ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/482/23 Справа № 712/9930/23 Категорія: ст. 170 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2023 року м. Черкаси Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 вересня 2023 року про відмову у накладенні арешту на майно в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000481 від 15 лютого 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 249 КК України,

в с т а н о в и в :

До слідчого судді звернувся прокурор Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_6 з клопотанням про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000481 від 15 лютого 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 249 КК України, зокрема: на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 , який упаковано до паперового конверту, автомобіль марки «ГАЗ» моделі «3307-12», в кузові синього кольору, VIN НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , ключ до автомобіля марки «ГАЗ» моделі «3307-12», в кузові синього кольору, VIN НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , який упаковано до паперового конверту.

Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 вересня 2023 року в задоволенні клопотання прокурора відмовлено.

Слідчий суддя прийшла до висновку, що з метою недопущення порушення прав особи, яка є власником автомобіля, запобігання наслідкам, до яких може призвести арешт, враховуючи відсутність необхідності вжиття таких заходів забезпечення кримінального провадження, у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту слід відмовити.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нову ухвалу про накладення арешту на майно, вказане в клопотанні.

В апеляційній скарзі, прокурор вказує, що в ході судового розгляду клопотання, стороною звинувачення було наведено ряд обставин вчинення кримінального правопорушення та досліджена частина доказів з матеріалів негласних слідчих дій розшукових дій, які вказують, що ПрАТ «Боровицьке» через підконтрольних їй суб`єктів господарювання здійснювало вилов риби з перевищенням лімітів водних біоресурсів з використанням, в тому числі, автомобіля марки «ГАЗ» 3307-12 з номерним знаком НОМЕР_4 , а отже ,вказаний автомобіль, є знаряддям кримінального правопорушення, і відмова у його накладенні не забезпечить виконання завдання кримінального провадження.

Також прокурор зазначає, що не застосування заборони користування та розпорядження вказаним майном призведе до його приховування, знищення, використання чи передачі.

Представник власника майна у судове засідання не з`явився, поважність причин своєї неявки належними доказами суду не довів.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Положеннями статей 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до ст. 131-132 КПК України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження та застосовується на підставі ухвали слідчого судді.

Підставами порушення справи 15.02.2023 року за ч. 4 ст. 191 КК України стало наступне : «До слідчого відділу Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області, надійшло повідомлення з УКР ГУНП в Черкаській області, про те, що в ході здійснення оперативно розшукових заходів встановлена інформація, що група невстановлених осіб, серед яких є посадові особи суб`єктів господарювання, в умовах воєнного стану, на території Черкаського району Черкаської області, здійснюють промисловий вилов риби із порушенням вимог чинного законодавства, а також з перевищенням квот на добування водних біоресурсів, з приховуванням в обліковій документації фактичних обсягів виловленої риби, в наслідок чого завдають збитків державі».

Підставами порушення справи 21.02.2023 року за ч. 1 ст. 249 КК України також стало: «В ході досудового розслідування кримінального провадження № 0000481 від 15.02.2023 року працівниками оперативного підрозділу в ході проведені розшукових заходів отримано інформацію про те, що група осіб на території Черкаського району Черкаської області незаконно займаються рибним промислом в об`ємах, що заподіює істотну шкоду. (ЄО- 6656 від 20.02.2023)».

Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 23.08.2023 надано дозвіл на проведення обшуку автомобіля марки «ГАЗ», модель «3307-12», в кузові синього кольору, НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , який на праві власності належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою виявлення та вилучення: облікових документів, в тому числі «чорнових» записів щодо обліку незаконно виловленої риби та її подальшого руху; журналів обліку вилучених водних живих ресурсів (промислових журналів) та додатків до них; промислових квитків та талонів; журналів обліку прийнятих та реалізованих водних живих ресурсів; квитанцій про здачу/прийняття живих біоресурсів; документів, згідно яких плавзасоби та рибалок випускають на воду; договорів купівлі-продажу риби (з додатками, додатковими угодами, специфікаціями, тощо); документів фінансово-господарської звітності щодо виконання зазначених вище договорів (накладних, товарно-транспортних накладних, актів приймання-передачі товарно-матеріальних цінностей; податкових накладних, платіжних доручень, рахунків-фактур, актів звірок взаєморозрахунків, виписок з бухгалтерських програм по роботі з контрагентами, банківських виписок, тощо); виловлених водних біоресурсів; та інших документів і речей, які можуть мати істотне значення для встановлення істини у кримінальному провадженні №0000481 та можуть бути використаними як докази у вказаному кримінальному провадженні.

Саму ухвалу слідчого судді про проведення обшуку до суду при розгляді справи про розгляд клопотання прокурора про арешт майна органами досудового розслідування не надано.

За даними протоколу обшуку від 13.09.2023 у період з 15 год. 21 хв. по 16 год. 01 хв. проведено обшук автомобіля марки «ГАЗ» моделі «3307-12», в кузові синього кольору, VIN НОМЕР_2 , р.н. НОМЕР_3 , в ході якого було виявлено та вилучено: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 , який упаковано до паперового конверту, автомобіль марки «ГАЗ» моделі «3307-12», в кузові синього кольору, VIN НОМЕР_2 , р.н. НОМЕР_3 , яким користується ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ключ до автомобіля марки «ГАЗ» моделі «3307-12», в кузові синього кольору, VIN НОМЕР_2 , р.н. НОМЕР_3 , який упаковано до паперового конверту.

Постановою слідчого СВ Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_10 від 13.09.2023 вилучені в ході проведення обшуку речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000481.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі щодо накладення арешту на майно.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Згідно із ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження визначено арешт майна, який згідно ч. 2 ст. 170 КПК України допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна.

Звертаючись з вказаним клопотання прокурор в якості правової підстави обґрунтування необхідності накладення арешту на вищевказані човни вказує мету збереження їх в якості речових доказів по справі.

При цьому за матеріалами, які додані до клопотання прокурора відсутні докази, що вказане майно набуто кримінально протиправним шляхом або внаслідок вчинення кримінального правопорушення, чи є об`єктом та знаряддям злочину тобто, що дане майно відповідає ознакам речових доказів, закріплених вимогами ст. 98 КПК України.

Також апеляційний суд вважає необхідним зазначити, що, виходячи з того кримінальне провадження провадиться щодо кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 249 КК України, прокурором не обґрунтовано належним чином можливість використання даного майна в якості доказу у даному кримінальному провадженні та те , що вказані речові докази відповідають критерію належності доказів, передбаченого ст. 85 КПК України, тобто що їх зміст, зокрема, вказує на склад кримінального правопорушення, про наявність якого стверджується прокурором.

Також прокурором не наданого належних та допустимих доказів, на підставі яких суд мав би прийти до переконання, що такий ступінь втручання держави у права та свободи власника майна відповідає потребам досудового розслідування і при вказаних обставинах не порушує справедливого балансу між інтересами власника майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження.

Таких доводів не містить і апеляційна скарга, яка фактично дублює зміст клопотання. З огляду на це апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення.

Частиною 4 ст.173 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

На думку апеляційного суду, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясувала всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту чи відмову у його накладенні і дійшов правильного висновку відмовивши у задоволенні клопотання прокурор з огляду на відсутність його належного обґрунтування.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд прийшов до висновку, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясувала всі обставини, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу прокурора Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 вересня 2023 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді