ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 646/272/23
Провадження № 11кп/818/1106/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Харків апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_6 на ухвалу Червонозаводського районного суду м.Харкова від 27 червня 2023 року про закриття кримінального провадження, внесеного 24 липня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001309, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,-

УСТАНОВИЛА:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини:

Ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 27 червня 2023 року кримінальне провадження, внесене 24 липня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001309, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,закрито у зв`язку з невстановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, на підставі п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України.

В обґрунтування прийнятого рішення судом першої інстанції зазначено, що кримінальне провадження підлягає закриттю у зв`язку з тим, що строк давності притягнення до кримінальної відповідальності закінчився та жодній особі у вказаному кримінальному провадженні не було повідомлено про підозру.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

Потерпіла ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить оскаржувану ухвалу Червонозаводського районного суду м.Харкова від 27 червня 2023 року скасувати, та відмовити у задоволенні клопотання прокурора Слобідської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження, внесеного за її заявою 24 липня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001309.

В обґрунтування посилається на порушення вимог ст.370 КПК України, яке виразилось у тому, що: судом не була проголошена резолютивна частина оскаржуваної ухвали и не було проголошено дати оголошення повного тексту; суд зазначив в ухвалі про те, що кримінальне провадження внесене до ЄРДР 27 липня 2018 року, тоді як правильною є дата 24 липня 2018 року; в ухвалі суду не зазначено на підставі якої статті було закрито кримінальне провадження, що є грубим порушенням; судом не були взяті до уваги надані потерпілою докази, а саме її покази, речові докази, документи, висновки експертів, які б надавали змогу органу досудового розслідування встановити особу, яка вчинила у неї крадіжку телефона.

Також вказує на численні порушення з боку слідчого та прокурора, оскільки вона звернулась із заявою 25 червня 2018 року, натомість, відомості про кримінальне правопорушення були внесені до ЄРДР тільки 24 липня 2023 року, тобто через місяць; в заяві про вчинене правопорушення вона зазначала, що на зупинці «Косметологічна лікарня» сіла в автобус маршрут № 219, поруч стояв молодий чоловік, вийшла на зупинці «Площа Конституції» та помітила, що нема телефону. Однак, до ЄРДР внесено відомості, що вона рухалась на автобусі за маршрутом у № 2019, який рухався по проспекту Гагаріна, що не відповідає дійсності. Судом надані нею факти також були проігноровані. Окрім цього, констатує, що слідчим та судом неправильно зазначено її прізвище ОСОБА_7 ова, тоді як правильно Богачева.

Просить звернути увагу на те, що викрадений телефон знайдено не було, однак по даному кримінальному провадженню була проведена судово-товарознавча експертиза, та встановлена вартість викраденого телефону, у зв`язку з чим для неї є незрозумілим, як експерт провів експертизу без предмету дослідження та встановив його вартість.

Вказує, що вона відразу описала чоловіка, який вчинив крадіжку її телефону, та зазначила, що може його впізнати, однак ні слідчий, ні прокурор не провели жодної слідчої дії на встановлення крадія.

Позиції інших учасників судового провадження

Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні вважала необґрунтованою апеляційну скаргу потерпілої та просила залишити її без задоволення.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення потерпілої на підтримку апеляційної скарги, зваживши на доводи прокурора, обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга потерпілої задоволенню не підлягає.

Мотиви суду

Згідно з ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Зі змісту ст.370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведено належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 02 липня 2004 року Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів, послідовне і неухильне додержання на всіх стадіях кримінального судочинства норм кримінально-процесуального законодавства України, якими передбачені права потерпілих від злочинів, є однією з важливих умов здійснення закріпленого ст.55 Конституції України права громадян на судовий захист від протиправних посягань.

Пунктом 33 цієї Постанови закріплено, що суди повинні суворо додержуватися вимог кримінального та кримінально-процесуального законодавства України щодо забезпечення прав потерпілого при закритті кримінальної справи.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Так, згідно положень п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України встановлено імперативне правило, за яким суд приймає рішення про закриття кримінального провадження у разі закінчення строків давності притягнення до відповідальності за умови, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Такий правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 23 лютого 2021 року (справа № 397/42/20, провадження № 51-5156км20), який констатував, що це є не дві окремі підстави, а тільки одна в доповненні з іншою у нерозривному зв`язку.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Згідно положень абз.4 ч.4 ст.284 КПК України закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, 24 липня 2018 року було внесено відомості до ЄРДР за №0001309 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, за фактом таємного заволодіння майном ОСОБА_6 за заявою останньою

21 січня 2023 року прокурор Слобідської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_5 звернулась до суду з клопотанням про закриття кримінального провадження №0001309за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 України, на підставі п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з невстановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. До клопотання прокурором долучені відповідні матеріали зазначеного кримінального провадження.

Враховуючи, що строки давності притягнення до кримінальної відповідальності минули, оскільки з моменту вчинення кримінального правопорушення, щодо якого внесено відомості до ЄРДР, пройшло більше 3-х років, а особу що вчинила кримінальний проступок не встановлено, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, з таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.

Доводи потерпілої про те, що на її думку, досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні проводилося на неналежному рівні, а прокурором неналежно здійснювалося процесуальне керівництво, не спростовують правильність висновків суду, оскільки встановивши підстави, визначені п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України, суд був зобов`язаний прийняти рішення про закриття кримінального провадження (абз.4 ч.4 ст.284 КПК України), при цьому процесуальний закон не надає права суду перевіряти при розгляді відповідного клопотання прокурора повноту проведеного досудового розслідування з огляду на імперативний характер зазначеної норми, якщо тільки матеріали провадження не містять об`єктивних даних про особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, а органом досудового розслідування такі дані залишилися поза увагою.

Як убачається з матеріалів провадження, досудове розслідування тривало фактично 5 років, об`єктивних даних щодо наявності особи, яка вчинила злочин щодо потерпілої, вони не містять. При цьому слід зазначити, що особа, визнана потерпілим у кримінальному провадженні, наділена кримінальним процесуальним законом досить широким спектром повноважень щодо впливу на хід досудового розслідування, оскарження процесуальних рішень, діяльності (бездіяльності) органу досудового розслідування, розумності строків розслідування тощо.

Доводи апелянта про те, що судом не була проголошена резолютивна частина оскаржуваної ухвали и не було проголошено дати оголошення повного тексту, є безпідставними, так як з матеріалів провадження чітко вбачається, що після виходу із нарадчої кімнати було проголошено повний текст оскаржуваного судового рішення, що є виключним правом суду згідно вимог ст.376 КПК України.

Посилання потерпілої на те, що в ухвалі суду не зазначено на підставі якої статті було закрито кримінальне провадження є також безпідставним, оскільки, як убачається з оскаржуваної ухвали, провадження було закрито саме на підставі п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України.

Щодо доводів потерпілої про те, що в ухвалі суду неправильна зазначена дата внесення відомостей до ЄРДР; органом досудового розслідування невірно вказаний номер автобусу та його маршрут; а також те, що слідчим та судом неправильно зазначено її прізвище ОСОБА_7 ова, оскільки правильно Богачева, то вони не є істотними порушеннями та підставою для скасування прийнятого судом рішення, не спростовують та не впливають на правильність його висновків.

Посилання апелянта на незаконність висновку експерта щодо проведеної судово-товарознавчої експертизи без надання предмету (викраденого телефону) не є слушними, оскільки на вирішення судової експертизи було постановлено питання щодо встановлення ринкової вартості на момент вчинення правопорушення викраденої речі, а саме - мобільного телефону «Nokia 2015». При цьому експертом була проведена експертиза при дослідженні, якої він скористався вихідними даними з ухвали суду від 10 вересня 2019 року та методикою визначення вартості майна.

Щодо доводів зазначених в апеляційній скарзі про порушення строків внесення відомостей до ЄРДР, то такі порушення не є істотними, не впливають на суть прийнятого рішення, оскільки відомості за заявою ОСОБА_6 були внесенні до ЄРДР і проводилось досудове розслідування.

Також посилання апелянта на те, що вона описала чоловіка, який вчинив крадіжку її телефону, та зазначила, що може його впізнати, однак ні слідчий, ні прокурор не провели жодної слідчої дії є безпідставними, оскільки органами досудового розслідування проведено низку необхідних слідчих та розшукових дій для встановлення відповідної особи.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що матеріали кримінального провадження не містять жодних об`єктивних даних про наявність осіб, які вчинили (чи могли вчинити) крадіжку у потерпілої.

Доводи потерпілої під час апеляційного розгляду про те, що кримінальне провадження повинно було закрити лише з підстав, передбачених абз.2 п.10 ч.1 ст.284 КПК України, не є слушним з огляду на те, що обирати спосіб закінчення досудового розслідування, в тому числі шляхом його закриття , є виключною компетенцією органу досудового розслідування та прокурора.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, правових підстав для її скасування не має, а відтак апеляційна скарга потерпілого не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Червонозаводського районного суду м.Харкова від 27 червня 2023 року про закриття кримінального провадження, внесеного 24 липня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001309, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Кримінального касаційного суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3