ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000322 від 21 липня 2023 року, за апеляційною скаргою прокурора Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра - ОСОБА_8 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 вересня 2023 року щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпропетровську, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого - 01.03.2023 Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 164 КК України до 80 годин громадських робіт,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 вересня 2023 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України та призначено йому покарання у виді громадських робіт строком на 120 годин.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначеним покаранням поглинено покарання за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2023 року та призначено остаточно покарання у виді громадських робіт строком на 120 годин.

ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 4164 КК України, за таких обставин.

ОСОБА_9 , достовірно знав про те, що рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 жовтня 2020 року його було зобов`язано до сплати коштів (аліментів) на утримання сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.07.2020 і до досягнення дитиною повноліття.

Однак, ОСОБА_9 , умисно, систематично,в період часу з лютого 2023 по липень 2023 року ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання свого малолітнього синаОСОБА_10 .

Так, ОСОБА_9 , діючи всупереч вимогам Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, Конституції України та Сімейного кодексу України, не перебуваючи на обліку в філіях Дніпропетровського обласного центру зайнятості та центрах зайнятості Дніпропетровській області, не маючий ступеня інвалідності, будучи офіційно непрацевлаштованим, в період часу з лютого 2023 по липень 2023 року, аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жодного разу не сплатив, тим самим злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), що призвело до виникнення заборгованості із сплати призначених коштів у розмірі, що сукупно склали суму виплат більше ніж за три місяці відповідних платежів.

ОСОБА_9 , будучи обізнаним що до наявності рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська №199/5548/20 від 13 жовтня 2020 року про стягнення з нього аліментів, та обов`язку виконувати дане рішення, особисто отримав його копію, офіційно не працював і не вживав заходів для офіційного працевлаштування, не звертався у місцевий центр зайнятості з приводу постановки на облік, маючи тимчасовий заробіток, з метою ухилення від сплати аліментів не повідомляв у державну виконавчу службу відомості про місце своєї роботи та приховував фактичні доходи, не надавав будь-якої матеріальної допомоги на утримання дитини, що призвело до виникнення заборгованості зі сплати таких коштів за період часу з липня 2020 року по січень 2023 року в розмірі 102243 гривень 34 копійок, що значно перевищує сукупну суму виплат на утримання дитини (аліментів) за три місяці, за що 01.03.2023 року Індустріальним районним судом міста Дніпропетровська останній був засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України до покарання у виді громадських робіт строком 80 годин.

Однак, ОСОБА_9 на шлях виправлення не став та у період з лютого 2023 по липень 2023 року нарахованих аліментів не сплатив, офіційно не працював і не вживав заходів для офіційного працевлаштування, будь-якої матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав, за викликом державного виконавця Індустріального ВДВС не з`являвся, що призвело до виникнення заборгованості зі сплати таких коштів за період з лютого 2023 по липень 2023 в розмірі 21 718 гривень 50 копійок, що значно перевищує сукупну суму виплат на утримання дитини (аліментів) за три місяці.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 164 КК України - у виді 120 годин громадських робіт. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуте покарання за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2023 року та остаточно призначити покарання у виді 130 годин громадських робіт.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги прокурор посилається на неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність. Прокурор вказує на те, що вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення є закінченим з моменту настання наслідків у вигляді заборгованості, тобто у липні 2023 року. За цих умов, враховуючи той факт, що злочин було вчинено після ухвалення вироку Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська вів 01 березня 2023 року, суд безпідставно призначив покарання із застосуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого, який проти задоволення апеляційної скарги не заперечував, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України, за обставин, встановлених судом та викладених у вироку, а також кваліфікація його дій прокурором в апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому апеляційним судом не переглядаються.

Порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть за собою безумовне скасування вироку, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Вирішуючи питання про правильність застосування судом закону України про кримінальну відповідальність при призначення обвинуваченому покарання за сукупністю злочинів та вироків, за доводами апеляційної скарги прокурора, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах 1-3 цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще в іншому злочині, вчиненому ним до ухвалення попереднього вироку.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

На переконання колегія суддів, судом першої інстанції вказаних вимог закону дотримано не було.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_7 раніше судимий вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2023 року за ч. 1 ст. 164 КК України до покарання у виді 80 годин громадських робіт.

В межах кримінального провадження, яке переглядається судом апеляційної інстанції, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України, в період з лютого 2023 року до липня 2023 року.

З диспозиції ст. 164 КК України вбачається, що це кримінальне правопорушення має матеріальний склад і є закінченим з моменту настання наслідків: виникнення заборгованості із сплати коштів у розмірі, що сукупно складає суму виплат за три місяці відповідних платежів.

Таким чином, вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення вважається закінченим у липні 2023 року, тобто після ухвалення 01 березня 2023 року вироку Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська.

Між тим, всупереч наведеним обставинам та вимогам закону про кримінальну відповідальність, суд положень ч. 1 ст. 71 КК України не застосував та призначив обвинуваченому покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, внаслідок чого неправильно застосував закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, крім іншого, є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 420 КПК України, обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання, скасувати неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання, збільшити суми, які підлягають стягненню, або в інших випадках, коли це погіршує становище обвинуваченого, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.

З огляду на те, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, внаслідок чого призначив обвинуваченому покарання, яке не відповідає положенням ст. 71 КК України, колегія суддів вбачає підстави скасувати оскаржуване судове рішення в частині призначення покарання та ухвалити новий вирок в цій частині.

При цьому, за відсутністю доводів прокурора, колегія суддів не перевіряє обґрунтованість призначеного судом покарання за ч. 2 ст. 164 КК України, та вважає за необхідне застосувати положення ч. 1 ст. 71 КК України, призначивши ОСОБА_7 покарання за сукупністю вироків, частково приєднавши до покарання за цим вироком невідбуту частину за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2023 року.

Отже, колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги прокурора та приходить до висновку про необхідність її задоволення та скасування вироку щодо ОСОБА_7 в частині призначення покарання з ухваленням нового у відповідності з вимогами ст. 420 КПК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра - ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 вересня 2023 року щодо ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України, скасувати в частині призначення покарання.

Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 164 КК України у виді 120 (ста двадцяти) годин громадських робіт.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуте покарання за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2023 року та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 130 (ста тридцяти) годин громадських робіт.

Вирок набирає чинності з моменту його проголошення і може бути оскаржений шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4