25.01.2024 Єдиний унікальний номер 205/8829/23
1-кп/205/81/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2024 року м. Дніпро

Ленінський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000513 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, українця, маючого неповну загальну середню освіту, одруженого, маючого на утриманні малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , офіційно працевлаштованого у TOB «АВТОРС» на посаді водія автотранспортних засобів, який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 13.04.2023 Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 126-1 КК України до покарання у вигляді 150 годин громадських робіт,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

13.04.2023 року вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126-1 КК України та призначено покарання у вигляді 150 годин громадських робіт. Даний вирок після набрання законної сили 16.05.2023 скеровано для виконання до Новокодацького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області.

03.07.2023 ОСОБА_3 ознайомлений працівниками Новокодацького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт. При цьому, ОСОБА_3 , при ознайомленні з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, письмово попереджався про кримінальну відповідальність, передбачену ч. 2 ст. 389 КК України за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт. Того ж дня, працівниками Новокодацького РВ ФДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_3 вручене направлення на відбування громадських робіт до Комунального підприємства «Молодіжне творче об`єднання» ДМР, яке розташоване за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Заводська, буд. 53. Згідно направлення, ОСОБА_3 мав приступити до роботи на визначеному об`єкті з 04.07.2023.

В цей час у ОСОБА_3 виник кримінально-протиправний умисел на ухилення від відбування призначеного судом покарання у вигляді громадських робіт, а саме, неявки на визначений у направлені об`єкт. Реалізуючи даний умисел, 10.07.2023, 11.07.2023, 24.07.2023, 25.07.2023 та 31.07.2023 у КП «МТО» ДМР ОСОБА_3 не з`явився, що підтверджено повідомленнями до Новокодацького РВ ФДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області» та табелем виходу на роботу засудженої особи до громадських робіт за липень 2023 року.

02.08.2023 ОСОБА_3 з`явився за повторним викликом до Новокодацького РВ, де надав письмові пояснення, згідно яких документів на підтвердження поважності причин неявки він не має і відносно нього застосовано застереження у виді письмового попередження про притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 389 КК України за фактом порушення порядку та умов відбування покарання у вигляді громадських робіт. ОСОБА_3 працівниками установи було вручене направлення на відбування громадських робіт до Комунального підприємства «Молодіжне творче об`єднання» ДМР. Згідно направлення ОСОБА_3 мав приступити до роботи на визначеному об`єкті з 03.08.2023. Проте, ОСОБА_3 , продовжуючи свій кримінально-протиправний умисел направлений на ухилення від відбування призначеного судом покарання у вигляді громадських робіт, 03.08.2023, 04.08.2023, 07.08.2023, 08.08.2023 та 09.08.2023 у КП «МТО» ДМР не з`явився, що підтверджено повідомленнями до Новокодацького РВ ФДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області».

Таким чином, не маючи поважних причин для неявки, ОСОБА_3 умисно допустив більше двох невиходів протягом липня місяця, а саме 5, а також протягом серпня місяця, а саме 5. Після чого, 03.08.2023 Новокодацьким РЕ| ФДУ «Центр пробації» в Дніпропетровській області направлено до ВП № З ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області подання про притягнення до кримінальної відповідальності за ухилення від відбування покарання у вигляді годин громадських робіт. Станом на 21.08.2023 відбута частина покарання у виді громадських робіт становила 20 (двадцять) годин, до відбування 130 (сто тридцять) години громадських робіт.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, щиро розкаявся та погодився надати показання щодо обставин, викладених в обвинувальному акті, одночасно погодившись на застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України щодо не дослідження обставин, викладених у обвинувальному акті щодо його обвинувачення.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 суду пояснив, що ухилявся від відбування покарання у виді громадських робіт за сімейними обставинами, а також у зв`язку з тим, що на той час він зловживав алкогольними напоями. Пояснив, що він дійсно звертався до органів пробації, був ознайомлений з графіком виконання громадських робіт. Обвинувачений пояснив, що він вже відпрацював повністю 150 годин громадських робіт, а тому попередній вирок виконаний. Окрім цього, пояснив, що він повністю змінив своє життя, зробив для себе висновки, пройшов лікування від алкогольної залежності, в підтвердження чого надав довідку медичного центру «Трансформація» ТОВ «Рехаб Південь».

Судом роз`яснені обвинуваченому ОСОБА_3 наслідки застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, а саме, позбавлення його можливості оскаржити в апеляційному порядку визнані ним обставини кримінального правопорушення, а також перевірено правильність розуміння ним цих обставин та добровільність його позиції.

З урахуванням повного визнання своєї винуватості, визнання та підтвердження, обвинуваченим всіх обставин кримінальних правопорушень, викладених у обвинувальному акті, з урахуванням думки прокурора та відсутності заперечень, суд вважає можливим застосувати положення ч.3 ст.349 КПК України та визнати недоцільним дослідження доказів на підтвердження винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним інкримінованого стороною обвинувачення кримінального правопорушення, обмежившись лише дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 .

Таким чином, вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю підтвердилась під час судового провадження, та його умисні дії, які виразилися в ухиленні засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт, правильно кваліфіковано за ч.2 ст. 389 КК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України суд визнає його повне визнання своєї вини та щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує правовий висновок Верховного Суду, висловлений у постанові від 08.02.2018 у справі №522/20964/16-к, відповідно до якого визначені у ст.65 КК України загальні засади призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного і доцільного заходу примусу, який би ґрунтувався на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяв досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів прав держави і суспільства. Відповідно до вказаних засад особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з принципу співмірності, цей захід примусу за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їхній небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Обговорюючи питання про вид і міру покарання ОСОБА_3 , суд враховує вимоги ст. 65 КК України, характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, що у відповідності до ст. 12 КК України класифікується як кримінальний проступок, данні про особу обвинуваченого, який раніше судимий, на день ухвалення вироку повністю відбув покарання за попереднім вироком, тобто покарання у вигляді 150 годин громадських робіт виконав. Окрім цього, обвинувачений ОСОБА_3 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не знаходиться, офіційно працевлаштований, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, за місцем роботи характеризується позитивно, ставлення обвинуваченого до вчиненого, який вину визнав та щиро розкаявся.

Під час вирішення питання про призначення покарання ОСОБА_3 , суд приходить до висновку, що порядок та правила призначення остаточного покарання за сукупністю вироків, визначені положеннями ч. 1 ст. 71, ч. 3 ст. 72 КК, не можуть бути застосовані.

Так, для застосування закріплених у ч. 1 ст. 71 КК правил призначення покарання за сукупністю вироків законодавець визначає сукупність двох обов`язкових умов, що мають бути встановлені в їх нерозривній єдності:

- перша стосується моменту вчинення нового кримінального правопорушення засудженим "після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання" за попереднім вироком;

- друга наявності невідбутої частини покарання (основного та/або додаткового) за попереднім вироком на момент призначення судом покарання за новим вироком.

Відсутність хоча б однієї з указаних умов виключає можливість застосування положень ч. 1 ст. 71 КК під час вирішення питання про призначення покарання за новим вироком.

Встановлено, що на момент вчинення ОСОБА_3 нового кримінального правопорушення невідбутою частиною покарання за попереднім вироком було основне покарання у виді громадських робіт, яке на час ухвалення даного вироку вже відбуте повністю, що підтверджується довідкою Новокодацького РВ філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області від 29.11.2023 року про зняття ОСОБА_3 з обліку у зв`язку з відбуттям призначеного судом покарання.

Так, виконанням в повному обсязі громадських робіт, призначених за попереднім вироком, до постановлення даного вироку вже повністю вичерпується виконання цього кримінального покарання як відповідна стадія реалізації кримінальної відповідальності. А тому, повторне його призначення за правилами ст. 71 КК суперечитиме не лише загальним засадам призначення покарання (ст. 65 КК), але й положенням ст. 4 Протоколу N 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод й ст. 19 КПК., якими гарантовано право особи не бути покараним двічі за одне і те саме правопорушення.

Дана практика повністю узгоджується з практикою Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду (Постанова від 06 грудня 2021 року по справі N 243/7758/20, провадження N 51-113кмо21).

А тому, з огляду на вищевикладене, із урахуванням обставин вчинення кримінального проступку, даних про особу обвинуваченого, наявності обставини, що пом`якшує його покарання, відсутності обставин, що обтяжують його покарання, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання у вигляді обмеження волі, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк, тобто в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки саме таке покарання буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основоположних прав особи.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Процесуальні витрати та речові докази у матеріалах кримінального провадження відсутні.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374 КПК України суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.389 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання, встановивши йому іспитовий строк в 1 (один) рік.

На підставі п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржено в тридцятиденний строк з дня його проголошення в судову палату по кримінальним справам Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя: ОСОБА_1