Провадження №11-кп/801/1061/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

судді-доповідача: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 06.07.2023, якою відмовлено у задоволенні клопотання начальника державної установи «Вінницька виправна колонія (№ 86)» ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання за вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 20.11.2020,

за участю прокурора ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 , засудженого ОСОБА_6 в режимі відеоконференції,

В С Т А Н О В И В:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання начальника державної установи «Вінницька виправна колонія (№ 86)» ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 .

Клопотання мотивоване тим, що засуджений ОСОБА_6 відбув дві третини призначеного йому покарання, своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, а тому комісія установи прийняла рішення про клопотання перед судом про умовно-дострокове звільнення засудженого.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання та особової справи, суд вирішив відмовити у задоволенні клопотання, оскільки ОСОБА_6 20.11.2020 був засуджений Добропільським міськрайонним судом Донецької області за частиною третьою статті 185 Кримінального кодексу України (далі КК), з урахуванням частини четвертої статті 70 КК до покарання у виді 5 років позбавлення волі.

ОСОБА_6 за час відбування покарання в державній установі «Вінницька виправна колонія (№86)» характеризується позитивно, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, натомість чотири рази заохочувався адміністрацією установи.

Також засуджений ОСОБА_6 працевлаштований в майстерні установи в цеху фасування вугілля.

Однак, ОСОБА_6 вісім разів притягувався до кримінальної відповідальності за умисні майнові злочини. Двічі до ОСОБА_6 застосовувались приписи статті 75 КК (звільнення від відбування покарання з випробуванням), а також статті 81 КК (умовно-дострокове звільнення). Незважаючи на це, ОСОБА_6 належних висновків для себе не зробив та продовжив вчиняти ідентичні злочини.

Тому поведінка засудженого ОСОБА_6 не свідчить про те, що останній став на шлях виправлення.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо ОСОБА_6 умовно-дострокове звільнення, оскільки суд обґрунтовано зазначив мотиви звернення установи з клопотанням про умовно-дострокове звільнення, однак безпідставно відмовив, врахувавши попередні судимості ОСОБА_6 .

Заслухавши доповідь судді, засудженого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_10 , які підтримав апеляційну скаргу засудженого з мотивів, зазначених в ній та просять застосувати ст. 81 КК України, так як ОСОБА_6 став на шлях виправлення про що свідчить його характеристика та подане подання, ініціатором якого стала комісія установи де засуджений відбуває покарання, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, оскільки засуджений ОСОБА_6 ще не довів свого виправлення, зважаючи на його попередні судимості, а тому погоджується з доводами суду щодо відмови у задоволенні клопотання, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження та доводами апеляційної скарги, апеляційний суд не знаходить підстав для її задоволення з наступних підстав.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Суд першої інстанції належним чином дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону та зробив правильний висновок про відсутність достатніх підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_6 .

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Разом з тим, зі змісту ч. 2 ст. 50 КК України слідує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Прийняття судом рішення про умовно-дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Як вбачається із матеріалів справи, розглядаючи клопотання начальника державної установи «Вінницька виправна колонія (№ 86)» про можливість умовно-дострокового звільнення суд належно врахував наявність формальних підстав для застосування ст. 81 КК України відбуття 2/3 частини призначеного покарання, позитивну характеристику щодо ОСОБА_6 , його працевлаштування в майстерні установи, відсутність дисциплінарних стягнень та наявність 4 заохочень адміністрацією установи.

Разом з тим, ОСОБА_6 має кримінальну направленість, так як був вісім разів засуджений за вчинення корисливих умисних злочинів, за які звільнявся від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, також відбував реальні покарання та був умовно-достроково звільнений на підставі ст. 81 КК України, однак на шлях виправлення після відбуття покарання не ставав та вчиняв нові злочини, а тому його поведінка під час відбування покарання за останнім вироком у ДУ «Вінницька ВК (№86)» лише свідчить про намагання ОСОБА_6 стати на шлях виправлення, однак не свідчить про його виправлення, а тому умовно-дострокове звільнення засудженого буде суперечити меті покарання.

Крім того, апеляційний суд бере до уваги, що засудженому був зарахований термін на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, який вплинув на зарахування 2/3 частини призначеного покарання, а також зважаючи на термін, що залишився, умовно-дострокове звільнення є передчасним.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду та задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання.

На підставі викладеного та керуючись ст. 405, 407, 419, 537 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 06.07.2023 про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4