Суворовський районний суд міста Одеси Справа № 523/1343/22
Провадження №1-кп/523/1035/23
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

28.12.2023

Суворовський районний суд м. Одеси під головуванням судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 ., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду кримінальне провадження №0000282 від 01.03.2021 по звинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Арциз, Одеської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 .

- раніше судимий Приморський районним судом м. Одеси від 24.03.2023 до 5 (п`яти) років позбавлення волі із застовуванням ст.75 з іспитовим терміном на 3 роки.

у скоєні кримінального правопорушення передбаченого ст.15 ч.2, ст. 185 ч.2 КК України;

Встановив:

Судом встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 діючи спільно та за попередньою змовою із ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (відносно якого постановлений вирок 26.01.2022 року ) 28.02.2021 близько 11:20 годин, маючи намір на таємне викрадення чужого майна, а саме кабелю телефонного зв`язку, який належить ПАТ «Укртелеком» та знаходиться на опорах освітлення, які розташовані вздовж будинку АДРЕСА_3 , прибули у двір зазначеного будинку. В подальшому, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , впевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає та не зможе завадити реалізації їх злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, використовуючи заздалегідь заготовлений предмет, а саме ніж, розподіливши між собою ролі згідно яких ОСОБА_6 зривав з опори освітлення та перерізав кабель лінії зв`язку, передавав цей кабель ОСОБА_5 , який в свою чергу змотував цей кабель та складав поруч з місцем де стояв. Діючи згідно оговореному плану та продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, спрямованого на власне незаконне збагачення, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, таємно, шляхом перерізання викрали кабель марки ТПП 30х2х0,4 довжиною 70 метрів, загальною вартістю 2079 гривень 70 коп., та кабель марки ТПП 20х2х0,4 довжиною 70 метрів, загальною вартістю 1450 гривень 17 коп., а всього на загальну суму 3529 гривень 87 коп., який належить ПАТ «Укртелеком», представником якого є ОСОБА_7 .

В результаті чого, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , виконавши всі дії які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин до кінця не довели, а саме не розпорядилися викраденим майном, з причин що не залежали від їх волі, у зв`язку з тим, що їх дії були припинені співробітниками поліції.

При допиті обвинувачений ОСОБА_5 , винуватість у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ст.15 ч.2, ч.2 ст. 185 КК України визнав та пояснив суду, що дійсно

Він разом з ОСОБА_6 , 28.02.2021 року, у м.Одесі. по вул. Краснова, за допомогою ножа перерізали кабель та склали його до сумки і подальшому планували здатити його на метал, але були зупинені співробітниками поліції. Про скоєне щиро кається.

Отримавши покази обвинуваченого ОСОБА_5 , що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки учасники судового провадження не заперечують проти цього, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі.

Учасникам розгляду справи роз`яснено, що вони позбавлені права оспорювати обставини, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним згідно положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Судом дії обвинуваченого ОСОБА_5 , кваліфіковані за ст. 15 ч.2, ст.185 ч.2 КК України, як закінчений замах спрямований на таємне викрадення чужого майна ( крадіжка), вчинений, за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України « Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» № 5 від 29.06.1990 р. мотивування у вироку висновку, щодо кваліфікації злочину, полягає у зіставленні ознак установленого судом злочинного діяння і ознак злочину, передбаченого тією чи іншою статтею кримінального закону, його частиною або пунктом, і формулюванні висновку про їх відповідність.

Верховний Суд України у постанові від 15 листопада 2012 р. у справі № 5-15кс12 зазначив: правильність застосування норми закону про кримінальну відповідальність (кваліфікація злочину) полягає у точності (адекватності) розуміння (визначення, тлумачення) змісту конкретної кримінально-правової норми, дійсності (об`єктивності) фактичних обставин певного суспільно небезпечного діяння та встановленні й визначенні співвідношення між фактичними ознаками суспільно небезпечного діяння та ознаками складу злочину, передбаченого кримінально-правовою нормою.

Суд зіставивши зміст конкретної норми КК України, а саме передбаченої ст. 15 ч.2, ст. 185ч.2 КК України та дійсні, об`єктивно встановлені у судовому засіданні, фактичні обставини суспільно небезпечних діянь, дійшов висновку про їх відповідність.

Відповідно до ст. 62 ч.ч. 1, 2 Конституції України, ст. 17 ч. 2 КПК України особа вважається невинуватою у вчинені злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчинені кримінального правопорушення і має бути виправданий, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Забезпечення доведеності вини, підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором є основними засадами судочинства - ст. 129 Конституції України.

При оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Суд при оцінці доказів має керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою - п.п. 161, 150, 100 рішення Європейського суду з прав людини у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Нечипорук і Йонкало проти України, «Салман проти Туреччини».

Суд, відповідно до ст. 94 КПК України за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний наданий прокурором допустимий доказ з точки зору належності, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення, установив поза розумним сумнівом співіснування достатньо вагомих, переконливих, чітких і узгоджених між собою ознак та схожих неспростовних презумпцій факту:

- доведеності вчинення суспільно небезпечних діянь

- обґрунтованості обвинувачення.

Судом в ході судового розгляду забезпечено обвинуваченому ОСОБА_5 , передбачене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), право на захист від обвинувачення і його реалізація шляхом надання розумної можливості представляти свою правову позицію, свої докази, оскаржувати допустимість доказів, заперечувати проти них, їх використання.

Обвинувачений ОСОБА_5 , за формою вини, ступенем тяжкості вчинив не тяжкий злочин. Судом в ході судового розгляду кримінального провадження встановлено, що при вчинені інкримінованих йому правопорушень, ОСОБА_5 , усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав їх суспільно небезпечні наслідки і бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом ст. 25 ч. 2 КК України.

Враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , його поведінку в ході досудового розслідування та судового розгляду, суд визнає, що він є осудним, тобто особою, яка під час вчинення злочину могла усвідомлювати свої дії і керувати ними - ст. 19 ч. 1 КК України.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України) (2341-14), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Суд призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , враховує: мету покарання, передбачену ст. 50 КК України, загальні засади призначення покарання, передбачені ст.ст. 65-67 КК України - вид та у межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинені злочини, відповідно до положень Загальної частини КК України, ступінь тяжкості кожного вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та запобіганню вчиненню нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд, у відповідності зі ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його небезпеку, особу обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

Обставини, які згідно ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , є активне сприяття розкриттю злочину, повне визнання вини, щире каяття, часткове відшкодування шкоди, стан здоровя обвинуваченого.

Обставин, які згідно ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Відповідно до ст. 370 ч. 1 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Суд звершував правосуддя очевидно для загалу, згідно з нормами Кримінального Кодексу України, об`єктивно і неупереджено, незалежно та керуючись верховенством права, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з додержанням і врахуванням Загальної Декларації прав людини, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, рішень Європейського суду з прав людини, вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Судом вирок ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Суд, відповідно до ст. 368 КПК України, вирішив усі питання при ухваленні вироку.

Враховуючи всі встановлені під час судового розгляду обставини цього кримінального провадження, беручи до уваги особу обвинуваченого, те що ОСОБА_5 , раніше судимий, посередньо характеризується за місцем проживання, працює не офіційно, мешкає у цивільному шлюбі, керуючись вимогами кримінального закону і передбачених цим законом санкцій, з метою виправлення обвинуваченого, а також попередження вчинення ним нових злочинів, суд вважає, що цілі покарання обвинуваченого, будуть досягнуті з такою мірою покарання, як позбавлення волі з іспитовим терміном та застосування ст.70 ч.4 КК України.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 ., до набрання вироком законної сили слід обрати у вигляді особистого зобовязання.

Питання про речові докази підлягають вирішенню в порядку, встановленому ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 367-371, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого

за ст. 15 ч.2, ст. 185 ч.2 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 70 ч. 4 КК України за сукупності злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням за урахуванням призначеного за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 24.03.2023 року, більш суворим за вказаним вироком суду, остаточно визначити ОСОБА_5 , міру покарання у вигляді 5 ( пять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 , від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки. На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 , періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Згідно з ч.3 ст.76 КК України, ст.163 Кримінально-виконавчого кодексу України, виконання вироку та здійснення нагляду за засудженим ОСОБА_5 , покласти на Суворовський районний сектор філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області Міністерства юстиції України.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 ., до набрання вироком законної сили слід обрати у вигляді особистого зобовязання.

Доля речовий доказів вирішена у вироці від 26.01.2022 року відносно ОСОБА_6 . Процесуальні витрати відсутні.

Копії вироку вручити під розписку прокуророві та ОСОБА_5 , а також надати для відома іншим заінтересованим особам та направити для виконання до Суворовського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Суворовський районний суд міста Одеси до Судової палати по кримінальних справах Одеського апеляційного суду, протягом 30 днів з дня проголошення.

Суддя

Суворовського районного суду м.Одеси ОСОБА_1