Провадження № 1-кп/161/1528/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 16 листопада 2023 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілого - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00001133 від 24.10.2023 року, про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Прилуцьке, Волинської області, жителя АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, неодруженого, офіційно непрацюючого, в поряду ст. 89 КК України судимості не має, -

- у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.390-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.09.2023 року у справі 161/16478/23 видано обмежувальний припис у відношенні ОСОБА_5 , на строк шість місяців, з наступними заборонами:

- заборонити ОСОБА_5 перебувати в місці проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 ;

- заборонити ОСОБА_5 наближатись на відстань ближче ніж 150 метрів до місця проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 ;

- заборонити ОСОБА_5 контактувати з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вести з ним листування, телефонні переговори та контактувати через інші засоби зв`язку особисто та через третіх осіб.

Однак, ОСОБА_5 , будучи належним чином ознайомленим з рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.09.2023 року, діючи умисно, з метою невиконання тимчасових обмежень (приписів), визначеним рішенням суду, яке згідно ч.4 ст.350-6 ЦПК України підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання рішення, у період з 27.09.2023 року по 27.10.2023 року перебував у місці проживання ОСОБА_4 , що за адресою: АДРЕСА_1 , контактував з ОСОБА_4 як особисто, так і через матір ОСОБА_6 , чим не дотримався заборон визначених обмежувальним приписом.

Таким чином, ОСОБА_5 інкримінується умисне невиконання обмежувального припису, тобто вчинення кримінального проступку, передбаченого ст.390-1 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у інкримінованому йому кримінальному проступку, передбаченого ст.390-1 КК України, визнав повністю та не оспорюючи фактичних обставин, місця та часу події, про які зазначено в обвинувальному акті, показав, що дійсно не дотримався заборон визначених обмежувальним приписом згідно рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.09.2023 року та перебував у місці проживання ОСОБА_4 , що за адресою: АДРЕСА_1 з яким контактував. У вчиненому щиро розкаявся, просив суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні зазначив, що обвинувачений порушив обмежувальний припис, веде аморальний спосіб життя та систематично ображає його, потерпілого, нецензурною лайко. При призначення покарання просив не карати обвинуваченого суворо.

Суд, у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження зміст обставин, викладених в обвинувальному акті, які ніким не оспорюються, не маючи сумніву у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 своїми умисними діями, які виразилися в умисному невиконанні обмежувального припису, вчинив кримінальний проступок, передбачений ст.390-1 КК України.

Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінального правопорушення, тяжкості наслідків, що настали.

Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст.12 КК України, відноситься до кримінальних проступків, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого є вчинення кримінального правопорушення щодо батька.

Обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість, у вчиненому щиро розкаявся, судимості не має, має постійне місце проживання, на обліку в лікарів нарколога чи психіатра не перебуває, потерпілий не настоює на суворій мірі покарання.

На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з огляду на положення ч.2 ст. 50 КК України, обираючи серед альтернативних видів покарань, передбачених санкцією закону, за яким визнав ОСОБА_5 винуватим, вважає за необхідне призначити останньому покарання у виді арешту.

На думку суду, таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення як обвинуваченим, так і іншими особами, нових кримінальних правопорушень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.390-1 КК України та призначити покарання у виді арешту на строк 1 (один) місяць.

Початок строку відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1