Справа№534/2324/21
Провадження №1-кп/534/87/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 534/2324/21

Провадження № 1-кп/534/87/22

22 січня 2024 року м. Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000585, внесеного у Єдиний реєстр досудових розслідувань 01.12.2021 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, Полтавської області, громадянин України, не працює, не одружений, на утриманні нікого не має, не має інвалідності, не військовозобов`язаний, не є учасником бойових дій, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

У С Т А Н О В И В:

01 грудня 2021 року близько 11 год. 30 хв. ОСОБА_4 перебував в магазині «Маркетопт», що розташований за адресою: м. Горішні Плавні, просп. Героїв Дніпра, 89, де у нього виник протиправний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій протиправний намір, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи таємно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, взяв з вітрини магазину «Маркетопт» пляшку віскі бурбон «Jim Beam White» об`ємом 0,7 л., вартістю 393 грн. 62 коп.

Після чого ОСОБА_4 , не розрахувавшись за вищевказаний товар, виніс його за межі магазину «Маркетопт», вчинивши при цьому усі дії, які він вважав необхідними для доведення кримінального проступку до кінця, та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши матеріальних збитків ПП «АВГУСТ - ПЛЮС» на загальну суму 393 грн. 62 коп.

Таким чином, дії ОСОБА_4 , суд кваліфікує як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Суд рахує, що визнання вини ОСОБА_4 відповідає фактичним обставинам справи, ним та іншими учасниками судового розгляду не оспорюються, тому, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, дослідження доказів, окрім характеризуючих даних обвинуваченого та його показів, вирішує за недоцільне. Вина обвинуваченого у вчиненні проступку, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України є доведеною повністю.

Обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого, щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, відсутні.

На обліку у лікаря-нарколога та у лікаря-психіатра не перебуває.

При обранні міри покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим проступку, особу обвинуваченого, його вік, стан здоров`я, відсутність офіційного джерела доходу, сімейний стан, зокрема обвинувачений не одружений, наявність обставини, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, ставлення обвинуваченого до вчиненого кримінального правопорушення, зокрема, щодо повного визнання обвинуваченим вини у скоєному проступку, поведінку обвинуваченого як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду справи.

Щодо поведінки обвинуваченого під час судового розгляду цього кримінального провадження, то суд враховує неявки без поважних причин та без повідомлення про причини неявки, у зв`язку з чим судом застосовувався примусовий привід ухвалами від 07.04.2022, 04.05.2022. Також ОСОБА_4 на підставі ухвал Комсомольського міського суду від 24.05.2022 та 14.11.2023 оголошено у розшук (провадження поновлено ухвалами від 22.09.2023 та 12.12.2023).

Разом із цим, суд зазначає, що згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, тому особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Судом враховано, що визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, а також призначення покарання нижчого, ніж передбачене санкцією статті (частини статті), завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

При цьому повноваження суду (його права та обов`язки), надані державою, щодо обрання між альтернативними видами покарань у встановлених законом випадках та інтелектуально-вольова владна діяльність суду з вирішення спірних правових питань, враховуючи цілі та принципи права, загальні засади судочинства, конкретні обставини справи, дані про особу винного, справедливість обраного покарання тощо, визначають поняття «судова дискреція» (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві.

Дискреційні повноваження суду повинні відповідати принципу верховенства права з обов`язковим обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 13.08.2020 за результатами розгляду справи № 716/1224/19.

У судовому засіданні прокурор просив ОСОБА_4 визнати винним та призначити йому покарання за ч. 1 ст. 185 КК України 3 роки обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити від цього покарання, на дворічний строк випробування.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 слід призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України.

Підстав для застосування положень статей 69, 69-1 КК України суд не знаходить.

Вирішуючи питання щодо можливості звільнення обвинуваченого від покарання з іспитовим строком, суд звертає увагу на положення, закріплені в ч. 1 ст.75 КК України, і зазначає, що тільки комплексне з`ясування підстав застосування цього виду звільнення від відбування покарання може забезпечити обґрунтований висновок суду про можливість виправлення засудженого без реального відбування покарання, але в умовах належного контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього судом обов`язків.

Враховуючи наведені вище обставини, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбуття покарання, тому знаходить можливим звільнити його від призначеного покарання з випробуванням в порядку, визначеному ст.ст. 75, 76 КК України, застосувавши іспитовий строк.

Виключно таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.

Питання щодо речових доказів належить вирішенню відповідно до вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись положеннями ст.ст. 373, 374, 475 КПК України,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання за:

- ч. 1 ст. 185 КК України у виді 3 років обмеження волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від цього покарання, якщо він протягом двох років випробування не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього такі обов`язки:

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази у кримінальному провадженні:

-Оптичний диск DVD-R 16Х ємкістю 4,7 GB, на зовнішній стороні диск білого кольору марки " Verbatim" із записом 8 (восьми) відео файлу зберігати у матеріалах справи;

-Пляшка віскі бурбон « Jim Beam White» об`ємом 0,7 л., залишити у представника магазина «Маркетопт», як йому належне.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення через Комсомольський міський суд Полтавської області, а обвинуваченим у той же строк з моменту його отримання.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинувачений, потерпілим роз`яснюється право подати клопотання про помилування, а також роз`яснюється учасникам кримінального провадження право ознайомитись із журналом судового засідання та подавати на них зауваження.

Суддя В`ячеслав МОРОЗОВ