Справа № 462/9680/23
провадження 1-кп/462/718/23
У Х В А Л А

13 грудня 2023 року м. Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України

встановив:

В провадженні Залізничного районного суду м. Львова перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , обґрунтовуючи тим, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України. У ході досудового розслідування, встановлена наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме про можливість обвинуваченого: переховуватись від суду, про що свідчить можливе покарання за інкриміновані злочини у вигляді позбавлення волі, відсутність міцних соціальних зв`язків; незаконного впливу на потерпілих, свідків, обвинувачених у кримінальному провадженні, оскільки перебуваючи на волі, з урахуванням його характеристики та попередніх судимостей, обвинувачений зможе незаконно впливати на ще не допитаних свідків та потерпілих у кримінальному провадженні; вчинення іншого кримінального правопорушення проти власності, що однозначно доводить обставини, що встановлені попередніми вироками судів та обґрунтованістю цього обвинувачення. З урахуванням викладених ризиків та особи обвинуваченого, обставин вчинення та суспільної небезпеки кримінального правопорушення, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_6 , сторона обвинувачення приходить до висновку про необхідність продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки м`якші запобіжні заходи запобігти проголошеним ризикам не в силі з огляду на викладені вище обставини. Просить клопотання задоволити, розмір застави та раніше визначені обов`язки залишити.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечили, зазначивши, що жодних із зазначених прокурором ризиків не доведені. Просили суд змінити запобіжний захід на м`якший, який не пов`язаний із триманням під вартою. У разі продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просять суд зменшити розмір застави, так як такий є непомірним для обвинуваченого ОСОБА_6 .

Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, зокрема ті, що перелічені цією статтею. Так, суд враховує, зокрема тяжкість покарання, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків.

Крім того, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини з приводу того, що наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з врахуванням її особливостей. Суд своїм рішенням зобов`язаний забезпечити не тільки права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони суспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні затриманою особою злочину є обов`язковою і неодмінною умовою належності її продовжуваного тримання під вартою.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 05.09.2023, обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 03.11.2023 включно та визначено заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 214720 грн. Вказана ухвала суду залишена без мін Львівським апеляційним судом.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 20.10.2023 продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою в Львівському слідчому ізоляторі УДПтС України у Львівській області обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 18 грудня 2023 включно. Визначено ОСОБА_6 заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 214720 гривень.

За змістом закону тримання під вартою як запобіжний захід може бути застосовано лише у разі, якщо прокурор наявною сукупністю дозволених законом при прийнятті даного рішення засобів доказування доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим в ст.177 КПК України. Неможливість запобігти даним ризикам слід розуміти як недостатність інших запобіжних заходів для того, щоби убезпечити їх настання.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого, суд враховує вимоги п. 3, 4, 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного кримінального правопорушення; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила кримінальне правопорушення; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 №33977/96 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Ризиками, які дають підстави суду продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід вважати той факт, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, що є тяжким злочином, за яке встановлено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років. Також суд враховує те, що обвинувачений засуджений вироком Червоноградського районного суду Львівської області від 19.11.2023 за ч. 2 ст. 15- ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі, що свідчить про те, що обвинувачений становить небезпеку для оточуючих та моральних засад суспільства. Відтак наявні всі підстави для продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Питання наявності зазначених ризиків передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, було встановлено судом при обранні запобіжного заходу. На даний час вищезазначені ризики відносно обвинуваченого ОСОБА_6 продовжують існувати, а тому дані заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.

У відповідності до п.п. 61, 62 рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі «Смирнов проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи. Довготривале утримання під вартою може бути виправданим лише при наявності конкретних ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на наявність презумпції невинності, перевищують інтереси забезпечення поваги до свободи.

Продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, незважаючи на презумпцію невинуватості, з урахуванням серйозності висунутого обвинувачення, наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на даному етапі є адекватним превентивним заходом.

Оскільки заявлені при обранні та продовженні запобіжного заходу ризики щодо неналежної поведінки обвинуваченого не зменшилися, що виправдовує подальше його тримання під вартою, суд знаходить доцільним продовження раніше застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 60 днів, тобто з 13.12.2023 до 10.02.2024 включно.

Разом з тим, при виконанні судом вимог ч. 3 ст. 183 КПК України щодо визначення розміру застави, враховуючи передбачені ч. 4 ст. 182 КПК України обставини, суд вважає, що ОСОБА_6 слід зменшити розмір застави, а саме визначити таку у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 161040 гривень, оскільки, хоча розмір застави повинен бути достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченим, проте одночасно не може бути завідомо непомірним для нього.

Керуючись ст.ст. 177, 331 КПК України, суд -

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою в Львівському слідчому ізоляторі УДПтС України у Львівській області обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 10 лютого 2024 включно.

Змінити розмір застави, та визначити ОСОБА_6 заставу у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 161040 /сто шістдесят одну тисячу сорок/ гривень, яку обвинувачений або заставодавець мають право внести у будь-який момент на рахунок: 0757, одержувач: Територіальне управління державної судової адміністрації України у Львівській області, банк одержувача: Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, .

У разі внесення застави у визначеному в ухвалі розмірі на ОСОБА_6 покласти наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду на кожну вимогу;

- повідомляти про зміну постійного проживання або роботи;

- не залишати території Львівської області без дозволу суду;

- утримуватись від спілкування зі свідками, потерпілими та іншими обвинуваченими в межах даного кримінального провадження;

- здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та вїзд в Україну.

Якщо обвинувачений ОСОБА_6 в разі внесення застави, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 14.12.2023.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно. Оригінал ухвали міститься в матеріалах справи №462/9680/23. Ухвала 13.12.2023 набрала законної сили.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Копія виготовлена

Суддя: ОСОБА_1