Справа № 309/3296/23
Провадження № 1-кп/309/213/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2023 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження (внесеного до ЄРДР за зареєстрованим №0000179 від 04.07.2023) стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Копашново, Хустського району, Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, пенсіонера, з середньою освітою, одруженого, інваліда ІІІ групи, раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 125 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , 03.07.2023, біля 12 год. 00 хв., знаходячись на вулиці біля будинку №29 по вул. Галицуська в с.Копашново, Хустського району, Закарпатської області, на ґрунті особистих неприязних відносин з ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправність, карність, суспільну небезпечність своїх дій, а також настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень кинув скляну пляшку з хімічною речовиною агресивної дії в бік ОСОБА_7 , який рухався на мотоблоці, та внаслідок удару об причіп, мотоблоку дана скляна пляшка робилася та розлилась по різним частинам тіла потерпілого ОСОБА_7 , спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді: опікової поверхні червоного кольору з відшаруванням епідермісу та нечіткими межами в правій клубовій ділянці, верхній третині правого передпліччя по зовнішній поверхні. Вказані тілесні ушкодження виникли внаслідок агресивної дії хімічної речовини, і кваліфікуються як легкі тілесне ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_3 заподіяв потерпілому ОСОБА_5 легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тим самим вчинивши дії, передбачені частиною 2 статті 125 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину по пред`явленому йому обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 125 КК України, не визнав, суду пояснив, що він сидів біля свого будинку і читав молитовник. ОСОБА_5 їхав на мотоблоці. У цей час він пив воду із банки десь 200 гр., і кинув цю банку у прицеп мотоблока і та розбилася. У банці була вода, ніякої хімічної речовини, і банка у нього була лише одна. Банку кинув, бо ОСОБА_5 почав на нього кричати. Між ними все життя неприязні відносини. Після того як банка розбилася ОСОБА_5 почав кричати, що засудить його. Потім ОСОБА_5 пішов додому. Там ще була жінка яка обертала сіно і дружина ОСОБА_5 , яка йшла ззаду мотоблоку. Вважає, що хімічну речовину ОСОБА_5 вилив сам на себе.

Не зважаючи на невизнання своєї вини, вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, повністю доводиться безпосередньо дослідженими у судовому засіданні доказами.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 суду пояснив, що точно коли це було не пам`ятає, влітку, до обіду, він їхав на мотоблоці з сіном. Проїжджав біля будинку ОСОБА_3 і той сидів біля будинку, біля обочини на інвалідному візку. Біля ОСОБА_3 був стілець, а на ньому була банка. Коли він проїхав, то ОСОБА_3 вилив на нього щось із банки, а можливо банку й кинув і та розбилася, точно не пам`ятає. Він відчув зуд і одяг почав розлізатися. У нього у мотоблоці була вода і він промив лице. Однак більше речовини попало на руки, він побіг додому у ванну. Внаслідок інциденту отримав опіки, від чого лікувався. Викликав поліцію. Ствердив, що до інциденту його жінка бачила як жінка ОСОБА_3 несла йому банку. Банка була десь півлітрова. Мотоблок також був пошкоджений. Відстань між ними була десь два метри. Поряд була ще жінка яка сіно обертала. Його жінка йшла ззаду за мотоблоком десь на відстані 50-100 м.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 , яка є дружиною потерпілого ОСОБА_5 , суду пояснила, що 03.07 вони пішли з чоловіком за сіном. Коли йшли, то вона бачила, що сусідка щось копошиться, а ОСОБА_3 сидів біля свого будинку. Коли вони з чоловіком поверталися, то вона йшла ззаду за мотоблоком десь за 100 м. Вона ще зупинилася поговорити з жінкою і почула як різко зупинився мотоблок. Побачила як чоловік вмивається водою. Чоловік сказав їй, що ОСОБА_3 облив його кислотою. Вона побачила, що штани і сорочка почали розлізатися. Сказала скинути йому одяг. Після чого чоловік побіг додому вмиватися. ОСОБА_3 увесь цей час сидів біля обочини і нічого не говорив. Вона бачила осколки на дорозі біля того місця де сидів ОСОБА_3 . Там ще була жінка яка обертала сіно.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 , яка є онукою ОСОБА_3 , суду пояснила, що у той день вона обертала сіну. То було 03.07 до обіду. Почула крик: «Щось на мене вилив?» і почала знімати на відео. До самого інциденту вона бачила як ОСОБА_3 сидів біля будинку і у нього були дві бутилки: одна пластмасова, з якої він пив воду, і друга скляна, яка стояла на стільці біля нього. Після інциденту вона бачила як ОСОБА_5 почав роздягатися, чи вмивався він вона не бачила. Дружина ОСОБА_5 йшла ззаду. Коли підійшла, то ОСОБА_5 вже був роздітий. Сорочка і джинсові шорти були з`їдені. Біля дороги була розбита бутилка скляна. Тось інший крім ОСОБА_3 це зробити не міг.

Відповідно до протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 03.07.2023 ОСОБА_5 повідомив, що 03.07.2023 біля 12:30 год в районі будинку АДРЕСА_1 , його сусід ОСОБА_3 спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді двох опіків.

Відповідно до протоколу огляду від 03.07.2023, у присутності двох понятих, об`єктом огляду є ділянка вулиці навпроти будинку АДРЕСА_1 . На вулиці стоїть мотоблок з причепом. Біля мотоблоку на землі знаходяться шорти чоловічі, на яких на праві стороні наявна пляма та вигорівша сторона. Поряд сорочка чоловіча на якій вигоріла права сторона. Біля входу на подвір`я будинку, на вулиці наявне скло від скляної пляшки. На причепі мотоблока наявні плями світлого та чорного кольорів. В ході огляду вилічені штани-шорти та сорочка. До протоколу огляду долучена відповідна фототаблиця.

Згідно висновку експерта №118-Х від 10.07.2023 при судово-медичній експертизі на тілі гр. ОСОБА_5 виявлено тілесні ушкодження у вигляді опікової поверхні червоного кольору з відшаруванням епідермісу та нечіткими межами: в правій клубовій ділянці, верхній третині правого передпліччя по зовнішній поверхні. Зазначені тілесні ушкодження виникли внаслідок агресивної дії хімічної речовини на шкіру і вкладаються в час події, що мала місце 03.07.2023. Вищевказані тілесні ушкодження потягли за собою розлад здоров`я більше 6, але менше 21 дня і по цій оцінці їх слід кваліфікувати як легке тілесне ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

Також стороною обвинувачення надано у кості доказу протокол проведення слідчого експерименту від 13.07.2023 року, із застосуванням безперервного відеозапису, за участю потерпілого ОСОБА_5 , який відтворив подію, що мала місце 03.07.2023, а саме показав, як ОСОБА_3 кинув у нього пляшку з хімічною речовиною, коли він рухався на мотоблоці.

Водночас суд визнає недопустимим доказом протокол проведення слідчого експерименту від 13.07.2023 року, із застосуванням безперервного відеозапису, оскільки долучений у якості додатку до даного протоколу диск на якому повинен був бути відеозапис, у судовому засіданні не можливо було відкрити та переглянути сам відеозапис. Зазначений вище протокол проведення слідчого експерименту від 13.07.2023 року не відповідає вимогам КПК України, а тому його слід визнати недопустимим доказом.

Водночас визнання протоколу проведення слідчого експерименту від 13.07.2023 року недопустимим доказом не спростовує вини ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки така повністю підтверджується іншими безпосередньо дослідженими судом доказами, а саме показами потерпілого ОСОБА_5 , свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , висновком судово-медичної експертизи №118/Х від 10.07.2023 року та протоколом огляду місця події від 03.07.2023.

Зазначені докази взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію злочину, винуватість обвинуваченого та інші обставини зазначені у ст.91 КПК України, та вони зібрані у порядку, встановленому ст. 93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст. 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством.

Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають.

Покази свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та потерпілого ОСОБА_5 є логічними, послідовними та узгоджуються між собою, а також з висновком судово-медичної експертизи №118/Х від 10.07.2023 року.

За змістом ст.8 Конституції України, в державі визначено принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу, а закони та інші нормативно-правові акти, приймаються на основі Конституції і повинні відповідати її змісту.

Згідно зі ст.62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. При цьому не можна покладати на обвинуваченого доведення своєї невинуватості, а всі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на користь останньої. Визнання особи винуватою у вчиненні злочину може мати місце лише за доведеності її вини. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а також доказах одержаних незаконним шляхом.

У відповідності до ст.17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість даної особи .

Розглядаючи кримінальне провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Суд не бере до уваги показання обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що в його діях відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та вважає, що сукупністю зібраних у справі та перевірених в судовому засіданні доказів вина обвинуваченого доведена в повному обсязі.

Суд критично оцінює твердження обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що його вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України немає, з посиланням на те, що він кинув у мотоблок потерпілого пляшку з водою, оскільки це спростовується показами самого потерпілого ОСОБА_5 та свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_10 . При цьому свідок ОСОБА_10 чітко зазначила, що до самого інциденту вона бачила як ОСОБА_3 сидів біля будинку і у нього були дві бутилки: одна пластмасова, з якої він пив воду, і друга скляна, яка стояла на стільці біля нього, що спростовує твердження обвинуваченого про те, що у нього була лише пляшка з водою. При цьому сам обвинувачений не надав якогось розумного пояснення щодо обставин виникнення у потерпілого ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, зафіксованих у висновку судово-медичної експертизи №118/Х від 10.07.2023 року, а його твердження, що потерпілий сам міг себе облити хімічною речовиною, суд оцінює критично, оскільки це не відповідає поведінці розумної людини, та окрім того спростовується показами свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_10 які повідомили, що відразу після інциденту бачили як одяг потерпілого ОСОБА_5 почав розлізатися (був роз`їденим).

За таких обставин, проаналізувавши та оцінивши об`єктивно досліджені у судовому засіданні, відповідно до вимог ст.ст.85, 94 КПК України, вказані вище всі докази, надані сторонами кримінального провадження, в їх сукупності, враховуючи їх логічність, послідовність та узгодженість між собою, суд повно та всебічно з`ясував та встановив під час судового розгляду обставини вчинення кримінального правопорушення та прийшов до висновку, що обвинуваченим ОСОБА_3 вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 125 КК України.

Вказаний висновок судом зроблений поза розумним сумнівом, а отже, враховуючи зазначене вище, вина ОСОБА_3 повністю доведена в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за ч.2 ст.125 КК України. Підстав для кваліфікації вчиненого за іншими статтями Кримінального кодексу, або іншими частинами статті суд не вбачає.

Вказаний висновок суду узгоджується з п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кобець проти України" (заява №1637/04), у якому зазначено, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (рішення у справі "Авшар проти Туреччини" п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Таким чином, об`єктивно з`ясувавши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом суд вважає доведеними факти:

умисного заподіяння ОСОБА_3 легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тобто вчинення ним кримінального проступку, передбаченого частиною 2 ст. 125 КК України;

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, особи з інвалідністю.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на вимоги ст. 65 КК України та роз`яснення, викладені в пункті 1 постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 №7, враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке відповідно до статті 12 КК України є кримінальним проступком.

Обвинувачений позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, є пенсіонером, інвалідом ІІІ групи, раніше не судимий

Також, суд враховує думку потерпілого, який щодо міри покарання підтримує думку прокурора з цього питання.

Визначаючи вид покарання ОСОБА_3 , суд також враховує, що санкцією ч.2 статті 125 КК України передбачена можливість призначення покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправних робіт на строк до одного року, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років. Разом з тим, оскліьки ОСОБА_3 є пенсіонером, то в силу приписів ч.3 ст. 56, ч.2 ст. 57 та ч.3 ст. 61 КК України, йому не може бути призначено покрання у виді громадських робіт, виправних робіт чи обмеження волі. Також, зважаючи на те, що ОСОБА_3 є пенсіонером та інвалідом ІІІ групи, суд не вбачає за доцільне призначати йому покарання у виді арешту, позаяк таке буде занадто суворим, з огляду на обов`язковість реального відбуття такого покарання. А отже ОСОБА_3 слід призначити покарання у виді штрафу.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до приписів ст. 100 КПК України.

Зважаючи на те, що запобіжний захід стосовно обвинуваченого судом не обирався і клопотання щодо обрання такого обвинуваченому стороною кримінального провадження не заявлялось, тому суд доходить переконання про відсутність підстав для вирішення цього питання.

Керуючись статтями 368, 371, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим по пред`явленому обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 125 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 80 (вісімдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що еквівалентно 1360 (одна тисяча триста шістдесят) гривень.

Речові докази: чоловічу пошкоджену сорочку сірого кольору та чоловічі шорти коричневого кольору з слідами пошкодження, які здані до кімнати зберігання речових доказів Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області - повернути потерпілому ОСОБА_5 .

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Хустський районний суд Закарпатської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Хустського

районного суду ОСОБА_1