено, що суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

В судовому засіданні представник відповідача реальність адвокатських витрат під сумнів не поставив, проте зазначив, що не зрозуміло де і як адвокат знайомився з матеріалами справи, оскільки в матеріалах справи наявна розписка про ознайомлення з матеріалами іншим адвокатом, на його думку вартість підготовки цивільного позову є надмірною, він вважає, що більш реальною є сума 1 000 грн за годину. Звернув увагу суду, що представник позивача лише один раз з`являвся до суду, всі інші рази брав участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції, але рахунок виставлено з урахуванням дороги до суду та з суду до робочого місця адвоката.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу (наприклад у постанові від 28.09.2023 року у справі 686/31892/19), що суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Але обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат.

Проте, адвокат відповідача вказаний обов`язок не виконав, обмежившись припущеннями щодо ознайомлення із матеріалами справи та вартості підготовки цивільного суду. Щодо участі представника позивача в судових засіданнях в режимі відео конференції, суд звертає увагу, що згідно ухвал суду, адвокат брав участь в судових засіданнях з приміщення іншого суду.

Керуючись ст. ст. 342-351, 363-368 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 2861 КК України і призначити покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років.

Строк відбуття покарання рахувати з часу фактичного затримання.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні в сумі 1 132,68 грн.

Після набрання вироком законної сили, речові докази - автомобіль «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_1 ; мотоцикл «QINGQI QM125GY-2B», реєстраційний номер НОМЕР_2 , які зберігаються на території майданчика тимчасового утримання транспортних засобів ВП № 1 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області, за адресою: Черкаська область, м. Жашків, вулиця Соборна, 73 - передати у розпорядження власників.

Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 на відшкодування завданої моральної шкоди 200 000,00 грн, на відшкодування витрат на правничу допомогу 81 000 грн.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Черкаської області через Жашківський районний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги. У разі подачі апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційною інстанцією.

За приписами ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд обмежується проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1