КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

справа №133/279/24

07.02.24 м. Козятин

Козятинський міськрайонний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачуваного ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

у підготовчому судовому засіданні в м. Козятині, вирішуючи клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого за обвинувальним актом у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000680 від 22.08.2023, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Козятинського міськрайонного суду Вінницької області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

Ухвалою суду 01.02.2024 за цим провадженням було призначено підготовче судове засідання.

В підготовчому судовому засіданні від прокурора Вінницької обласної прокуратури надійшло клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 строком на 60 діб, оскільки строк тримання під вартою, обраний під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду, закінчується, однак не вбачається за можливе, що судовий розгляд буде завершений до закінчення такого строку. Прокурор вважає, що ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, продовжують існувати, оскільки це обумовлене тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, що зумовлює необхідність обрання йому запобіжного заходу. При цьому існують ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, які полягають у тому, що обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню. Зокрема, існує високий ступінь ризику того, що ОСОБА_4 під страхом кримінальної відповідальності та загрози призначення йому в подальшому судом реальної міри покарання може переховуватиметься від суду. Крім того, обвинувачений може незаконно впливати на потерпілих та свідків, особи та місце проживання яких йому відомі, з метою їх спонукання шляхом погроз, вмовляння до дачі неправдивих показань від участі у кримінальному провадженні, що негативно вплине на хід судового розгляду та не сприятиме досягненню мети кримінального провадження встановленню істини у справі та ухваленню справедливого і законного рішення. Також вважає наявний ризик, передбачений п.4 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема утекти з місця проживання, усвідомлюючи покарання, яке йому загрожує. Враховуючи сукупність характеризуючих даних підозрюваного, його соціальних зв`язків, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, вид передбаченого покарання, а також те, що внаслідок вказаного кримінального правопорушення загинуло дванадцять людей, із яких 6 малолітніх дітей, єдиним запобіжним заходом, який забезпечить належну поведінку підозрюваного та виконання ним процесуальних обов`язків, є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор наполягав на задоволенні клопотання.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його представник адвокат ОСОБА_5 заперечували щодо задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, просили змінити запобіжний захід на більш м`який. Захисник обвинуваченого просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, при цьому посилався на те, що обвинувачений має захворювання у вигляді остеохондрозу попереково-крижового відділу хребта, гострого флеботромбозу лівої підколінної вени. Крім того, ОСОБА_4 має родину, має на утриманні двох дітей, яких він повністю утримує оскільки дружина безробітна, а також має на утриманні батька похилого віку, офіційно працює, за місцем роботи позитивно характеризується. Потерпілі будь-яких претензій до нього не мають. Обвинувачений має постійше місце проживання та реєстрацію, що свідчить про наявність у нього сталого місця проживання, по місцю проживання характеризується позитивно. Вважає, що прокурором не доведено наявність ризиків та обставин, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені п.п.1,3,4 ч.1 ст. 177 КПК України. Також просить взяти до уваги, що на момент ДТП саме водій ОСОБА_6 перебував в стані алкогольного сп`яніння, оскільки в його крові було виявлено етиловий спирт у концентрації 3,9%о проміле, та ним було вчинено значно більше порушень, що призвело до даної ДТП; вказува на те, що наявні висновки експертів у цій справі не є такими, що однозначно доводять вину ОСОБА_4 ..

Розглянувши клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Так, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За змістом ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою; клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою; слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу; слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Згідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Обвинуваченому ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду від 14.12.2023 було продовжено. Обґрунтованість підозри була встановлена слідчим суддею при постановленні ухвали про обрання запобіжного заходу. 01.02.2024 до суду був направлений обвинувальний акт щодо вказаної особи. Отже, суд вважає встановленою обгрунтованість підозри, як одну із обставин, що підлягає з`ясуванню.

Так, на стадії підготовчого провадження суд не уповноважений перевіряти докази щодо обгрунтованості підозри, оскільки дослідження відповідних доказів здійснюється на подальших стадіях провадження. Разом з тим, у суду немає підстав вважати, що обгрунтованість підозри при обранні запобіжного заходу не була встановлена. Направлення обвинувального акта до суду також вказує на те, що органом досудового розслідування зібрано певний обсяг доказів, який, на думку строни обвинувачення, доводить вину ОСОБА_4 .. А ці обставини в сукупності також підтверджують обгрунтованість підозри.

Згідно з ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 суд бере до уваги те, що останній обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, санкції якого передбачають покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

З урахуванням положень ст. ст. 176-178 КПК України, суд виходить з того, що на момент розгляду клопотання ризики, передбачені п.п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, є наявними.

ОСОБА_4 , розуміючи невідворотність покарання за вчинення даного злочину (якщо його вина буде доведена), може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Судом встановлено, що обвинуваченому відоме місце проживання потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, а отже наявний ризик незаконно впливати на потерпілих та свідків.

На думку суду, більш м`який запобіжний захід не забезпечить належне виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у процесі розгляду цієї справи та не зможе запобігти наявним ризикам.

Так, відповідно до ст. 178 КПК України, суд враховує вік та стан здоров`я, сімейний стан обвинуваченого, зокрема, що ОСОБА_4 позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, одружений та має дітей на утриманні.

Разом з тим, вказані факти не в достатній мірі послаблюють наявні ризики.

Твердження сторони захисту про можливість обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді домашнього арешту є непереконливими та невмотивованими з огляду на обставини інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення. Ризик переховування є настільки значним, що нівелювати його шляхом застосування цілодобового домашнього арешту не є можливим. При цьому пояснення захисника на чинники, якими була обумовлена процедура проведення експертиз, судом до уваги не беруться, оскільки вони не мають відношення до питання наявності чи відсутності ризиків, визначених ст. 177 КПК України. Так, пояснення адвоката переважно стосуються того, що висновки експертів суперечливі, він з ними не погоджується, і вина його підзахисного не доводиться матеріалами досудового розслідування. Проте, доводи щодо невинуватості ОСОБА_4 при вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу, на цій стадії розгляду не підлягають оцінці судом.

Ризик перешкоджати кримінальному провадженню шляхом втечі є недоведеним прокурором.

Вирішуючи питання доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги пунктів 3 і 4 статті п`ятої Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до статті 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, не допускається автоматичне продовження строків тримання під вартою (справи «Тейс проти Румунії», «Чанєв проти України»).

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.

Надані захисником медичні документи на підтвердження наявності у ОСОБА_4 пвних захворювань не вказують на неможливість перебування ОСОБА_4 в умовах СІЗО при ДУ «Вінницька УВП (№ 1)», а тому суддя вважає, що заявлені ризики виправдовують тримання особи під вартою.

Зазначені у клопотанні обставини вказують про неможливість, на даному етапі судового розгляду, запобігання ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, шляхом застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів.

Вирішуючи питання щодо строку продовження запобіжного заходу, суд бере до уваги стадію кримінального провадження, необхідність дотримання розумних строків кримінального провадження та приходить до висновку про продовження дії запобіжного заходу на строк 60 днів, з покладанням на обвинуваченого відповідних обов`язків.

Керуючись ст. ст. 322, 331 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів - з 07.02.2024 по 06.04.2024 включно.

Копію ухвали негайно вручити обвинуваченому ОСОБА_4 , його захиснику та прокурору.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного суду.

Оскарження ухвали суду не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали буде проголошено 09.02.2024 о 13:15.

Суддя Наталя ПЄТУХОВА

Дата документу 07.02.2024