Дата документу 22.11.2023Справа № 554/8721/23
Провадження № 1-кп/554/1856/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«22» листопада 2023 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава кримінальне провадження №0001792 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 4 ст. 185, ч.4 ст. 186 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_5 ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:

19 червня 2023 року, приблизно о 15 годині 22 хвилини, ОСОБА_3 , перебуваючи у лісовому масиві, неподалік «Співочого поля», парку «Перемоги», що за адресою: м. Полтава, просп. Першотравневий, 22, помітив раніше незнайомого неповнолітнього ОСОБА_7 та під надуманим приводом перевірки причетності останнього до розповсюдження наркотичних засобів запропонував йому показати дані свого мобільного телефону, на що ОСОБА_7 погодився. Після цього ОСОБА_7 , на вимогу ОСОБА_3 , передав йому свій мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A13», imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 та увійшов до мобільного додатку «Приват24». В подальшому, ОСОБА_3 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів та з корисливою метою, таємно, переконавшись, що ОСОБА_7 не помічає його дій, особисто перерахував кошти потерпілого з його мобільного телефону з банківського рахунку НОМЕР_3 , картки № НОМЕР_4 банку АТ КБ «Приват Банк» в сумі 2 010 грн. на власний картковий рахунок № НОМЕР_5 «Акцент банку», тим самим розпорядившись вказаними коштами на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріального збитку на суму 2 010 грн.

Крім цього, 26 червня 2023 року, приблизно о 17 годині 04 хвилини, ОСОБА_3 , перебуваючи поруч з будинком АДРЕСА_3 , помітив раніше незнайомого неповнолітнього ОСОБА_5 та під надуманим приводом перевірки причетності останнього до розповсюдження наркотичних засобів, запропонував йому показати дані свого мобільного телефону, на що ОСОБА_5 погодився. Після цього ОСОБА_5 , на вимогу ОСОБА_3 , передав йому свій мобільний телефон марки «Tecno Spark 8C», imei 1: НОМЕР_6 , imei 2: НОМЕР_7 та увійшов до мобільного додатку «Приват24». В подальшому, ОСОБА_3 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, повторно, з корисливих мотивів та з корисливою метою, відкрито, в присутності ОСОБА_5 особисто перерахував кошти потерпілого з його мобільного телефону з банківського рахунку НОМЕР_8 , картки № НОМЕР_9 банку АТ КБ «Приват Банк» в сумі 5 025 грн. на власний картковий рахунок№ НОМЕР_5 «Акцент банку», тим самим розпорядившись вказаними коштами на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріального збитку на суму 5 025 грн.

Крім цього, 28 серпня 2023 року, в ранковий час доби, точного часу в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим, ОСОБА_3 , увійшов до приміщення гуртожитку, що за адресою: АДРЕСА_4 , де, піднявшись на шостий поверх, по коридору пройшов в приміщення кухні, де на столі, що розташований праворуч від входу в кухню, помітив блендер марки «BRAUNMINIPIMER 7», серійний номер НОМЕР_10 , належний ОСОБА_10 , який вирішив викрасти. В подальшому, ОСОБА_3 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів та з корисливою метою, повторно, таємно, шляхом вільного доступу, переконавшись, що його дій ніхто не помічає, викрав блендер, який належить ОСОБА_10 . Після чого ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_10 матеріального збитку на суму 816 грн. 67 коп.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 під час досудового розслідування кваліфіковані вірно за ч.4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану та за ч.4 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні вину у пред`явленому обвинувачені визнав повністю, фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті повністю підтвердив, кваліфікацію кримінальних правопорушень не оспорює. Суду пояснив, що 19 червня 2023 року, пообіді, прогулюючись в парку «Перемога», побачив раніше не знайомого йому хлопця, як потім з?ясувалось ОСОБА_7 . Підійшов до нього та взяв телефон, ніби то для перевірки його причетності до розповсюдження наркотиків, таємно, користуючись, тим, що ОСОБА_7 не спостерігає за його діями, через мобільний додаток «Приват24», перерахував кошти в сумі 2 010 грн., належні ОСОБА_7 з його банківської картки на свою. Надалі, 26 червня 2023 року, близько 17 години, прогулюючись по вул. Панаса Мирного в м. Полтава, побачив раніше не знайомого хлопця, як потім з?ясувалось ОСОБА_5 , вирішив також заволодіти його грошовими коштами. Попросив в останнього його мобільний телефон, ніби то для перевірки його причетності до розповсюдження наркотиків, та відкрито для ОСОБА_5 здійснив вхід в мобільний додаток «Приват24» та перерахував кошти в сумі 5 025 грн. з банківської картки ОСОБА_5 на власну карту. Також, 28 серпня 2023 року, він перебував в гуртожитку, що розташований за адресою: АДРЕСА_4 , де на шостому поверсі, зайшовши на кухню, побачив на столі блендер, скориставшись, тим, що ніхто за ним не спостерігає, викрав його. В скоєному щиро розкаюється, попросив вибачення у потерпілих, зазначив, що зробив відповідні висновки та пообіцяв, що більше таке не повториться. Цивільні позови потерпілих визнав в повному обсязі, матеріальну шкоду відшкодував, заявлену моральну шкода також згоден відшкодовувати.

У зв`язку з тим, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою провину, щиросердно розкаявся у скоєному, не оспорює фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінальних правопорушень, правильно розуміє зміст обставин кримінального провадження, немає сумнівів у добровільності та істинності його позиції, суд вважає недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, а тому, у відповідності до ч.3 ст. 349 КПК України, суд обмежився тільки допитом обвинуваченого, а також дослідженням матеріалів, що характеризують обвинуваченого. Інші докази по справі не досліджувались.

Відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав повністю, щиросердно розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю кримінальних правопорушень, частково відшкодував завдану потерпілим шкоду, а саме матеріальну шкоду відшкодував повністю, потерпілі в цій частині не мають претензій до обвинуваченого, що визнається судом обставинами, які пом`якшують його покарання.

Також, суд враховує стан здоров?я обвинуваченого, який згідно довідки, виданої КП «Обласний заклад надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» від 25.07.2023 року, перебував на стаціонарному лікуванні в даному лікувальному закладі в період з 21.01.2015 року по 28.01.2015 року з діагнозом: змішані розлади поведінки і емоцій.

Згідно довідки, виданої ВП «Обласна консультативна психоневрологічна поліклініка зі стаціонаром №1» від 17.07.2023 року, обвинувачений звертався за допомогою в даний лікувальний заклад 26.01.2011 року з діагнозом «нестійкий тип аутизму».

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №377 від 15.08.2023 року, ОСОБА_3 будь-яким хронічним психічним захворюванням не страждає, але виявляє ознаки хворобливого стану психіки, а саме: розлад особистості емоційно-нестійкого типу, в ст. субкомпенсації, ускладнений психічними та поведінковими розладами внаслідок вживання канабіоїдів, синдром залежності; в період вчинення кримінальних правопорушень, обвинувачений будь-яким хронічним психічним захворюванням не страждав та не знаходився в стані тимчасового розладу психічної діяльності, не виявляв ознак недоумства; наявний в обвинуваченого розлад особистості емоційно-нестійкого типу, ускладнений синдромом залежності внаслідок вживання канабіоїдів не позбавляв його можливості в повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними як в період вчинення ним кримінальних правопорушень, так і на час проведення вказаної експертизи; обвинувачений не потребує застосування примусових заходів медичного характеру.

З характеристики ДОП СДОП Полтавського РУП ГУ НП в Полтавській області від 02.08.2023 року вбачається, що ОСОБА_3 за час свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , зарекомендував себе посередньо, з сусідами не підтримує добросусідських відносин, скарг та заяв, щодо поведінки обвинуваченого не надходило, зловживає спиртними та наркотичними речовинами, за період 2022-2023 років двічі притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 51 КУпАП від 10.02.2023 року та за ч. 2 ст. 51 КУпАП від 30.06.2023 року.

Згідно характеристики ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23)» від 06.11.2023 року та характеристики КЗ «Полтавська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №85 ім. Панаса Мирного» від 16.11.2023 року, ОСОБА_3 характеризується задовільно.

На обліках у лікарів нарколога та психіатра на даний час обвинувачений ОСОБА_3 не перебуває.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.

Відповідно до ч.3 ст. 65 КК України підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу за вчинене кримінальне правопорушення, визначаються ст. 69 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом?якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м?якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 р., з відповідними змінами «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або непризначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного. У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній послатися на ч. 1 ст. 69 КК. При цьому необхідно враховувати не тільки мету й мотиви, якими керувалась особа при вчиненні злочину, а й її роль серед співучасників, поведінку під час та після вчинення злочинних дій тощо.

З урахуванням вказаних вимог закону, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку вчинених ним діянь, їх обставини та наслідки, особу винного, обставини, що пом`якшують його покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, зокрема: повне визнання своєї провини у вчиненні кримінальних правопорушень, усвідомлення суспільної небезпеки характеру своїх діянь та їх наслідків, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, щиросердне каяття у скоєному, часткове відшкодування завданої шкоди, тобто, дійсно відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчинених злочинах, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, бажання залагодити провину, відшкодувати моральну шкоду, спричинену своїми діями, що підтверджується конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальними правопорушеннями ситуації, що знайшло своє відображення у матеріалах кримінального провадження та під час судового розгляду, що визнається судом обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, відсутність обставин, що обтяжують покарання, стан здоров?я обвинуваченого, який виявляє ознаки хворобливого стану психіки, а тому, суд прийшов до висновку про можливість призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України.

Разом з тим, суд враховує, що ОСОБА_3 раніше притягався до кримінальної відповідальності за вчинення умисного, корисливого, тяжкого злочину проти власності, за вчинення якого йому було призначено покарання із застосуванням ст. 75 КК України, проте, останній знову вчинив умисні, тяжкі, корисливі злочин проти власності, які носять підвищений суспільно-небезпечний характер, оскільки сприяють загостренню криміногенної ситуації, які вчинив в умовах воєнного стану, два з них вчинені відносно неповнолітніх осіб, зухвалим способом, що свідчить про те, що обвинувачений не зробив для себе висновків, не бажає ставати на шлях виправлення, вчиняє нові кримінальні правопорушення, а отже продовжує злочинну діяльність, що свідчить про неможливість застосування до нього ст. 75 КК України і призначення йому покарання з іспитовим строком.

На підставі вищевикладеного, враховуючи також той факт, що особі повинно бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, суд прийшов до висновків, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливо лише в умовах ізоляції його від суспільства, призначивши йому покарання, яке він повинен відбувати реально.

За глибоким переконанням суду саме така міра покарання буде законною, обґрунтованою, справедливою, пропорційною і співрозмірною із ступенем тяжкості, характером, обставинами та наслідками вчинених кримінальних правопорушень, відповідати особі обвинуваченого та меті покарання, а також буде розумним балансом між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав і свобод особи.

В рамках кримінального провадження потерпілими ОСОБА_7 та ОСОБА_5 заявлені цивільні позови про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Під час судового розгляду потерпілі ОСОБА_7 і ОСОБА_11 підтвердили, що завдана матеріальна шкода була повністю відшкодована обвинуваченим, а тому вони наполягають лише на задоволенні цивільних позовів в частині відшкодування моральної шкоди.

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди потерпілим суд виходить з наступного:

Відповідно до ст. 3 Конституції України особа, її життя та здоров`я, честь та гідність, недоторканність та безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

З вимог ч.2 ст. 127 КПК України вбачається, що шкода завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно вимог ч.1 статті 128 КПК особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Частиною 5 ст. 128 КПК України визначено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому (ч.1 ст. 129 КПК України).

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Вказані обставини можуть бути елементами складу відповідних злочинів, а також впливати на визначення міри відповідальності винної особи.

У п. 7 ч. 1 ст. 368 КПК зазначено, що ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, чи підлягає задоволенню пред?явлений цивільний позов і, якщо так, на чию користь, в якому розмірі та в якому порядку.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

З вимог ч.1 ст. 1177 ЦК України вбачається, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Вирішуючи позови в частині відшкодування моральної шкоди, суд вважає необхідним зазначити, що відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, з подальшими змінами, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнала особа, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд вважає, що потерпілим, якими були заявлені вимоги про відшкодування моральної шкоди, діями обвинуваченого дійсно така шкода була спричинена, так вказані особи є неповнолітніми, внаслідок вчинення відносно них кримінальних правопорушень, вони зазнали душевних страждань, психоемоційних навантажень та переживань, у зв?язку з протиправною поведінкою щодо них, в результаті чого настали негативні зміни у їхньому житті, порушений нормальний спосіб життя, оскільки вони змушені були докладати додаткових зусиль для захисту своїх прав та інтересів, витрачати час та зусилля для відновлення усталеного способу життя, а отже, вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер, обсяг, тривалість фізичних і моральних страждань потерпілих, характер діяння, обставини скоєння злочинів, істотність і наслідки вимушених змін у життєвих стосунках потерпілих, а тому, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, а також вимог ч.1 ст. 82 ЦПК України, яка передбачає, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, суд, з урахуванням повного визнання обвинуваченим заявлених розмірів моральної шкоди, відсутності сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги потерпілих в частині відшкодування моральної шкоди в повному обсязі, ОСОБА_9 в сумі 50 000 грн., ОСОБА_7 в сумі 10 000 грн.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили слід залишити без змін.

У відповідності до ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого підлягають стягненню витрати на залучення експерта у розмірі 956 гривень 00 копійок, у відповідності до наданої довідки.

Вирішуючи клопотання захисника про скасування арешту майна, суд виходить з наступного.

Правовідносини щодо арешту майна, накладеного в межах кримінального провадження, регулюються главою 17 КПК України.

За змістом статті 173 цього Кодексу питання про накладення арешту на майно вирішують слідчий суддя або суд.

Відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (абзац 2 частина перша статті 174 КПК України).

Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 31.07.2023 року накладено арешт на частину квартири АДРЕСА_5 , яка на праві приватної спільної часткової власності зареєстрована за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з позбавленням права на її відчуження та розпорядження.

Вказаний арешт накладено відповідно до п.4 ч.2 ст. 170 КПК України, з метою відшкодування шкоди по кримінальному провадженню, завдану потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_9 .

Потерпілими по кримінальному провадженню заявлені цивільні позови, які задоволені судом в частині відшкодування моральної шкоди на загальну суму 60 000 грн.

Відповідно до ч. 8 ст. 170 КПК України, вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

Згідно довідки про оціночну вартість об?єкта нерухомості від 28.07.2023 року вартість квартири складає 1 696 585,39 грн. ОСОБА_3 належить частина квартири на праві спільної часткової власності, що складає 424 146,25 грн.

Разом з тим, у разі невідшкодування ОСОБА_3 шкоди, завданої кримінальним правопорушенням за цивільними позовами, судове рішення може бути направлено на примусове виконання, наслідком чого може бути застосування процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка включає витрати на проведення оцінки майна, на залучення до проведення виконавчих дій суб`єктів господарювання на платній основі, витрати за організацію та проведення аукціону, а також виконавчого збору за примусове виконання рішення. Крім того, у разі не реалізації майна може бути проведений повторний аукціон зі зменшенням вартості предмета торгів за ціною що становить 75%, а у разі повторної нереалізації майна - на третій аукціон за 50 відсотків його вартості.

Таким чином, отримані кошти за реалізацію арештованого майна можуть бути значно меншими ніж вартість квартири, оцінена станом на 28.07.2023 року.

Оскільки, судом не встановлено явної не співмірності вартості арештованого майна з розміром стягненої судом шкоди, враховуючи розумність, пропорційність, виваженість та співмірність обмеження права власності з метою виконання завдань кримінального провадження, суд вважає, що захисником, відповідно до вимог ч.1 ст.174 КПК України, не доведено, що арешт майна накладено необґрунтовано, а також, що потреба в подальшому застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, з метою відшкодування завданої кримінальними правопорушеннями шкоди, відпала, в зв?язку із чим підстав для скасування арешту майна суд не вбачає.

Питання відносно речових доказів слід вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 349, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.4 ст. 185, ч.4 ст. 186 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання:

-за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 /п`яти/ років позбавлення волі;

-за ч.4 ст. 186 КК України, із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України, у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно до відбування, призначити ОСОБА_3 покарання у виді 5 /п`яти/ років 1 /одного/ місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_3 обчислювати з 22 листопада 2023 року.

В строк відбування покарання ОСОБА_3 зарахувати строк досудового тримання під вартою (попереднього ув?язнення) з 13.09.2023 року по 22.11.2023 року з розрахунку: одному дню позбавлення волі відповідає один день попереднього ув`язнення.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП невідомо, на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_6 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_7 , моральну шкоду, спричинену кримінальним правопорушенням, в розмірі 10 000 /десять тисяч/ гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП невідомо, на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_8 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_9 , моральну шкоду, спричинену кримінальним правопорушенням, в розмірі 50 000 /п`ятдесят тисяч/ гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП невідомо, на користь держави, витрати на проведення експертизи в сумі 956 (дев`ятсот п`ятдесят шість) гривень 00 копійок.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 31.07.2023 року, з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінальних правопорушень на частку квартири АДРЕСА_5 в розмірі частини, яка на праві приватної спільної часткової власності зареєстрована за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з позбавленням права на її відчуження та розпорядження залишити без змін.

Речові докази по кримінальному провадженні, а саме: блендер марки «BRAUN MINIPIMER 7», серійний номер 93027-S11, TYPE: 4199, який відповідно до постанови про визнання речовими доказами та приєднання їх до кримінального провадження в якості речових доказів від 06.09.2023 року та зберігальної розписки, переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_10 повернути законному володільцю ОСОБА_10 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 /тридцяти/ днів з моменту його проголошення.

Обмеження щодо оскарження вироку, визначені в ч.3 ст. 349 КПК України.

Копія вироку негайно після йогопроголошення вручається обвинуваченому, захиснику обвинуваченого, потерпілим та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.

Суддя Октябрського районного суду

м. Полтави: ОСОБА_1