єдиний унікальний номер справи 546/874/23
номер провадження 1-кп/546/120/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2023 року м. Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Решетилівка кримінальне провадження № 0000270, відомості про яке 12 червня 2023 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Валя Трайстени Ниспоренського району Республіки Молдова, громадянина України, з повною середньою освітою, розлученого, проживаючого у фактичних шлюбних стосунках з бувшою дружиною ОСОБА_4 , маючого на утриманні трьох неповнолітніх дітей - дочок ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовець, місце служби військова частина НОМЕР_1 , стрілець, помічник гранатометника, військове звання солдат, не інваліда, не депутата, раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, -

в с т а н о в и в :

Згідно з обвинувальним актом, органом досудового розслідування встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №109 від 19.04.2023

ОСОБА_5 призначено на посаду стрільця, помічника гранатометника вказаної військової частини. ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , достовірно знав та усвідомлював, що повинен неухильно дотримуватись вимог ст. ст. 65,68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-ХIV, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-ХIV, які зобов`язують його свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, захищати суверенітет і територіальну цілісність України, забезпечувати її економічну та інформаційну безпеку, віддано служити українському народу, сумлінно, чесно та зразково виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків.

12 червня 2023 року, близько 09 год. 00 хв., ОСОБА_5 та його колишня дружина потерпіла ОСОБА_4 , шлюб із якою був розірваний Решетилівським районним судом Полтавської області 21.04.2022, перебували у приміщенні будинку за місцем їхнього спільного проживання по АДРЕСА_2 . У цей час, на ґрунті ревнощів, ОСОБА_5 вступив у словесний конфлікт із ОСОБА_4 , в ході якого у нього виник прямий умисел на спричинення тілесних ушкоджень останній.

Реалізуючи свій протиправний намір, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень, ОСОБА_5 умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, 12.06.2023, близько 09 год., у приміщенні будинку за вказаною адресою, наніс ОСОБА_4 долонею лівої руки один удар в обличчя, в результаті чого спричинив їй, відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 181 від 04.07.2023, тілесне ушкодження у вигляді рани внутрішньої поверхні верхньої губи, яке могло утворитися 12.06.2023 і кваліфікується як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 № 2229-VIII, ОСОБА_5 вчинив відносно колишньої дружини ОСОБА_4 , кримінальне правопорушення, пов`язане із домашнім насильством.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне нанесення легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

У підготовче судове засіданні з`явилися прокурор, потерпіла та обвинувачений.

У підготовчому судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 надала до суду письмове клопотання, у якому просить суд звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності в порядку ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням з винним та закрити кримінальне провадження щодо нього, оскільки вона з обвинуваченим, який є її бувшим чоловіком та з яким на даний час вона проживає без реєстрації шлюбу помирилася та їй не була заподіяна шкода.

Обвинувачений заяву потерпілої підтримав та не заперечував проти закриття кримінального провадження, пояснивши що даний кримінальний проступок вчинив вперше, згодний з обвинуваченням, не наполягає на повному судовому розгляді справи, з потерпілою дійсно примирився.

Прокурор не заперечував проти звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, враховуючи те, що обвинувачений вчинив вперше кримінальний проступок, примирився з потерпілою, якій шкода не завдана та яка є ініціатором заявленого клопотання. Зазначив, що перешкоди у застосуванні ст. 46 КК України, визначені даною нормою, відсутні.

Суд, з`ясувавши думку учасників кримінального провадження, надавши оцінку доводам клопотання та дослідивши матеріали справи, прийшов до наступних висновків.

Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання (ч. 4 ст. 286 КПК України).

Згідно зі ст. 44 КК України особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим законом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Відповідно до вимог ст. 46 КК України, особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Примирення винної особи з потерпілим (потерпілими) належить розуміти як акт прощення її ним (ними) в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором, та з яких мотивів. Звільнення винної особи від кримінальної відповідальності та закриття справи у зв`язку з примиренням із потерпілим можливе тільки в разі відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди. За наявності передбачених у ст. 46 КК України підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим (п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності»).

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, кримінальним законом віднесено до категорії кримінальних проступків (ч. 2 ст. 12 КК України). Органом досудового розслідування дії ОСОБА_5 кваліфіковано вірно.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, тобто є особою, яка не має судимості, вчинив кримінальний проступок вперше, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, не є корупційним, примирився з потерпілою.

Потерпіла заявила про відсутність завдання їй шкоди та будь-яких претензій матеріального характеру до обвинуваченого.

Суд пересвідчився у добровільності позиції учасників кримінального провадження.

Судом роз`яснено наслідки закриття кримінального провадження. Учасники кримінального провадження пояснили, що наслідки закриття кримінального провадження їм зрозумілі та вони не наполягають на продовженні судового розгляду даної справи.

Враховуючи вищенаведені обставини, які свідчать про наявність матеріально-правових підстав, передбачених ст. 46 КК України, та процесуально-правових підстав звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням винного з потерпілим, а також те, що за наявності сукупності вказаних обставин таке звільнення є обов`язком, а не правом суду, суд вважає, що клопотання потерпілої про звільнення обвнуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, підлягає задоволенню та приходить до висновку про необхідність звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням винного з потерпілою із закриттям кримінального провадження.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 не обирався, підстав для його обрання до набрання ухвалою законної сили суд не вбачає, відповідних клопотань стороною обвинувачення не заявлено.

Процесуальні витрати та речові докази у справі відсутні. Цивільний позов не заявлений.

На підставі викладеного, керуючись ст. 44, 46 КК України, ст. ст. 284-286, 288, 314, 370-372, 376, 392, 393, 395, 532 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання потерпілої ОСОБА_4 про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілою у порядку ст. 46 КК України - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,на підставі ст. 46 КК України у зв`язку із примиренням винного з потерпілою.

Кримінальне провадження № 0000270, відомості про яке 12 червня 2023 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, - закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку зі звільненням від кримінальної відповідальності.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 до набрання ухвалою законної сили не обирати.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Решетилівський районний суд Полтавської області.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено та проголошено 03 жовтня 2023 року.

Суддя : ОСОБА_1