КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 09 січня 2024 року, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 26 січня 2022 року, відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Російської Федерації,

який розшукується компетентними органами Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч.ч. 3, 4 ст. 159 КК Російської Федерації,

за участі:

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою залишено без задоволення скаргу захисника особи, стосовно якої прийнято рішення про екстрадицію, адвоката ОСОБА_9 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 , на постанову Першого заступника Генерального прокурора ОСОБА_10 від 19.11.2019 року про видачу особи (екстрадицію).

Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив, скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу на постанову заступника Генерального прокурора ОСОБА_10 від 19.11.2019 року про видачу особи (екстрадицію) ОСОБА_6 до Російської Федерації.

Вважає оскаржувану ухвалу необґрунтованою, через порушення норм матеріального та процесуального права, та такою, що не відповідає фактичним обставинам провадження.

Слідчим суддею не враховано, що ОСОБА_6 18 жовтня 2019 року звернувся до органу міграційної служби із заявою про визнання біженцем, тобто до прийняття рішення про видачу.

Окрім того, за результатами екстрадиційної перевірки прокурором, який проводив такі перевірку підготовлено висновок від 14 червня 20019 року, затверджений прокурором Київської області ОСОБА_11 , згідного якого питання щодо доцільності видачі необхідно вирішити після встановлення місцезнаходження ОСОБА_6 . Тобто висновком не визначено, що Генеральною прокуратурою має бути прийнято саме рішення про видачу особи.

На думку апелянта, видача ОСОБА_6 призведе до порушення статті 3 Європейської Конвенції про видачу правопорушників.

Захисник ОСОБА_5 , який подавав апеляційну скаргу у судове засідання не з`явився, із витягу Єдиного реєстру адвокатів (а.с.50) вбачається, що право на зайняття адвокатською діяльністю зупинено згідно п.1 ч. 1 ст. 31 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» з 09.01.2023 р. на підставі заяви. Натомість у судове засідання з`явився захисник ОСОБА_8 , якого призначено із Центру надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Крім того, ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, направлені на його останню відому адресу проживання судові повістки, поверталися за закінченням терміну зберігання.Зважаючи на скорочені строки розгляду такої категорії справ, а також те, що апеляційна скарга перебуває в провадженні суду з 02 лютого 2022 року, колегія суддів за таких обставин вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутність ОСОБА_6 за участю його захисника.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника про підтримання апеляційної скарги, пояснення прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити в силі ухвалу слідчого судді, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як убачається з матеріалів судового провадження 11 січня 2020 року захисник ОСОБА_9 звернулася до Печерського районного суду м. Києва із скаргою на постанову про видачу особи (екстрадицію) ОСОБА_6 .

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26 січня 2022 року скаргу захисника особи, стосовно якої прийнято рішення про екстрадицію, адвоката ОСОБА_9 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 , на постанову Першого заступника Генерального прокурора ОСОБА_10 від 19.11.2019 року про видачу особи (екстрадицію) залишено без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 587 КПК України екстрадиційна перевірка обставин, що можуть перешкоджати видачі особи, проводиться центральним органом України або за його дорученням чи зверненням відповідною обласною прокуратурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 590 КПК України після вивчення матеріалів екстрадиційної перевірки центральний орган України приймає рішення про видачу особи (екстрадицію) або відмову у видачі (екстрадиції) іноземній державі. Рішення виноситься керівником центрального органу України або уповноваженою ним особою.

У відповідності до ч. 4 ст. 590 КПК України рішення про видачу особи (екстрадицію) не може бути прийнято, якщо така особа подала заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, чи скористалася відповідно до законодавства правом на оскарження рішення щодо зазначених статусів, до остаточного розгляду заяви, у порядку, встановленому законодавством України. Інформація про подання особою зазначених заяв або оскарження відповідних рішень не надається іноземній державі, що надіслала запит.

Згідно ч. 1 ст. 591 КПК України рішення про видачу особи (екстрадицію) може бути оскаржено особою, стосовно якої воно прийняте, її захисником чи законним представником до слідчого судді, в межах територіальної юрисдикції якого така особа тримається під вартою, крім випадку, передбаченого статтею 588 цього Кодексу. Якщо до особи застосовано запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, скарга на рішення про видачу такої особи (екстрадицію) може бути подана до слідчого судді, в межах територіальної юрисдикції якого розташований відповідний центральний орган України.

Із матеріалів наданих до суду апеляційної інстанції вбачається, що у провадженні правоохоронних органів Російської Федерації перебуває кримінальна справа № 4 стосовно громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за фактами вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 159 (4 епізоди), ч. 4 ст. 159 (14 епізодів) КК Російської Федерації.

Постановою Центрального районного суду м. Тюмень ОСОБА_6 обрано міру запобіжного заходу у вигляді взяття під варту.

21 січня 2019 року працівниками Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України затримано ОСОБА_6 , відносно якого відбулося спрацювання бази даних «Інтерпол» зі статусом «Розшук» як особи, що перебуває у міжнародному розшуку з метою подальшого арешту та екстрадиції.

Ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 січня 2019 року затверджено згоду громадянина ОСОБА_6 на видачу (екстрадицію), застосовано відносно останнього екстрадиційний арешт на 30 днів до 22 лютого 2019 року з альтернативою внесення застави.

Відповідно до інформації Державної установи «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, громадянина ОСОБА_6 29 січня 2019 року звільнено з-під варти у зв`язку з внесення застави.

20 лютого 2019 року до Генеральної прокуратури України надійшов запит компетентних органів Російської Федерації про видачу ОСОБА_6 для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованих йому злочинів.

Екстрадиційною перевіркою встановлено, що стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , компетентними органами Російської Федерації здійснюється розслідування за вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 159 (4 епізоди), ч. 4 ст. 159 (14 епізодів) КК Російської Федерації.

Інкриміновані ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діяння за законодавством України відповідають кримінальним правопорушенням, передбаченим ч.ч. 4, 5 ст. 191 КК України, як привласнення, розтрата майна або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем, вчинене у великих та особливо великих розмірах. Вказані злочини є особливо тяжкими, максимальний строк покарання за які передбачено до 12 років позбавлення волі, а тому є екстрадиційними.

Передбачені ст. 49 КК України строки давності притягнення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до кримінальної відповідальності за вчинені злочини не сплинули.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до кримінальної та адміністративної відповідальності на території України не притягувався.

У зв`язку із зникненням громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 прокуратурою Київської області надано доручення ГУНП Київської області на встановлення його місця знаходження.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 18 квітня 2019 року задоволено клопотання прокуратури Київської області та надано дозвіл на затримання громадянина Російської Федерації ОСОБА_6

20 червня 2019 року прокуратурою Київської області за наслідками проведення екстрадиційної перевірки відповідно до ст. 587 КПК України до Генеральної прокуратури України направлено висновок, щодо відсутності обставин, що можуть перешкоджати видачі ОСОБА_6 до Російської Федерації.

16 жовтня 2019 року працівниками Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області в с. Софіївська-Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області затримано громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 .

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2019 року до ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби, заборонено йому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 з 22.00 год. до 06.00 год. наступної доби та покладено обов`язки відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, строком до 13 грудня 2019 року.

Ухвалами слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12 грудня 2019 року та 06 лютого 2020 року до ОСОБА_6 продовжено раніше застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби до 06 квітня 2020 року.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 02 квітня 2020 року ОСОБА_6 змінено запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у визначений час доби на особисте зобов`язання з покладенням обов`язків.

Ухвалами слідчих суддей Печерського районного суду м. Києва від 03 червня 2020 року, 31 липня 2020 року, 24 вересня 2020 року, 19 листопада 2020 року, 13 січня 2021 року, 11 березня 2021 року та від 27 квітня 2021 року ОСОБА_6 продовжено строк дії обов`язків особистого зобов`язання до 27 червня 2021 року включно.

15 червня 2021 року ОСОБА_6 повторно звернувся до ЦМУ ДМС України із заявою про надання статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту. За результатами розгляду вказаної заяви Наказом ЦМУ ДМС від 15.06.2021 року № 169 прийнято рішення про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. ОСОБА_6 зазначене рішення ЦМУ ДМС оскаржив до ДМС.

Рішенням ДМС від 31.08.2021 року № 47-21 скаргу на рішення територіального органу ДМС відхилено. Вказане рішення ОСОБА_6 оскаржив до суду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва № 640/30921/21 від 03.12.2021 року позовну заяву ОСОБА_6 повернуто позивачу.

Згідно листа Т.в.о. начальника Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області ОСОБА_12 вх. № 1595-22 від 17.01.2022 року, станом на 11.01.2022 року судові рішення по справі № 640/30921/21 щодо ОСОБА_6 до ЦМУ ДМС не надходили.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 541 КК України, екстрадиційна перевірка це діяльність визначених законом органів щодо встановлення та дослідження передбачених міжнародним договором України, іншими актами законодавства України обставин, що можуть перешкоджати видачі особи (екстрадиції), яка вчинила злочин.

У ч. 1 ст. 554 КПК України визначено, що отримавши запит про міжнародну правову допомогу від запитуючої сторони, уповноважений (центральний) орган України розглядає його на предмет обґрунтованості і відповідності вимогам законів або міжнародних договорів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 589 КК України, у видачі особи іноземній державі відмовляється у разі, якщо: 1) особа, стосовно якої надійшов запит про видачу, відповідно до законів України на час прийняття рішення про видачу (екстрадицію) є громадянином України; 2) злочин, за який запитано видачу, не передбачає покарання у виді позбавлення волі за законом України; 3) закінчилися передбачені законом України строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності або виконання вироку за злочин, за який запитано видачу; 4) компетентний орган іноземної держави не надав на вимогу центрального органу України додаткових матеріалів або даних, без яких неможливе прийняття рішення за запитом про видачу (екстрадицію); 5) видача особи (екстрадиція) суперечить зобов`язанням України за міжнародними договорами України; 5-1) є обґрунтовані підстави вважати, що видача особи (екстрадиція) суперечить інтересам національної безпеки України; 6) наявні інші підстави, передбачені міжнародним договором України.

У ході екстрадиційної перевірки, проведеної прокуратурою, не встановлено передбачених ст. 589 КПК України та міжнародними договорами обставин для відмови у видачі ОСОБА_6 для притягнення до кримінальної відповідальності.

В ході екстрадиційної перевірки встановлено, що ОСОБА_6 у повному обсязі скористався відповідно до законодавства правом на оскарження в судовому порядку рішення щодо відмови у наданні йому статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту.

Відповідно до ч. 4 ст. 591 КПК України при розгляді скарги слідчий суддя не досліджує питання про винуватість та не перевіряє законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави у справі стосовно особи, щодо якої надійшов запит про видачу (екстрадицію).

Згідно ч. 4 ст. 590 КПК України, рішення про видачу особи (екстрадицію) не може бути прийнято, якщо така особа подала заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, чи скористалася відповідно до законодавства правом на оскарження рішення щодо зазначених статусів, до остаточного розгляду заяви, у порядку, встановленому законодавством України. Інформація про подання особою зазначених заяв або оскарження відповідних рішень не надається іноземній державі, що надіслала запит.

Відтак, колегія суддів погоджується із висновками слідчого судді про те, що постанова Першого заступника Генерального прокурора ОСОБА_10 від 19.11.2019 року про видачу особи (екстрадицію) прийнята законно та обґрунтовано, без порушень вимог ч. 4 ст. 590 КПК України.

Таким чином, станом на час прийняття постанови Першого заступника Генерального прокурора ОСОБА_10 від 19.11.2019 року, відсутні обставини, передбачені ст. 589 КПК України, що перешкоджали видачі особи іноземній державі.

Колегія суддів вважає, що зазначені в апеляційній скарзі підстави, за яких захисник просив скасувати ухвалу слідчого судді, в тому числі і посилання на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Зокрема, апеляційна скарга апелянтане містить посилань на конкретні підстави незаконності вказаної постанови, тоді як положення ч. 5 ст. 132 КПК України вимагають доведення обставин, на які посилається сторона.

Таким чином, на підставі досліджених матеріалів скарги та висновку екстрадиційної перевірки відносно ОСОБА_6 не встановлено та стороною захисту в ході розгляду не надано достатніх доказів того, що при проведенні перевірки допущено порушення закону, а відтак колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді обґрунтованою і приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 176 - 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 26 січня 2022 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Єдиний унікальний № 757/741/20-к Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_16

Провадження № 11сс/824/581/2024 Доповідач: ОСОБА_1

Категорія ст. 591 КПК