Провадження по справі № 1-кп/522/2250/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

15 грудня 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Приморського районного суду м. Одеси кримінальне провадження за № 0000005 від 06.02.2023 стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , приватного підприємця, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 197-1 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

за участю інших учасників кримінального провадження:

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2022 року, у ОСОБА_3 виник умисел, направлений на самовільне будівництво на самовільно зайнятій земельній ділянці, що відноситься до особливо цінних земель та знаходиться в охоронній зоні за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить територіальній громаді міста Одеси в особі Одеської міської ради, шляхом будівництва споруди для організації діяльності ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Так, ОСОБА_3 05.10.2022 з ТОВ «Каскад-Прим» укладено договір оренди нежитлового приміщення № 02/22, відповідно до якого ОСОБА_3 у платне користування передано нежитлову будівлю кафе площею 676,5 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 .

У подальшому, ОСОБА_3 , у період з жовтня 2022 року по січень 2023 року, більш точна дата досудовим розслідуванням на встановлена, достовірно усвідомлюючи той факт, що право розпорядження земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_2 , належить виключно територіальній громаді міста Одеси в особі Одеської міської ради, заздалегідь розуміючи, що у нього відсутні документи, які б посвідчували право власності чи право користування на вказану земельну ділянку, а також відсутні документи, які б надавали право на виконання будівельних робіт на вказаній земельній ділянці, діючи умисно, з корисливих мотивів, здійснив самовільне будівництво споруди для організації діяльності ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на самовільно зайнятій земельній ділянці, що відноситься до особливо цінних земель та знаходиться в охоронній зоні за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом улаштування стаціонарного металевого каркасу, покрівлі по металевим погонам і решетуванням та покриттям листами оцинкованою покрівельною сталлю, влаштування стіни, дерев`яної підлоги по металевому каркасу з утеплювачем та покриттям, а також системи кондиціювання.

З метою надання законності своїм діям, 27.01.2023 та 31.01.2023 ОСОБА_3 через Центр надання адміністративних послуг звернувся до Управлінням споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради із запитами з метою отримання висновків про можливість установки тимчасової споруди та укладення договору на право користування місцем для розміщення стаціонарної тимчасової споруди, а саме групи стаціонарних тимчасових споруд - групи пересувних тимчасових споруд - літніх майданчиків загальною площею 190,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 .

У подальшому, ОСОБА_3 , отримавши висновки № 0113/81/в від 31.01.2023 та №0113/84/в від 01.01.2023, достовірно усвідомлюючи, що вказані документи не є підставою для розміщення споруди за адресою: АДРЕСА_2 , через Центр надання адміністративних послуг Одеської міської ради 31.01.2023 та 02.02.2023 звернувся до Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради із запитами про оформлення паспортів прив`язки тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності.

07.02.2023 Департаментом архітектури та містобудування Одеської міської ради ОСОБА_3 відмовлено в оформленні паспортів прив`язки, оскільки на момент звернення останнього споруда вже була виконана із стаціонарним металевим каркасом, покрівлею по металевим погонам і решетуванням та покриттям листами оцинкованою покрівельною сталлю, влаштовано стіну, влаштовано дерев`яну підлогу по металевому каркасу з утеплювачем та покриттям, що не відповідає поняттю пересувної тимчасової споруди (літнього майданчику), передбаченого п. 1.4. Правил розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності у м. Одесі, затверджених рішенням Одеської міської ради від 09.10.2013 № 3961-VI.

У подальшому, 14.03.2023 ОСОБА_3 , з метою надання законності своїм діям, через Центр надання адміністративних послуг Одеської міської ради повторно звернувся до Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради із запитами про оформлення паспортів прив`язки тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності за адресою: АДРЕСА_2 .

21.03.2023 Департаментом архітектури та містобудування Одеської міської ради ОСОБА_3 відмовлено в оформленні паспортів прив`язки, оскільки на момент звернення останнього споруда вже виконана зі стаціонарним каркасом з настилом, навісом, має по периметру ролети з пвх- плівки, що вказує на влаштування закритого приміщення, що не відповідає поняттю пересувної тимчасової споруди (літнього майданчику), передбаченого п. 1.4. Правил розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності у м. Одесі, затверджених рішенням Одеської міської ради від 09.10.2013 № 3961 -VI.

Протиправність розміщення споруди, встановленої ОСОБА_3 , підтверджено приписами Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради від 27.03.2023 про демонтаж тимчасових споруд за адресою: м. Одеса, вул. Дерибасівська, 22а.

Незважаючи на викладене, ОСОБА_3 , достовірно усвідомлюючи, що у нього відсутні документи, які дають право на виконання будівельних робіт та посвідчують право власності чи право користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_2 , що відноситься до особливо цінних земель та знаходиться в охоронній зоні, та належить територіальній громаді міста Одеси в особі Одеської міської ради, завершив будівництво споруди та 01.04.2023 розпочав діяльність ресторану «Сканді», чим довів злочин до кінця.

У ході досудового розслідування встановлено, що площа самовільно зайнятої земельної ділянки, на якій ОСОБА_3 здійснено самовільне будівництво споруди для організації діяльності ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_2 , становить 209 кв.м.

Разом з тим встановлено, що земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_2 , входить в межі Комплексної охоронної зони історичного центру та Центрального історичного ареалу м. Одеси, в межі території об`єкта Всесвітньої спадщини ЮНЕСКО- «Історичний центр міста - порту Одеса», а також в межі парку-пам`ятки садово-паркового мистецтв «Міський сад», що є об`єктом природно-заповідного фонду України та належить до особливо цінних земель.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, розуміючи, що у нього відсутні будь-які документи, які посвідчують право власності чи право користування земельною ділянкою, а також документи, які б надавали право на виконання будівельних робіт, здійснив самовільне будівництво споруди для організації діяльності ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на самовільно зайнятій земельній ділянці площею 209 кв.м., що перебуває у власності територіальної громади міста Одеси в особі Одеської міської ради, відноситься до особливо цінних земель та знаходиться в охоронній зоні за адресою: АДРЕСА_2 .

Вказаними діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 197-1 КК України - самовільне будівництво будівель або споруд на самовільно зайнятій земельній ділянці, вчинене щодо особливо цінних земель та земель в охоронних зонах.

В судовому засіданні захисником ОСОБА_7 - адвокатом ОСОБА_5 заявлено клопотання про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 197-1 КК України, на підставі ст.48 КК України у зв`язку із зміною обстановки, яке мотивовано тим, що на момент розгляду справи у суді, самовільна збудована споруда демонтована та земельна ділянка від забудови звільнена, що свідчить про те, що вчинене ОСОБА_7 діяння на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки втратило суспільну небезпеку. Крім того, як зазначив адвокат, обвинувачений ОСОБА_7 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується позитивно, виховує п`ятеро дітей, троє з яких є неповнолітніми, відсутні обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 .

ОСОБА_7 клопотання свого захисника підтримав та просив його задовольнити.

Представник потерпілого підтвердила факт демонтування самовільно збудованої споруди та звільнення земельної ділянки від забудови, проте заперечувала щодо звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку із зміною обстановки.

Прокурор не заперечувала проти задоволення клопотання захисника ОСОБА_7 ,- адвоката ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов наступного висновку.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 відноситься до нетяжких злочинів.

Відповідно до ст. 48 КК України, особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

Отже, вказана норма передбачає дві окремі самостійні умови для звільнення особи від кримінальної відповідальності внаслідок зміни обстановки коли вчинене особою діяння втратило ознаки суспільної небезпечності, або коли ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

Під втратою вчиненого особою діяння суспільної небезпечності кримінальний закон розуміє істотну зміну соціально-економічних, політичних або духовних засад життєдіяльності суспільства, яка відбувається незалежно від волі винної особи і внаслідок якої втрачається суспільна небезпечність не лише конкретного злочину, а й подібних йому діянь. Такі зміни, як правило, передують рішенню законодавця декриміналізувати ті чи інші діяння, у зв`язку з чим до ухвалення такого рішення законодавчим органом суд може у справах цієї категорії застосовувати ст. 48 КК.

Особу може бути визнано такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнали таких змін, що унеможливлюють вчинення цією особою нового злочину. Такі зміни умов життєдіяльності особи повинні носити позитивний характер, дієво впливати на її поведінку і з великою долею ймовірності свідчити про те, що ця особа не вчинятиме у майбутньому кримінально караних діянь.

У результаті таких змін у житті істотно змінюється морально-юридична оцінка особи, у зв`язку з чим втрачається доцільність застосування до неї заходів кримінально-правового впливу.

Збереження суспільної небезпечності вчиненого злочину на момент розгляду справи у суді не перешкоджає застосуванню ст. 48 КК у разі, коли у зв`язку зі зміною обстановки особа, яка вчинила злочин, перестала бути суспільно небезпечною.

Зазначений висновок визначений у постанові колегії суддів Першої судової палати ККС ВС від 26 березня 2019 року у справі № 569/20/14-к, провадження № 51-2661км18.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, у судовому засіданні захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 заявила клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку зі зміною обстановки на підставі ст. 48 КК України.

При розгляді цього клопотання судом установлено, що ОСОБА_7 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення вперше, раніше до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягувався, самовільно збудовану споруду демонтував та звільнив земельну ділянку від забудови, повністю визнав свою вину у вчиненому та щиро розкаявся. З моменту вчинення злочину і до розгляду справи судом, нових злочинів та правопорушень не вчиняв, тимчасові споруди, у тому числі літні майданчики навіть у літній період часу за наявності можливості не встановлював, позитивно характеризуються за місцем проживання, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має на утриманні 5 дітей, 3 з яких неповнолітні.

Тобто суд визнає, що на час судового розгляду відбулися такі зміни, які з великою долею ймовірності свідчать, що вказана особа в майбутньому не буде вчиняти кримінальних правопорушень і перестала бути суспільно небезпечною, а той факт, що на цей час самовільно збудована споруда демонтована та земельна ділянка від забудови звільнена та в подальшому не була встановлена свідчить про те, що вчинене ОСОБА_7 діяння на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки втратило суспільну небезпеку.

Заслухавши думки усіх учасників, у тому числі прокурора, яка не заперечувала проти задоволення клопотання сторони захисту і звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України, суд вважає можливим клопотання захисника задовольнити, звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності та відповідно до ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закрити.

Позовна заява та судові витрати у справі відсутні.

Питання речових доказів, підлягає вирішенню, відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 48 КК України, ст.ст. 25, ч. 2 ст. 284, 376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_7 ,- адвоката ОСОБА_5 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 197-1 КК України, на підставі ст.48 КК України задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.4 ст. 197-1 КК України, у зв`язку із зміною обстановки.

Кримінальне провадження стосовно ОСОБА_3 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 197-1 КК України закрити.

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання обраний ОСОБА_7 скасувати.

Речові докази - документи адміністративної справи №420/4835/23, - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Ухвалу може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали суду складено та проголошено 19.12.2023 року о 16:00 годині в залі суду №131.

Головуючий суддя: ОСОБА_8

15.12.2023