Справа № 646/774/24
Провадження № 1-кс/646/349/2024
УХВАЛА

іменем України

31.01.2024 року Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4

та підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Харкові клопотання слідчого СВ ВП № 1 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000091 від 16.01.2024 року, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Москва РФ, громадянина України, неодруженого, освіта професійна-технічна, непрацюючого, раніше судимого: 25.11.2015 року Харківським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки з випробувальним строком 1 рік; 27.04.2017 року Харківським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання із застосуванням ст. 71 КК України у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі; 12.11.2019 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 3 місяці; зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

в с т а н о в и в:

31.01.2024 року слідчий звернулась до суду з вищевказаним клопотанням, погодженими із прокурором Слобідської окружної прокуратури м. Харкова, в обґрунтування якого зазначила, що ОСОБА_5 будучи раніше неодноразово судимим за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, маючи не зняту та не погашену судимість, на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний тяжкий корисливий злочин проти власності за наступних обставин.

Так, 15.01.2024 року приблизно о 10 год. 40 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи поблизу будинку 14/1 за адресою: м. Харків, майдан Героїв Небесної Сотні, реалізуючи свій раптово виниклий умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, оголошеного Указом Президента України за № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», продовженого до теперішнього часу, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи відкритий характер своїх протиправних дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, зайшов слідом за раніше йому незнайомою ОСОБА_7 , 1935 року народження, до першого під`їзду будинку АДРЕСА_3 та, підійшовши ззаду до ОСОБА_7 , дістав з її сумки, яку ОСОБА_7 тримала у лівій руці, гаманець з тканини фіолетового кольору, в якому знаходились грошові кошти в сумі 600 грн. 00 коп. та пенсійне посвідчення на ім`я потерпілої (майнової цінності для потерпілої не має).

Заволодівши викраденим майном, що належить потерпілій ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що його дії помічені потерпілою, не реагуючи на її вимогу повернути майно, залишив місце вчинення кримінального правопорушення, та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 майнову шкоду на суму 600 грн. 00 коп.

Таким чином, ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, а саме: відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану.

30.01.2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Під час досудового розслідування були зібрані докази, які вказують на обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Посилаючись на тяжкість кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_5 та наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України слідчий просив застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 діб із визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242240 грн. 00 коп.

В судовому засіданні прокурор просила клопотання задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у клопотанні.

У судовому засіданні підозрюваний пояснив, що покази дає добровільно, до нього не застосовувалось насильство. Вказав, що ризики є безпідставні. Просив відмовити у задоволенні вказаного клопотання слідчого та не обирати йому запобіжний захід у виді тримання під вартою, а обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту. Зазначив, що 15.01.2024 року він зайшов за жінкою у під`їзд будинку, розташованого по майд. Героїв Небесної Сотні та в той час, коли вона піднімалась по сходах, викрав з її сумки гаманець з грошима. Коли він вибігав з під`їзду, потерпіла кричала йому, щоб він повернув гаманець. Вказав, що він має постійне місце проживання у Харківському районі Харківської області. На його утриманні перебуває мати похилого віку. Він відшкодував матеріальну шкоду потерпілій. Розумів, що на час вчинення вказаних дій в країні діє військовий стан.

Захисник, посилаючись на відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, просив відмовити у задоволенні клопотання та не обирати відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, застосувавши домашній арешт. Зазначив, що його підзахисний фактично не переховувався від органів досудового розслідування, має місце проживання у Харківському районі. На його утриманні перебуває мати похилого віку. Він займався волонтерською діяльністю.

Вислухавши пояснення сторін кримінального провадження, допитавши свідка та дослідивши надані докази, слідчий суддя приходить до наступного.

В провадженні СВ ВП № 1 Харківського РУП № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області перебуває кримінальне провадження № 0000091 від 16.01.2024 року, попередня кваліфікація ч. 4 ст. 186 КК України.

ОСОБА_5 30.01.2024 року було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

Даними витягу з ЄРДР від 16.01.2024 року, кримінальне провадження № 0000091правова кваліфікація ч. 4 ст. 186 КК України; даними заяви ОСОБА_7 ; даними протоколу допиту потерпілої ОСОБА_7 від 16.01.2024 року; даними протоколу огляду місцевості від 16.01.2024. року; даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за участю потерпілої ОСОБА_7 від 26.01.2024 року; даними протоколу проведення слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_7 від 27.01.2024 року; даними протоколу допиту свідка ОСОБА_8 від 26.01.2024 року; даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за участю свідка ОСОБА_8 від 26.01.2024 року; даними протоколу проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_8 від 29.01.2024 року; даними протоколу допиту свідка ОСОБА_9 від 29.01.2024 року; даними протоколу проведення слідчого експерименту ОСОБА_5 від 30.01.2024 року.

При цьому слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.2007 Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Щодо обґрунтованості підозри у вчиненні інкримінованого правопорушення, слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що у розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» № № 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Матеріали кримінального провадження, на які посилалися прокурор, слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, як на те посилається сторона обвинувачення, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що надані стороною кримінального провадження докази свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Крім того, слідчий суддя зазначає, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати розгляду кримінального провадження або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Оскільки ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи прокурора, що тяжкість інкримінованого підозрюваному злочину є вагомим доводом, що збільшує ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

При цьому слідчий суддя враховує правову позицію ЄСПЛ у рішенні у справі «Тодоров проти України», відповідно до якої «для продовження тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому лише тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку.

Прокурор під час розгляду клопотання зазначила, що підозрюваний є обізнаним про частину зібраних доказів, у тому числі потерпілої та свідків, показання яких можуть підтверджувати його вину у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Оцінюючи можливість впливу на потерпілу та свідків, суд виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є потерпілими та свідками, у кримінальному провадженні, а саме на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).

В свою чергу, ч. 11 ст. 615 КПК України визначено, що показання, отримані під час допиту свідків, потерпілої, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо хід і результати такого допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації. Показання, отримані під час допиту підозрюваного, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо у такому допиті брав участь захисник, а хід і результати проведення допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації.

За таких обставин ризик впливу на потерпілу та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від потерпілої та свідків та дослідження їх судом.

Разом із цим, ознайомившись із протоколами допитів встановлених досудовим розслідуванням потерпілої та свідків, підозрюваний обізнаний як про їх персональні данні, так і про зміст наданих ними показань на стадії досудового розслідування.

Вказане дає підстави обґрунтовано припускати вірогідність незаконного впливу зі сторони підозрюваного на потерпілу та свідків з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними показань.

Крім того, як встановлено під час розгляду клопотання, ОСОБА_5 судимий 25.11.2015 Харківським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки з випробувальним строком 1 рік; 27.04.2017 року Харківським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання із застосуванням ст. 71 КК України у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі; 12.11.2019 року Червонозаводським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 3 місяці .

Таким чином, слідчий суддя вважає встановленим та доведеним стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України: переховування від органів досудового розслідування та/або суду; незаконний вплив на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинення іншого кримінального правопорушення.

Всі інші питання фактичні обставини кримінального провадження, питання винуватості чи не винуватості в скоєні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу судового провадження під час розгляду справи по суті в суді. Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.

Так, допитана під час розгляду клопотання в якості свідка ОСОБА_10 пояснила, що вона є матір`ю підозрюваного. Її син проживав разом із нею, допомагав по господарству, займався волонтерською діяльністю. Вона також має дочку, з якою проживає у м. Харкові на теперішній час, отримує пенсійні виплати. Також вказала, що гроші на відшкодування шкоди потерпілій, надавала вона.

Дійсно, як встановлено під час розгляду клопотання, ОСОБА_5 має постійне місце проживання у Харківської області, професійно-технічну освіту. Разом з тим, слідчий суддя не вважає ці доводи такими, що переважають існування ризиків, існування яких встановлено під час розгляду клопотання.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контрактами.

Враховуючи існування доведених прокурором ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів щодо обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_5 умисного кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого підозрюється, слідчий суддя обирає йому запобіжний захід у виді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, тобто до 28.03.2024 року включно.

Даних, які б вказували на неможливість підозрюваного за станом здоров`я перебувати в умовах СІЗО станом на час розгляду клопотання не надано.

Разом з тим, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Боротюк проти України» від 16.12.2010 р. зазначив, що існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (див. рішення у справі «Смирнова проти Росії» (Smirnova v. Russia), заяви №№ 46133/99 і 48183/99, п. 63, ECHR 2003-IX (витяги)). У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів (див. рішення від 23.09.2008 року у справі «Вренчев проти Сербії» (Vrenсev v. Serbia).

Також, відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини; щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; щодо злочину, передбаченого ст. ст. 255-255-3 КК України; щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Суд звертає увагу, що в рамках вказаного кримінального провадження стосовно ОСОБА_5 , останній не підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення із застосуванням насильства або погрозою його застосування. Крім того, у цьому провадженні щодо ОСОБА_5 не обирався запобіжний захід у виді застави.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність визначення альтернативного запобіжного заходу у виді застави.

При визначенні альтернативного запобіжного заходу, слідчий суддя враховує наступні обставини.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Вимогами п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України визначено, що розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У рішенні від 20.11.2010 року у справі «Мангурас проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 ст. 5 Конвенції, покликані забезпечити явку обвинуваченого в судове засідання. Сума застави повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечити його безпеку. Іншими словами, розмір застави повинен визначатись тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави чи дій проти поручителів у випадку відсутності появи на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Таким чином, враховуючи конкретні обставини кримінального правопорушення, відомості про майновий стан та інші відомості про особу підозрюваного, ризиків, які передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя визначає заставу достатню для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України - в розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 242240 грн. 00 коп. (3028 x 80 = 242240).

Такий розмір застави буде відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, зможе запобігти ризикам, передбаченим п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання ним процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Визначений розмір застави має важливе значення для забезпечення належної поведінки підозрюваного та забезпечення дієвості кримінального провадження, є прийнятним з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 372, 395 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого СВ ВП № 1 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000091 від 16.01.2024 року, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» до 28.03.2024 року включно.

Визначити суму застави в розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн. 00 коп., які необхідно внести на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Харківській області (код одержувача: 26281249; банк одержувача: ДКСУ м. Київ; МФО одержувача: 820172; р/р. ua0006674 (справа № 646/774/24, н/п 1-кс/646/349/2024) до сплину терміну тримання під вартою.

При внесенні визначеної суми застави, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти - звільнити.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора, чи суду за першою вимогою;

2) не відлучатися з смт. Васищево Харківського району Харківської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

4) утримуватися від спілкування з потерпілою та свідками у даному кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання до територіальних органів Державної міграційної служби України паспорт громадянина України для виїзду за кордон на своє ім`я.

Відповідно до вимог ст. 182 КПК України роз`яснити підозрюваному, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України.

Роз`яснити заставодавцю, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачене законом покарання до десяти років позбавлення волі, та попередити його про обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом до слідчого, прокурора, суду, а також про наслідки не виконання цих обов`язків.

Покласти на заставодавця наступні обов`язки: забезпечувати належну поведінку підозрюваного; забезпечувати явку належно повідомленого підозрюваного, обвинуваченого, до слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора та суд про причини неявки підозрюваного, обвинуваченого.

Зобов`язати заставодавця забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків щодо повідомлення слідчого, прокурора чи суду про зміну свого місця проживання або перебування.

Попередити заставодавця, що в разі невиконання покладених на нього та самого підозрюваного обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України.

Зобов`язати слідчого СВ ВП № 1 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 негайно повідомити близького родича підозрюваного ОСОБА_5 про тримання під вартою останнього.

Встановити строк дії ухвали з 31.01.2024 року по 28.03.2024 року, включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним ОСОБА_5 - в той же строк, але з моменту вручення йому копії цієї ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя -