Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20.11.2023 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисника-адвоката ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді судове провадження 11-сс/4806/580/23, за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.10.2023. Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області про обрання запобіжного заходу та обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком, до 17.12.2023 включно з визначенням застави - 160 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 429440 (чотириста двадцять дев`ять тисяч чотириста сорок) грн, щодо:
Цією ж ухвалою, у разі внесення застави на ОСОБА_7 покладено обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду на їх першу вимогу; не відлучатися із Ужгородського району Закарпатської області, без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду; не спілкуватися із свідками, потерпілим у цьому кримінальному провадженні; здати на зберігання слідчому у кримінальному провадженні свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.
У ході досудового розслідування встановлено, що згідно наказу Державного вищого навчального закладу «Ужгородський національний університет» №108/06-03 від 04.03.2021 ОСОБА_7 , кандидата психологічних наук, у зв`язку із його обранням за конкурсом на строк з 04.03.2021 по 03.03.2026, призначено на посаду завідувача кафедри військової підготовки.
17.09.2015 спільним наказом Міністерства оборони України та Міністерства освіти України № 943/494 затверджено «Положення про кафедру військової підготовки Державного вищого навчального закладу «Ужгородський національний університет».
Окрім того, наказом ДВНЗ «Ужгородський національний університет» № 1434/01-05 від 28.07.2022 ОСОБА_9 зараховано на кафедру військової підготовки для навчання за рахунок коштів фізичних осіб та юридичних осіб. 19.06.2023 наказом ДВНЗ «Ужгородський національний університет» № 2110/01-05 ОСОБА_9 переведено на другий курс навчання на кафедрі військової підготовки, як таку що повністю виконала вимоги навчального плану та умови договору.
Проте, ОСОБА_7 , діючи умисно з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вирішив стати на злочинний шлях, вчинивши корупційне правопорушення, а саме одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення такою особою з використанням наданих їй повноважень в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди за наступних обставин.
Згідно журналу обліку роботи академічної групи 201 взводу кафедри військової підготовки, ОСОБА_9 01.09.2023, 08.09.2023, 29.09.2023 та 06.10.2023 була відсутня на заняттях з військової підготовки.
13.10.2023 ОСОБА_9 прийшла на чергове заняття з військової підготовки за адресою АДРЕСА_3 та користуючись тим, що кабінет завідувача кафедри знаходиться неподалік від аудиторних кабінетів, вирішила особисто зайти до керівника кафедри та пояснити поважні причини своєї відсутності для того аби не мати проблем у майбутньому.
19.10.2023, близько 11 год 25 хв ОСОБА_7 , перебуваючи у своєму службовому кабінеті, розташованому на першому поверсі кафедри військової підготовки ДВНЗ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », за адресою м. Ужгород, вул. Тлехаса, 16/8, приймаючи ОСОБА_9 , в ході проведення контролю за вчиненням злочину у формі слідчого експерименту, підтвердив останній попередньо висунуту вимогу про необхідність передання йому заздалегідь обумовленої неправомірної вигоди та сказав поставити її до подарункового конверту, після чого ОСОБА_7 отримав вказаний подарунковий конверт з неправомірною вигодою в розмірі 400 доларів США та поставив його у шухляду письмового столу.
19.10.2023 ОСОБА_7 затриманий у порядку ст. 208 КПК України, а 20.10.2023 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
Необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчим мотивовано обґрунтованістю пред`явленої останньому підозри, тяжкістю покарання, яке йому загрожує, у разі доведення винуватості, а також наявністю ризиків його неналежної процесуальної поведінки, передбачених п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, запобігти яким шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливо.
Задовольняючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя в ухвалі зазначила, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 05 до 10 років з позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю та строк до 03 років з конфіскацією майна. Також слідчий суддя вважала доведеним існування ризиків, передбачених п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. З метою запобігання встановлених в ході судового розгляду ризикам, слідчий суддя вважала за доцільне застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначила ОСОБА_7 розмір застави, достатньої для забезпечення виконання покладених на нього обов`язків.
В апеляційній скарзі, захисник підозрюваного ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід особисте зобов`язання. Захисник наголошує на відсутності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та зазначає, що слідчий суддя залишила поза увагою обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, наявність у підозрюваного постійного місця проживання, похилий вік підозрюваного, постійне місце роботи, відсутність судимості, а також не врахувала незадовільний стан здоров`я підозрюваного, який хворіє та визначила завідомо непомірний розмір альтернативного запобіжного заходу у виді застави, не встановивши при цьому виключних обставин.
Судове провадження розглядається за відсутності підозрюваного, неявка якого з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому враховується, що захисник належним чином повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді та не подавав заяву про відкладення розгляду апеляційної скарги. При цьому приймається до уваги думка захисника про можливість розгляду апеляційної скарги без участі підозрюваного ОСОБА_7 , який обізнаний про час і місце судового розгляду.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника-адвоката ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, доводи прокурора про безпідставність апеляційної скарги й законність ухвали слідчого судді, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з таких підстав.
Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи підозрюваного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.
Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
За приписами ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 КПК України.
Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Згідно положень ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя повною мірою дотрималася вказаних вимог закону при розгляді клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Розглядаючи дане клопотання, слідчий суддя належно дослідила та перевірила наведені у ньому доводи щодо обґрунтованості підозри та наявності ризиків які, власне, викликали необхідність вжити заходи для забезпечення кримінального провадження шляхом застосування до підозрюваного запобіжного заходу.
19.10.2023 ОСОБА_7 затриманий у порядку ст. 208 КПК України, а 20.10.2023 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
Ухвалою слідчого судді від 20.10.2023 за клопотанням слідчого СВ Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області підозрюваному ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, з визначенням застави - 160 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 429440 (чотириста двадцять дев`ять тисяч чотириста сорок) грн та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
При вирішенні питання про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено доведеністьслідчим обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Висновок слідчого судді про необхідність обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і такий висновок підтверджується перевіреними слідчим суддею доказами, яким дана належна оцінка.
Відповідно до положень ст. 177, 183 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання переховування від органів досудового розслідування чи вчинення іншого кримінального правопорушення, незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, знищити, сховати документи, речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинення іншого кримінального правопорушення.
Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити вище вказані дії.
Відповідно до положень п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Згідно до вимог ст. 177 КПК України правовою підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою злочину, а також наявність зазначених в законі ризиків.
Як встановив слідчий суддя, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 05 до 10 років з позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю та строк до 03 років з конфіскацією майна, а тому з огляду на тяжкість та характер вказаного кримінального правопорушення, свідчить про існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Вагомість наявних доказів на підтвердження обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, доведена органами досудового розслідування та сумнівів у колегії суддів щодо їх повноти та достатності не викликає.
Наявні докази, які містяться в матеріалах судового провадження дають підстави вважати, що підозра у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, на цій стадії досудового розслідування є підтвердженою.
Перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, колегія суддів виходить з того, що сукупність матеріалів кримінального провадження на даній стадії розслідування є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.
Така позиція суду випливає й із практики Європейського Суду з прав людини про те, що «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.
Органом досудового розслідування надано докази, які на даній стадії є достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_7 . Зокрема, обґрунтованість підозри підтверджується: заявою ОСОБА_9 про вчинення кримінального правопорушення від 13.10.2023; повідомленням про виявлення кримінального правопорушення № 58/54-2844 від 13.10.2023; протоколами допиту свідка ОСОБА_9 від 16.10.2023 та 19.10.2023; повідомленням т.в.о. начальника Управління Служби безпеки України в Закарпатській області ОСОБА_10 про виконання доручення № 58/54-2856 від 17.10.2023; протоколом огляду місця події 19.10.2023; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 19.10.2023; протоколом огляду та вручення заздалегідь ідентифікованих засобів грошових купюр від 18.10.2023 та іншими матеріалами провадження.
Однак, дослідження доказів з метою визнання їх такими, що можуть бути покладені в основу винуватості особи у вчиненні того чи іншого злочину відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування, про що обґрунтовано зазначено в ухвалі слідчого судді.
Апеляційний суд зауважує, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті. Слідчий суддя на підставі оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою (за стандартом «обґрунтованої підозри») для застосування щодо неї запобіжного заходу
Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, апеляційний суд вважає, що з огляду на характер та конкретні обставини кримінального провадження такі існують та доводяться відповідними доказами.
Розглядаючи клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , слідчий суддя дослідила обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання вказаного запобіжного заходу, врахувала наявність обґрунтованої підозри та доказів, які підтверджують причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі, дані про особу підозрюваного і обґрунтовано прийшла до висновку про існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та належним чином мотивувала свої висновки про відсутність обставин до обрання менш суворого запобіжного заходу.
Застосований ОСОБА_7 вид запобіжного заходу є співмірним з існуючими ризиками, відповідає даним про його особу та тяжкості пред`явленої йому підозри, зможе у повній мірі забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та унеможливить настання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Ухвала слідчого судді не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Всупереч доводів апеляційної скарги, обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегією суддів під час апеляційного розгляду не встановлено.

Тому, доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 про те, що ОСОБА_7 в силу свого віку має хронічні захворювання, апеляційний суд також не бере до уваги, визнаючи їх такими, що не впливають на висновки суду першої інстанції про необхідність застосування підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Наведені в апеляційній скарзі доводи на захист ОСОБА_7 , зокрема, наявність постійного місця проживання, похилий вік підозрюваного, постійне місце роботи, відсутність судимості, наявність певних захворювань, були предметом перевірки та розгляду слідчим суддею і підстав для їх задоволення не встановлено. Зазначені мотиви не дають підстав для зміни чи скасування ухвали слідчого судді і застосування щодо ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів. Не вказала сторона захисту і на обставини, які б перешкоджали чи унеможливлювали подальше тримання ОСОБА_7 під вартою.

З огляду на викладене доводи апеляційної скарги захисника-адвоката ОСОБА_6 про відсутність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та можливість застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, задоволенню не підлягають і такі відхиляються.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає рішення слідчого судді щодо обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги захисника-адвоката ОСОБА_6 у цій частині є безпідставними.

Окрім того, всупереч доводів апеляційної скарги, визначений слідчим суддею підозрюваному ОСОБА_7 розмір застави є таким, що співвідноситься з даними про особу підозрюваного, обставинами кримінального правопорушення, а тому відповідає вимогам кримінального процесуального закону, зазначеним у ч. 4, 5 ст. 182 КПК України.

Враховуючи характер кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , його корупційну специфіку, яка полягає у можливому використанні підозрюваним своєї посади завідувача кафедри військової підготовки ДВНЗ «Ужгородський національний університет», а також його високий ступінь суспільної небезпеки, колегія суддів погоджується із висновками слідчого судді про визначення підозрюваному ОСОБА_7 застави в розмірі саме 160 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, як альтернативи застосованому йому запобіжному заходу у виді тримання під вартою.

Такий розмір застави, на думку колегії суддів, є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні, не порушує права підозрюваного та підстав вважати його завідомо непомірним для підозрюваного, з огляду на факт внесення ним розміру застави, колегія суддів не вбачає.

-8-

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що даний випадок є виключним і застава в розмірах встановлених ч. 5 ст. 182 КПК України не здатна забезпечити виконання особою покладених на неї обов`язків.

При цьому колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

З огляду на викладене вимоги апеляційної скарги захисника щодо скасування ухвали слідчого судді про застосування ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під ватою задоволенню не підлягають.

Порушень норм кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає.

Таким чином, рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, вирішено з дотриманням вимог ст. 177, 178, 182, 183 КПК України, ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційні скарга захисника-адвоката ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

При прийнятті рішення колегія суддів також, враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду стороною захисту не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки суду; а також положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.10.2023, щодо ОСОБА_8 , - без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді