ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 628/4012/21 Номер провадження 11-сс/814/6/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 представника в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 20 січня 2022 року,

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені слідчим суддею обставини.

Ухвалою слідчого судді у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000976 від 09.10.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України, задоволено клопотання прокурора Дворічанського відділу Куп`янської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_8 про арешт тимчасово вилученого майна, та накладено арешт на тимчасово вилучене майно, яке вилучено під час проведення огляду місця події 08.10.2021, а саме: вантажний транспортний засіб марки «Саморобне шасі» д.н.з. НОМЕР_1 зелено-сірого кольору, який на підставі свідоцтва про реєстрацію машини належить ОСОБА_9 , у кузові якого знаходяться дрова породи «Осика», загальним об`ємом близько 4 м.3, свідоцтво про реєстрацію машини « НОМЕР_2 », видане на реєстрацію автомобіля «саморобне шасі» д.н.з. НОМЕР_1 , на ім`я ОСОБА_9 .

Вказано, вирішення питання щодо фактичного місця зберігання вилученого майна (дрова) залишити за стороною обвинувачення.

Повернуто користувачу ОСОБА_7 вантажний транспортний засіб марки «Саморобне шасі» д.н.з. НОМЕР_1 зелено-сірого кольору, який належить ОСОБА_9 для використання без права відчуження, а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу « НОМЕР_2 », видане на реєстрацію автомобіля «саморобне шасі» д.н.з. НОМЕР_1 , на ім`я ОСОБА_9 .

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи , яка її подала.

В поданій апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 представник в інтересах ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання.

Посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали, оскільки огляд місця події був проведений всупереч ч. 3 ст. 214 КПК України, були формально відібрані пояснення та вилучено транспортний засіб до внесення відомостей до ЄРДР.

Заперечує віднесення вилученого транспортного засобу до речових доказів.

Позиції інших учасників судового провадження.

Учасники судового провадження до суду апеляційної інстанції не з`явилися, звернулися із заявами про розгляд скарги у їхню відсутність.

Мотиви суду.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В силу ч. 2 ст. 131 КПК України одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 ). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Статтею 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна, накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); можливість спеціальної конфіскації (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 КПК України); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 КПК України); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

На думку колегії суддів, слідчим суддею при винесенні рішення вказаних положень КПК та практики Європейського Суду дотримано.

Як вбачається з наявних в апеляційного суду матеріалів, 08.10.2021 до чергової частини СПД №1 Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення від працівника СБУ ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_1 який повідомив, про те, що ним було зупинено авто, яке перевозило деревину за зовнішнім виглядом схожу на розпиляні колоди породи «Осика» без документів, які було незаконно зрубано в с. Гороб`ївка, Куп`янського району, Харківської області.

09.10.2021 відомості про кримінальне правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 214 КПК України, відповідно до вимог ч. ч. 1, 4 ст. 214 КПК України, внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000976, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України.

08.10.2021 під час огляду було тимчасово вилучено вищевказане майно.

13.10.2021 ухвалою слідчого судді Куп`янського міськрайонного суду Харківської області було задоволено клопотання слідчого відділення №1 слідчого відділу Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_11 та накладений арешт на вантажний транспортний засіб марки «Саморобне шасі» д.н.з. НОМЕР_1 зелено-сірого кольору, який на підставі свідоцтва про реєстрацію машини належить ОСОБА_9 , у кузові якого знаходяться дрова породи «Осика», загальним об`ємом близько 4 м.3, свідоцтво про реєстрацію машини « НОМЕР_2 », видане на реєстрацію автомобіля «саморобне шасі» д.н.з. НОМЕР_1 , на ім`я ОСОБА_9 . При цьому вказані автомобіль та свідоцтво були повернуті ОСОБА_7 для використання без права відчуження.

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду від 29.11.2021 ухвала Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 13.10.2021 була скасована, матеріали клопотання повернуті прокурору та встановлений строк в 72 години для усунення недоліків. Підставою для скасування ухвали слідчого судді стало те, що дане клопотання має подавати лише прокурор, а не слідчий за погодженням з прокурором, тому що воно стосується майна третіх осіб.

Ухвалою слідчого судді Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 10.01.2022 було повернуто клопотання слідчого відділення №1 слідчого відділу Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_11 від 05.01.2022 про арешт тимчасово вилученого майна, яке стосувалося вищевказаного майна на підставі того, що не були усунуті порушення ст. 171 КПК України, вказані в ухвалі апеляційної інстанції від 29.11.2021.

В подальшому прокурор Дворічанського відділу Куп`янської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_8 звернувся до суду із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна посилаючись на те, що 08.10.2021 під час проведення огляду місця події на території земельної ділянки розташованої в с. Тавільжанка, Куп`янського (Дворічанського) району, Харківської області по вул. Перемоги, поблизу території домоволодіння №66, було виявлено та вилучено вантажний транспортний засіб марки «Саморобне шасі» д.н.з. НОМЕР_1 зелено-сірого кольору, який на підставі свідоцтва про реєстрацію машини належить ОСОБА_9 , у кузові якого знаходяться дрова породи «Осика», загальним об`ємом близько 4 м.3, документи на перевезення яких відсутні та свідоцтво про реєстрацію машини « НОМЕР_2 », видане на реєстрацію автомобіля «саморобне шасі» д.н.з. НОМЕР_1 , на ім`я ОСОБА_9 .

Зазначені обставини у своїй сукупності вказують на обґрунтованість підозри вчинення кримінального правопорушення, що передбачено ч. 1 ст. 246 КК України, за обставин викладених у клопотанні, а відтак і про відповідність вилученого майна критеріям ст. 98 КПК України.

Щодо порушення процедури проведення огляду та вилучення транспортного засобу, слід звернути увагу, що відповідно до ч. 3 ст. 214 КПК України у невідкладних випадках до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань може бути проведений огляд місця події (відомості вносяться невідкладно після завершення огляду).

Відповідно до положень ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей, документів та комп`ютерних даних. При проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу. Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Таким чином, підстав вважати, що огляд транспортного засобу, за допомогою якого перевозилися дрова без відповідних документів, та його вилучення, проведені всупереч вимогам КПК, немає.

Окрім того, слідчим суддею обрано найменш обтяжливий спосіб накладення арешту, який зводить до мінімуму втручання у права особи, у володінні якої перебуває транспортний засіб, при цьому забезпечуючи дієвість кримінального провадження.

З огляду на це, рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, а тому апеляційні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 представника в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 20 січня 2022 року без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3