Справа № 750/4209/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/641/23
Категорія - - ч.2 ст.286 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5

з участю: прокурора - ОСОБА_6

потерпілої - ОСОБА_7

захисника - ОСОБА_8

обвинуваченого - ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0003512 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 червня 2023 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець та житель АДРЕСА_1 , не одружений, освіта середня-спеціальна, працює водієм у ФГ ОСОБА_11 , раніше не судимий,

засуджений за ч.2 ст.286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_9 звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки та на нього покладено обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України.

Скасовано арешт, накладений згідно з ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 18.11.2021.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави 4256,16 грн процесуальних витрат. Долю речових доказів вирішено у порядку ст.100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що 13 листопада 2021 року, біля 14:45 год., ОСОБА_9 , керуючи автомобілем «КАМАЗ», р.н. НОМЕР_1 , рухався в м. Чернігові по вулиці Котляревського, в напрямку проспекту Миру. Рухаючись у вказаному напрямку, знаходячись на перехресті вул. Котляревського та пр. Миру в м. Чернігові, здійснюючи маневр повороту праворуч, на пр. Миру, в напрямку вул. Мартина Небаби, поблизу будинку № 74 по пр. Миру, водій ОСОБА_9 був неуважний, неправильно оцінив дорожню обстановку та, відповідно не реагуючи на її зміну, перед зміною напрямку руху, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, на регульованому перехресті, не надав дорогу пішоходу, який переходив проїзну частину на регульованому пішохідному переході і перехресті при сигналі світлофора, що дозволяє рух транспортним засобам, не дав дорогу пішоходу, внаслідок чого скоїв наїзд на ОСОБА_12 , котра перетинала проїзну частину по регульованому пішохідному переходу, на зелений сигнал світлофора.

Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_12 отримала тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя, від яких померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в приміщенні КНП «Чернігівська обласна лікарня».

У даній дорожній обстановці ОСОБА_9 порушив вимоги п.п.2.3 б, 10.1, 16.2 та 18.2 Правил дорожнього руху, що стало причиною та умовою настання даної ДТП і знаходиться в прямому причинному зв`язку з її наслідками.

Не погодившись із рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_9 покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки, без позбавлення права керування транспортними засобами. В обґрунтування скарги зазначив, що місцевим судом не було в достатній мірі враховано конкретні обставини скоєння кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також тяжкі наслідки, що настали. Вказав на відсутність підстав для звільнення ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком, на підставі ст.75 КК України.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника, а також потерпілу, котрі просили залишити без змін вирок місцевого суду; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволення, з огляду на таке.

Згідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, та кваліфікація його дій в апеляційній скарзі прокурором не оскаржуються.

Доводи прокурора про невідповідність призначеного ОСОБА_9 покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та його особі, внаслідок м`якості, є непереконливими, з наступних міркувань.

Згідно зі ст.414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Так, відповідно до вимог ст.65 КК України, при призначенні покарання, суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

За змістом ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення обвинуваченого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують та обтяжують.

Водночас загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Завданням такої форми є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст.75 КК України.

Системне тлумачення цих правових норм дозволяє дійти висновку, що питання призначення кримінального покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети покарання як такого, що включає не тільки кару, а й виправлення обвинувачених, запобігання вчиненню нових злочинів як обвинуваченими, так і іншими особами. При цьому, з огляду на положення ст.75 КК України, законодавець підкреслює важливість такої цілі покарання як виправлення обвинуваченого, передбачивши, що при призначенні низки покарань, у тому числі у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, особу може бути звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення особи без відбування покарання, при цьому суд має врахувати не тільки тяжкість злочину, особу винного, але й інші обставини справи.

Призначене ОСОБА_9 покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення зазначеним вище вимогам відповідає, воно є пропорційним характеру вчинених дій, їх небезпечності, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Так, призначаючи ОСОБА_9 покарання та звільняючи від його відбування з випробуванням, на підставі ст.75 КК України, місцевий суд, разом зі ступенем тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, врахував також дані про особу обвинуваченого та всі інші обставини, які впливають на вибір заходу примусу та порядок його відбування.

Зокрема, суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_9 вперше притягується до кримінальної, його вік, сімейний стан, стан здоров`я, наявність у нього роботи, яка пов`язана з керуванням транспортними засобами, виключно позитивні характеристики за місцем роботи та проживання.

Крім того судом враховано і психічне ставлення обвинуваченого ОСОБА_9 до скоєного кримінального правопорушення, а також його посткримінальна поведінка. Так, обвинувачений неодноразово у місцевому та апеляційному судах просив вибачення у потерпілої, розкаювався у вчиненому.

Потерпіла ОСОБА_7 у судовому засіданні апеляційного суду також просила не позбавляти волі обвинуваченого, жодних претензій матеріального чи морального характеру до нього не має.

Також місцевим судом було правильно враховано, що після настання дорожньо-транспортної пригоди, обвинувачений залишався на місці до приїзду поліції та швидкої допомоги. Під час скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_9 у стані алкогольного чи будь-якого іншого сп`яніння не перебував.

Разом з цим, щире каяття обвинуваченого у вчиненому, активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення та часткове відшкодування заподіяної шкоди суд визнав обставинами, які пом`якшують покарання. Жодних обставин, які б обтяжували його покарання, у цьому кримінальному провадженні не встановлено.

А тому, призначивши ОСОБА_9 покарання із застосуванням ст.75 КК України, місцевий суд дійшов правильного висновку, що це буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, оскільки його перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, з чим погоджується і колегія суддів.

Відтак, всі обставини, на які посилається прокурор, судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_9 покарання враховані, тому доводи про м`якість призначеного покарання не заслуговують на увагу і спростовуються вищенаведеним, у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.

Порушень місцевим судом під час розгляду справи вимог кримінального або кримінального процесуального закону, які б давали підставу для зміни або скасування судового рішення, колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст.ст.404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора - залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 червня 2023 року щодо ОСОБА_9 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4