№ 1-кп/183/1888/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2023 року Дніпропетровська обл.,

м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001557 від 06.10.2023 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , , уродженця м. Макіївка Донецької області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одружений, маючого малолітнього сина, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, у військовому званні «солдат», перебуваючи в посаді майстра - номер обслуги 1 самохідного артилерійського взводу 6 самохідної артилерійської батареї 2 самохідного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не одержавши дозволу відповідних командирів або начальників, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в умовах воєнного стану, 13.09.2022 р. близько 08 год. 00 хв., самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_3 , проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та незаконно перебував за межами військової частини до 01.09.2023 р.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, тобто у самовільному залишенні військової частини, вчинене в умовах воєнного стану військовослужбовцем.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення в межах висунутого обвинувачення, погодившись з юридичною оцінкою інкримінованих йому діянь та пояснив про обставини викладені вище, які стали підставою для пред`явлення останньому обвинувачення, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження і які ніким не оспорюються. При цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд вважав недоцільним дослідження решти доказів щодо обставин, які сторонами кримінального провадження не оспорювались. Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченої та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 ..

При цьому суд роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_4 та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, доходить до висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведена під час судового розгляду та кваліфікує його дії за ч. 5 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах воєнного стану військовослужбовцем.

При призначенні покарання, суд, відповідно до вимог ст.ст. 65 - 67 КК України,враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів.

Згідно класифікації, передбаченої ст. 12 КК України, обвинувачений вчинив тяжкий злочини.

Обставиною, яка згідно зі ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, з`явлення із зізнанням.

Обставин, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий, проходить військову службу, за місцем служби характеризується посередньо, на обліку лікаря психіатра не перебуває, одружений, має малолітнього сина, раніше не судимий.

В ч. 1 ст. 69 КК України зазначені умови призначення більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу України. Зокрема такими умовами є наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного.

В обвинувальному акті зазначені три обставини, що пом`якшують покарання, це щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, з`явлення із зізнанням.

Наявність щирого каяття підтверджується визнанням обвинуваченим в судовому засіданні своєї вини у вчиненому правопорушенні, висловлення жалю з приводу вчиненого.

Наявність активного сприяння розкриттю злочину підтверджується протоколом допиту підозрюваного від 26.09.2023 р. під час якого ОСОБА_4 надав показання, які відповідають його показанням наданим суду.

Наявність з`явлення із зізнанням обвинуваченого підтверджується заявою обвинуваченого на ім`я слідчого.

Таким чином, судом встановлено наявність трьох обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому. При цьому суд звертає увагу, що командир військової частини НОМЕР_2 листом від 26.10.2023 р. звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 з проханням перевести ОСОБА_4 до військової частини НОМЕР_2 .

Отже, за наявності трьох обставин, що пом`якшують покарання, з урахуванням особи обвинуваченого, суд вважає можливим в даному випадку застосування ст. 69 КК України, а саме при призначенні покарання призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 5 ст. 407 КК України.

Отже, призначаючи покарання обвинуваченому суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є тяжким злочином, відношення особи до скоєного кримінального правопорушення, наявність трьох пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин, дані про особу обвинуваченого, який є військовослужбовцем та бажає в подальшому захищати країну, раніше не судимий, думку сторони обвинувачення, у зв`язку з чим, суд вважає, що обвинуваченому, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі із застосуванням положень ст. 69 КК України.

Крім цього, суд, враховуючи обставини справи та особу обвинуваченого, вважає за можливе, відповідно до ст. 62 КК України, замість позбавлення волі призначити обвинуваченому покарання у виді тримання у дисциплінарному батальйоні військовослужбовців.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався та підстав для його застосування не має.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 368 - 374, 376, 392 - 395 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити йому покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк один рік.

На підставі ст. 62 КК України ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк один рік замінити на покарання у виді тримання у дисциплінарному батальйоні військовослужбовців на строк один рік.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з часу його добровільного з`явлення до установи виконання покарань для відбування покарання, або з часу його затримання в порядку виконання вироку.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду, через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1