Провадження № 1-кп/161/301/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 10 січня 2024 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

потерпілого - ОСОБА_6

законного представника - ОСОБА_7

представника служби у справах дітей - ОСОБА_8

педагога- ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесений до ЄРДР за №0002652 від 30.12.2022 року у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хмельницький Хмельницької області, українця, громадянина України, з вищою освітою, працює менеджером у ВК «ГУД ФУД» м. Дніпро, одруженого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

раніше не засуджувався

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Угода про примирення досягнута під час судового слідства.

30.12.2022 року, близько 13 год 40 хв, у м. Луцьку, ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем марки «Audi A6» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 та рухаючись ним у напрямку до просп. Відродження по крайній лівій смузі автодороги просп. Соборності, яка має три смуги руху у вказаному напрямку, при виявленні що автомобілі, які рухався попереду у попутному напрямку по правих відносно нього смугах зупинилися перед нерегульованим пішохідним переходом, який розташований поблизу будинку № 14 А, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, проявив безпечність, був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, не зменшив швидкість, та не зупинився, з метою, щоб переконатися, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, а продовжив рух, у результаті чого при виявленні неповнолітнього пішохода ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перетинав проїзну частину по дорожній розмітці «зебра» нерегульованого пішохідного переходу, рухаючись справа наліво відносно напрямку руху автомобіля, не зменшив швидкість та не зупинився, щоб дати йому дорогу, чим допустив наїзд на останнього.

Унаслідок порушення Правил дорожнього руху водій ОСОБА_5 спричинив неповнолітньому пішоходу ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому бугристості лівої великогомілкової кістки без суттєвого зміщення уламків, який відповідно до висновку експерта № 32 від 19.01.2023 за ступенем тяжкості, належить до категорії середнього ступеня тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я, оскільки для загоєння перелому необхідний час більше 21-ї доби

У прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали, перебуває грубе порушення водієм ОСОБА_5 Правил дорожнього руху, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, а саме:

п. 2.3. б) Для забезпечення дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

п. 2.9. Водієві забороняється:

а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

п. 18.1. Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

п. 18.4. Якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286-1 КК України визнав повністю, щиро розкаявся, повністю відшкодував шкоду.

Враховуючи, що обвинувачений в судовому засіданні повністю визнав свою винуватість, помирився з потерпілим, повністю відшкодував заподіяну шкоду, обвинувачений ОСОБА_5 та потерпілий ОСОБА_6 , з його законний представник ОСОБА_7 досягли угоди про примирення, та підписали її.

Між ними була досягнута домовленість про призначення ОСОБА_5 покарання за ч.1 ст.286-1 КК України, із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 3000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51000 грн, із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки - суд розглянув справу відповідно положень ст. 473,474 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та його законний представник ОСОБА_7 заявили, що вони цілком розуміють наслідки угоди.

Суд переконався у добровільності укладання угоди про примирення і що угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді.

Обвинувачений ОСОБА_5 раніше не судимий, одружений, працює, в установах міста на обліку не перебуває, за місцем мешкання характеризується позитивно.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає повне визнання своєї провини, щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Крім того, вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_5 суд виходить із вимог ст.65 КК України та роз`яснень, що містяться в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", згідно яких суд призначає покарання з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину (класифікації, обставин і способу його вчинення, характеру і тяжкості наслідків), даних про особу винного (вік, поведінку до вчинення злочину, наявність судимостей і адміністративних стягнень, тощо), та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Відповідно до ст.ст.50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи із вказаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України висловив у рішеннях від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 та від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 про призначення судом більш м`якого покарання.

Так, у рішенні № 15-рп/2004 Конституційний Суд України зазначив: "Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема, права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України".

Відповідно до вимог ст.69 КК України і роз`яснень п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

При цьому, у кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу обвинуваченого він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, і впливають на пом`якшення покарання.

Так, згідно з положеннями ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, суд може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Отже, призначаючи ОСОБА_5 покарання, суд керується приписами ч.2 ст.61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість, у вчиненому щиро розкаявся, повністю відшкодував заподіяну шкоду, усвідомив незаконність вчинених ним дій, має постійне місце реєстрації та проживання, працює, тому суд, з врахуванням наведених обставин, вважає за можливе призначити ОСОБА_5 покарання із застосуванням ст.69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч.1 ст.286-1 КК України, у виді сплати штрафу в доход держави.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що угоду належить затвердити, а ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України, а саме своїми необережними діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Речові докази, а саме: ДВД-Р диск з інформацією зафіксованою нагрудними камерами поліцейських, що зберігаються в матеріалах кримінального провадження-залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження; автомобіль марки «Audi A6» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , що знаходиться на тимчасовому зберіганні на спеціальному майданчику ЦЗ ГУНП у Волинській області за адресою: м. Луцьк, вул.Ківерцівська,34, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , що зберігається в матеріалах кримінального провадження-повернути власнику.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04.01.2023 року.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати з проведення експертизи у розмірі 3020,48 грн.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 474, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Угоду про примирення між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - затвердити.

Визнати ОСОБА_10 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у вигляді сплати штрафу в доход держави у розмірі 3000 (трьох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 (п`ятдесят одну тисячу) гривень із позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Речові докази, а саме: ДВД-Р диск з інформацією зафіксованою нагрудними камерами поліцейських, що зберігаються в матеріалах кримінального провадження-залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження; автомобіль марки «Audi A6» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , що знаходиться на тимчасовому зберіганні на спеціальному майданчику ЦЗ ГУНП у Волинській області за адресою: м. Луцьк, вул.Ківерцівська,34, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , що зберігається в матеріалах кримінального провадження-повернути власнику.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04.01.2023 року.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати з проведення експертизи у розмірі 3020,48 грн.

Вирок суду на підставі угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним, обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом 30 днів з дня його проголошення:

обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч. 5-7 ст.474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч. 6-7 ст.474 КПК України, не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя

Вирок надруковано в нарад чий кімнаті в єдиному примірнику.

Суддя