1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/864/24 1-кс/335/574/2024
02 лютого 2024 року м. Запоріжжя
Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, в обґрунтування якого зазначив наступне.
Досудовим розслідуванням встановлено, що на території м. Запоріжжя діє група осіб з числа працівників ПАТ «Мотор Січ» та осіб непрацюючих на зазначеному підприємстві, які на протязі тривалого часу, шляхом внесення недостовірної інформації до звітної документації, приховують нестачу на підприємстві товарно-матеріальних цінностей та здійснюють розкрадання товарно-матеріальний цінностей підприємства у вигляді комплектуючих запасних частин до авіадвигунів. Викрадені з ПАТ «Мотор січ» комплектуючі до авіадвигунів, в подальшому, зазначені особи постачають через довірених осіб на Акціонерне Товариство «БОРИСФЕН» керівник ОСОБА_7 , яке зареєстровано: АДРЕСА_1 , кімнати 1-4, здійснює свою діяльність на території російської федерації.
Крім того, комплектуючі до авіадвигунів фігуранти постачають на міжнародний тіньовий ринок, так як у ряді країн є необхідність в здійсненні ремонтів авіадвигунів, які раніше виготовлялись підприємством ПАТ «Мотор Січ», а в теперішній час в них є потреба.
До вчинення кримінального правопорушення причетний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який виконує роль організатора, надає вказівки іншим членам групи, вирішує питання щодо реалізації комплектуючих запасних частин до авіадвигунів, вказані дії, обставини підтверджуються протоколами проведення слідчих (розшукових) дій передбачених главою 21 КПК України.
30.01.2024 під час проведення обшуку у гаражі № НОМЕР_1 в ГТ «Мотор-;», який перебуває в користуванні ОСОБА_5 , було виявлено та вилучено деталі та запасні частини.
Посилаючись на те, що вилучені під час обшуку речі мають доказове значення у кримінальному провадженні, оскільки є достатні підстави вважати, що вони є об`єктами кримінально протиправних дій та здобуті кримінально протиправним шляхом, у зв`язку із чим необхідно забезпечити їх збереження для подальшого проведення слідчих та інших процесуальних дій, та те, що незастосування арешту до зазначеного у клопотанні майна може призвести до його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна, слідчий просив суд накласти арешт на зазначене в клопотанні майно.
Слідчий та прокурор в судовому засіданні підтримали клопотання та просили його задовольнити.
Підозрюваний та захисник заперечували проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що слідчим не доведено відповідність вилученого мана критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України. Захисник також зазначив, що вилучені речі є деталями до сільськогосподарської техніки, отже не можуть бути використані як докази у кримінальному проваджені
Заслухавши думку учасників провадження, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя встановив наступне.
Ухвалою слідчого судді від 26.01.2024 надано дозвіл на обшук гаражу № НОМЕР_1 , розташованого в гаражному товаристві «Мотор-4» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Кругова, буд. 64, з метою виявлення та вилучення комплектуючих, запасних частин, деталей до авіадвигунів, банківських карток, договорів, матеріалів технічної документації на деталі, мобільних телефонів, ноутбуків, планшетів, сім-карток операторів стільникового зв`язку, стартових пакетів, блокнотів, чорнових записів, нотаток, відеокамер та серверів до них, грошових коштів, набутих кримінально протиправним шляхом, інших речей та документів, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
30.01.2024 під час обшуку вищезазначеного гаражу слідчим виявлено та вилучено речі, перелік яких зазначено в клопотанні про арешт майна.
30.01.2024 ОСОБА_5 було затримано за підозрою у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
31.01.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а 01.02.2024 - повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.
Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України). Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ч. 1 ст. 131 КПК України).
При застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню (ст. 3 КПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна (ч. 10 ст. 170 КПК України).
Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Досліджені слідчим суддею матеріали кримінального провадження містять достатні дані для висновку, що вилучені слідчим під час проведення обшуку флеш носії та чорнові записи можуть містити відомості, які можливо використати як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Стороною обвинувачення також доведено існування ризиків того, що незастосування арешту шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження зазначеним майном може призвести до його приховування, знищення, та відчуження.
Доводи сторони захисту про те, що зазначені речі не мають жодного доказового значення у даному кримінальному проваджені, слідчим суддею відхиляються, оскільки пряме чи побічне значення і причетність вказаного майна до обставин кримінального правопорушення мають бути перевірені під час досудового розслідування.
На переконання слідчого судді, застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту зазначеного вище майна з метою забезпечення збереження речових доказів є необхідним на даній стадії кримінального провадження і потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права підозрюваного як власника вилученого майна. Накладення арешту на вищезазначене майно відповідає потребам досудового розслідування та сприятиме досягненню дієвості кримінального провадження.
З огляду на викладене, клопотання слідчого є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 131, 132, 170, 172, 173, 175, 369, 372 КПК України, слідчий суддя
Клопотання слідчого про арешт майна задовольнити.
Копію ухвали негайно вручити слідчому, прокуророві, підозрюваному.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Повний текст ухвали складений 05.02.2024

Слідчий суддя ОСОБА_1