Справа № 182/3677/21
Провадження № 1-кп/0182/199/2022
У Х В А Л А

Іменем України

21.02.2022 року м. Нікополь

Колегія суддів Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретар судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні на стадії судового розгляду в залі суду в місті Нікополь Дніпропетровської області в режимі відеоконференції клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у кримінальному провадженні №0000206 від 12.04.2021 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Південне Нікопольського району Дніпропетровської області, громадянина України, місце реєстрації та фактичного проживання: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 Кримінального кодексу України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_5 ,

захисника (в режимі відеоконференції) адвоката ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9

в с т а н о в и л а:

1.В провадженні колегії суддів Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває вказане кримінальне провадження.

2.Прокурором до суду подано клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого. Прокурор ОСОБА_6 просив продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 строком на два місяці посилаючись на наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), а саме переховування від суду та впливу на свідків, оскільки останній обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину та він повною мірою усвідомлює невідворотність покарання і настання для нього передбачених законом обмежень його прав та свобод. Вважає, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

3.Представник потерпілого ОСОБА_9 підтримала заявлене прокурором клопотання та просила задовольнити.

4.Обвинувачений ОСОБА_5 заперечив проти заявленого прокурором клопотання та просив змінити запобіжний захід з тримання під вартою на нічний домашній арешт за адресою постійного місця проживання, зобов`язався прибувати до суду за першою вимогою.

5.Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 підтримав клопотання підзахисного, заперечив проти заявленого прокурором клопотання посилаючись на недоведеність ризиків наведених прокурором, відсутність доказів, практику ЄСПЛ, просив суд відмовити в задоволенні клопотання прокурора та змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, оскільки ОСОБА_5 раніше не притягувався до кримінальної чи адміністративної відповідальності, має постійне місце проживання та мати, яка потребує його допомоги.

6.Прокурор та представник потерпілого щодо заявленого стороною захисту клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт заперечили та підтримали заявлене стороною обвинувачення клопотання.

7.Вислухавши думку сторін кримінального провадження колегія суддів приходить до наступних висновків.

8.Згідно з вимогами ст.331 КПК України під час судового засідання суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати чи обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

9.Щодо обвинуваченого ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який було продовжено строком до 21.02.2022 року включно, без визначення розміру застави.

10.Відповідно до вимог ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, зазначеним у п.п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України.

11.Згідно із вимогами ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

12.Вирішуючи питання продовження строку подальшого тримання особи під вартою, суд має встановити продовження існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки такої особи та можливість запобігти цим ризикам шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу.

13.Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин (рішення ЄСПЛ «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України»)

14.«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Влох проти України»).

15.Стороною захисту не спростовується питання обґрунтованості підозри, а тому колегія суддів приходить до висновку, що наявна підозра у вчиненні обвинуваченим вказаних кримінальних правопорушень не є вочевидь необґрунтованою.

16.Обґрунтовуючи клопотання прокурор послався на продовження існування ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, які дають підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків провадження.

17.При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) загроза відносно суворого покарання. Так, у § 76 рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000.

18.У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Смірнова проти Росії» (Smirnova v. Russia N 71362/01 від 21.07.2003), суд зазначив, що при визначенні ризику переховування обвинуваченого від правосуддя потрібно враховувати особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою в якій він зазнає судового переслідування.

19.Колегія суддів враховує, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинах, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 12 до 15 років або виняткова міра покарання довічне позбавлення волі, його вік та стан здоров`я, його соціальні зв`язки, тому існує ризик, що обвинувачений з метою ухилення від кримінальної відповідальності, розуміючи тяжкість та невідворотність покарання може переховуватись від суду.

20.Колегія суддів також враховує, що станом на час розгляду заявленого клопотання свідки та потерпілі по справі ще не допитані, тому суд приходить до висновку, що ризики на які посилається прокурор не зменшились та продовжують існувати.

21.Щодо посилання сторони захисту на те, що ОСОБА_5 раніше не притягувався ні до кримінальної ні до адміністративної відповідальності, має постійне місце проживання та мати яка потребує допомоги, слід зазначити, що ці обставини в даному випадку не можуть бути беззаперечними стимулюючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

22.Крім того, стороною захисту не надано жодного доказу, який би свідчив про необхідність зміни вже обраного запобіжного заходу, а лише зазначено про необхідність догляду за матір`ю похилого віку, але відсутні підтвердження обставин на які посилається сторона захисту.

23.За сукупності таких обставин, на даний час, колегія суддів вважає за необхідне продовжити дію раніше обраного щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші менш суворі запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

24.Тому клопотання прокурора підлягає задоволенню, а в клопотанні сторони захисту слід відмовити.

25.Відповідно до вимог ч.4 ст.183 КПК України, застава не визначалась.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 194, 331, 371, 372, 395 КПК України, колегія судів

п о с т а н о в и л а:

1.Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

2.В задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

3.Продовжити щодо ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою не більш ніж на два місяці, до 20 квітня 2022 року включно.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга на протязі п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3