УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2023 Справа №607/11229/23

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря с/з ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5

та захисників адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7

під час судового розгляду у відкритому судовому засіданні кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000522 від 23 лютого 2023 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, та ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 307 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000522 від 23 лютого 2023 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, та ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 307 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження застосованого відносно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб, оскільки строк зазначеного запобіжного заходу обвинуваченим закінчується та на даний час кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду, а підстави для зміни обвинуваченим запобіжного заходу на інший, не пов`язаний з триманням під вартою відсутні, оскільки продовжують існувати ризики того, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, зможуть переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення. За вказаних обставин вважає, що більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, не зможе запобігти наявним ризикам та забезпечити належне виконання обвинуваченими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 їх процесуальних обов`язків.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник - адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечили щодо клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, натомість просять змінити застосований відносно нього запобіжний захід на домашній арешт.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою його підзахисного, водночас просить змінити застосований відносно нього запобіжний захід на особисте зобов`язання, з урахуванням зменшення ризиків., передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав думку свого захисника.

Заслухавши клопотання прокурора про продовження строку застосованого відносно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу обвинуваченим на більш м`який, суд приходить до висновку, що у задоволенні клопотання сторони захисту слід відмовити за безпідставністю, а клопотання прокурора слід задовольнити та продовжити строк тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 строком до 60 діб з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Так, ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 лютого 2023 року відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого в подальшому неодноразово продовжувався, зокрема востаннє ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 вересня 2023 року на термін до 18 листопада 2023 року.

Також ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 лютого 2023 року відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого в подальшому неодноразово продовжувався, зокрема востаннє ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 вересня 2023 року на термін до 18 листопада 2023 року.

При вирішенні клопотань сторони обвинувачення та сторони захисту щодо запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Статею 5 Рекомендації Комітету Європи від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується на тому, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Важливим критерієм, орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу, повинна бути санкція за злочин, вчинений обвинуваченим, тобто чим більш сувора санкція передбачена за злочин, поставлений обвинуваченому в вину, тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо нього.

Відповідно до п. п. 61, 62 рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі Смирнов проти Росії, наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи. Довготривале утримання під вартою може бути виправданим лише при наявності конкретних ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на наявність презумпції невинності, перевищують інтереси забезпечення поваги до свободи.

Таким чином суд не вбачає доцільності у зміні раніше застосованого щодо обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запобіжного заходу, оскільки будь-яких нових даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно останніх більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні на даній стадії процесу не встановлено.

При цьому суд враховує те, що прокурором та матеріалами кримінального провадження доведено наявність обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, тобто з урахуванням вимог ст. 12 КК України є тяжкими злочинами. Крім того на даний час продовжують існувати ризики того, що ОСОБА_4 з огляду на санкцію статті обвинувачення, зможе переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення, адже останній ніде не працює та не має постійного джерела доходу, а тому з метою забезпечити себе матеріально може продовжити вчиняти подібні кримінальні правопорушення.

Крім того прокурором та матеріалами кримінального провадження доведено наявність обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, тобто з урахуванням вимог ст. 12 КК України є тяжкими злочинами, а також за ч. 3 ст. 307 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років, що в силу вимог ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином. Крім того на даний час продовжують існувати ризики того, що ОСОБА_5 з огляду на санкцію статті обвинувачення, зможе переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення, адже останній ніде не працює та не має постійного джерела доходу, а тому з метою забезпечити себе матеріально може продовжити вчиняти подібні кримінальні правопорушення.

З урахуванням викладеного, суд приходить до переконання, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, а тому враховуючи вимоги ст. 178 КПК України та з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених, а також зважаючи на те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості злочинів, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , суд вважає виправданим подальше тримання обвинувачених під вартою, а тому у задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу обвинуваченим на більш м`який, а саме особисте зобов`язання та домашній арешт, слід відмовити, а клопотання прокурора слід задовольнити та продовжити строк тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 строком до 60 діб.

На підставі викладеного та керуючись главою 18 КПК України, ст.ст. 318, 331, 376 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому на домашній арешт - відмовити.

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 - задовольнити.

Запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, залишити без змін, продовживши строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 15 січня 2024 року.

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому на особисте зобов`язання - відмовити.

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 - задовольнити.

Запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, залишити без змін, продовживши строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до 15 січня 2024 року.

Судове засідання у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000522 від 23 лютого 2023 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, та ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 307 КК України, відкласти на 11 год. 30 хв. 01 грудня 2023 року, повторити виклик учасників судового провадження та надати вимогу на конвоювання обвинувачених в зал судових засідань.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, їх захисникам та прокурору, а також направити уповноваженій службовій особі в місця ув`язнення обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддяОСОБА_1