Справа №950/441/22 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/654/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

Іменем України

25 вересня 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 950/441/22 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 і обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Лебединського районного суду Сумської області від 17.10.2022, за яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Владиславівка, Млинівського району, Рівненської області, фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

захисника адвоката ОСОБА_11 ,

установила:

В поданих апеляційних скаргах:

- захисник обвинуваченого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_12 просить скасувати вирок суду та постановити новий вирок, за яким ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні кримніального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК, і призначити йому покарння із застосуванням ст. 69 КК у виді трьох років позбавлення волі, оскільки суд першої інтсанції безпідставно кваліфікував дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 187 КК, ОСОБА_10 вину у пред`явленому обвинуваченні не визнав та пояснив, що тілесних ушкоджень потерпілому умисно не завдав і його дії не були направлені на завололдінння чужим майном поєднаним з насильством небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу;

- обвинувачений ОСОБА_13 просить скасувати вирок суду та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, оскільки його дії неправильно кваліфіковані судом першої інстанції, що потягло за собою призначення суворішого покарання, арешт речових доказів проведено у його відстуність і дані докази сторні захисту в порядку ст. 290 КПК не відкривались. Вказує також на порушення права на захист, оскільки слідчі дії за його участю проведені без захисника.

Вироком Лебединського районного суду Сумської області від 17.10.2022 ОСОБА_10 визнаний винним у вчиненні кримніального правополрушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК, і йому призначне покарання у виді семи років позбавлення волі з кофіскацією майна.

Згідно вироку, ОСОБА_10 15.02.2022 о 14:30 на лузі між вулицями Покрівська та Ляшка в м. Лебедині Сумської області побачив незнайомого йому чоловіка ОСОБА_14 , який йшов попереду в попутному напрямку і тримав у лівій руці поліетиленову сумку. ОСОБА_10 , будучи особою, яка раніше вчинила розбій, підійшов ззаду до ОСОБА_14 та наніс йому удар кулаком правої руки в обличчя, від якого потерпілий впав на лівий бік, та відкрито заволодів сумкою, в якій знаходилися барсетка з грошовими коштами в сумі 60 грн, а також окуляри, три свердла, плоскогубці та зв`язка ключів, спричинивши потерпілому легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_11 , які підтримали подані ними апеляційні скарги, доводи прокурора ОСОБА_9 , яка заперечила проти апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника, просила залишити без змін рішення суду першої інстанції, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданих апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника задоволенню не підлягають з таких підстав.

Перевіривши доводи апеляційних скарг ОСОБА_10 і його захисника ОСОБА_11 щодо неправильної кваліфікації судом першої інстанції дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 187 КК, колегія суддів вважає їх необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Зокрема, розглянувши кримінальне провадження відносно ОСОБА_10 за пред`явленим йому обвинуваченням, суд першої інстанції визнав доведеним, що останній вчинив розбійний напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для здоров`я потерпілого ОСОБА_14 , будучи особою, яка раніше вчинила розбій, вірно встановивши наявність фактів і обставин, що мають значення для кримінального провадження. При цьому суд першої інстанції на підтвердження визнаного доведеним обвинувачення у своєму вироку послався на докази, які визнав належними, допустимими, достовірними і які у своїй сукупності та взаємозв`язку є достатніми для доведення винуватості ОСОБА_10 поза розумним сумнівом.

Обставини вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК, були ретельно досліджені та проаналізовані судом першої інстанції, всім наявним у кримінальному провадженні доказам була надана належна правова оцінка, що знайшло своє відображення у вироку з наведенням відповідних мотивів.

Обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у вчиненому не визнав та пояснив, що 15.02.2022 неподалік мосту побачив потерпілого. Після того як він штовхнув останнього, той впав на землю. Потім чоловік подав йому руку, але він її відштовхнув, вирвав у потерпілого пакет і наказав йому сидіти тихо, а сам пішов. По дорозі подивився, що знаходиться в пакеті і виявив там 50 грн. Кошти він забрав собі, а пакет положив біля церкви під лавочку. Потерпілого він не бив, а штовхав. Вважає, що падаючи, той міг вдаритися.

Однак вказані показання обвинуваченого ОСОБА_10 не в повній мірі відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і спростовуються дослідженими в суді першої інстанції доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_14 пояснив суду, що 15.02.2022 після 14:00 він повертався від господарства доньки, яка проживає по АДРЕСА_2 . Перебуваючи неподалік мосту, відчув удар у голову, який прийшовся зверху, в результаті чого йому було зламано переніс. На деякий час він втратив свідомість, а коли прийшов до тями, то лежав на землі і не розумів чому. Він намагався піднятись, але не зміг. В цей час якась стороння особа знаходилась неподалік. Він підняв руку на допомогу, але той чоловік допомоги не надав та забрав у нього сумку й сказав щоб він лежав і не рухався. У сумці знаходилися плоскогубці, гаманець, 50 грн та ще якісь дрібні кошти. В послідуючому він піднявся і пішов за тим чоловіком, орієнтуючись своєї сумки, яку незнайомець у нього відібрав та ніс у руках. На вулиці Петропавлівська він побачив, що чоловік звернув до багатоповерхових будинків і він вирішив йти до відділу поліції, щоб зробити заяву про скоєне.

Свідок ОСОБА_15 суду пояснила, що давно знайома з ОСОБА_10 , який 15.02.2022 приблизно в обідню пору доби прийшов до неї. Вона продала йому 0,5 л самогону за 50 грн. ОСОБА_10 повідомив, що ці гроші у когось позичив.

Як пояснила в суді першої інстанції свідок ОСОБА_16 , 15.02.2022 вона виносила сміття з квартири. Виходячи з під`їзду, зустріла незнайомого чоловіка, на голові якого була шапка, в руках він тримав пакет. Цього чоловіка вона раніше не знала, а коли згодом дивилась відеозапис, то цього чоловіка впізнала як особу, яка побила дідуся.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні пояснив, що 15.02.2022 після 14:00 він перебував у господарстві ОСОБА_15 та допомагав носити воду. В цей час прийшов ОСОБА_10 і попросив горілки. З господарства той пішов з пляшкою, а через деякий час він дізнався, що ОСОБА_10 побив якогось чоловіка.

Свідок ОСОБА_18 , допитаний у судовому засіданні, пояснив, що у темну пору доби 15.02.202 до його квартири прийшов ОСОБА_10 та запропонував разом вжити спиртне, на що він відмовив. ОСОБА_10 уже був випивши. Одягнутий він був у помаранчевого кольору куртку, на голові була шапка.

Зазначені вище показання потерпілого ОСОБА_14 та свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 і ОСОБА_18 об`єктивно узгоджуються і співпадають з іншими дослідженими у кримінальному провадженні доказами, які також підтверджують факт вчинення обвинуваченим ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187, зокрема:

- протоколом огляду місця події від 15.02.2022 та фото таблиці до нього, згідно якого на території місцевості, яка розташована праворуч від вул. Ляшка м. Лебедин, за мостом зі сторони вул. Першогвардійська було виявлено сліди речовини бурого кольору (а. с. 130-133);

- протоколом огляду (місця події, житла, приміщення, речей, місцевості, документів) від 15.02.2022, згідно якого на прилеглій до господарства по АДРЕСА_3 , території під дерев`яною лавкою, виявлені та вилучені речі, викрадені цього дня у потерпілого (а. с.134-135);

- протоколом огляду місця події від 16.02.2022, згідно якого в приміщенні СВ ВП № 3 (м. Лебедин) Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_19 видала грошові кошти у сумі 50 грн, які вона отримала від ОСОБА_10 за придбання ним спиртних напоїв (а. с. 136-137);

- протоколом проведення слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_14 від 21.02.2022, який продемонстрував обставини заподіяння йому тілесних ушкоджень (а. с. 141-145, 174);

- висновком експерта № 49 від 16.03.2022, згідно якого у ОСОБА_14 виявлено тілесні ушкодження, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, і могли утворитись від дії тупих твердих предметів з обмеженою поверхнею, можливо від удару кулаком чи ногою, конструктивні особливості в ушкодженні не відтворились, можливо при обставинах, вказаних в постанові, але не від нанесення власноручно та не від падіння та удару об тверду поверхню чи на ґрунт, про що свідчить характер ушкоджень (а. с. 146-147);

- висновком експерта № 56 від 16.03.2022, відповідно до якого механізм утворення тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілого ОСОБА_14 відповідає механізму утворення тілесних ушкоджень, продемонстрованому останнім під час проведення слідчого експерименту від 21.02.2022 за його участю (а. с. 149);

- протоколом пред`явлення речей для впізнання від 21.02.2022, згідно якого потерпілий ОСОБА_14 впізнав зв`язку ключів під № 4 на паску коричневого кольору в кількості 9 шт, 2 ключі жовтого кольору, 7 ключів сріблястого кольору, які останній впізнав за зовнішнім виглядом паска, та зовнішнім виглядом ключів, так як ними щодня користується (а. с. 150);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.02.2022, згідно якого свідок ОСОБА_16 впізнала чоловіка, якого бачила біля під`їзду буд. АДРЕСА_4 , яким є ОСОБА_10 (а. с. 152-154, 155).

Оцінюючи досліджені докази, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, отримані в порядку встановленому КПК, фактичні дані, отримані на підставі цих доказів не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження, у своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного і дають можливість суду дійти однозначного висновку, що винуватість ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення знайшла своє підтвердження.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, який з`ясувавши обставини кримінального провадження та давши належну оцінку зібраним та дослідженим доказам, дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК. При цьому слід зазначити, що версія обвинуваченого ОСОБА_10 , який не заперечив того факту, що 15.02.2022 о 14:30, перебуваючи на лузі між вул. Покрівська та вул. Ляшка в м. Лебедині, заволодів майном потерпілого ОСОБА_14 , була предметом перевірки судом першої інстанції і спростовується сукупністю досліджених доказів, у тому числі і показаннями самого обвинуваченого, який припускав можливість нанесення ним удару потерпілому.

Доводи апеляційних скарг про порушення права обвинуваченого на захист не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду, оскільки ОСОБА_10 не залучався до проведення слідчих (розшукових) дій в даному провадженні.

У цьому кримінальному провадженні таку слідчу дію як пред`явлення особи для впізнання за фотознімками було проведено за участі свідка ОСОБА_16 , в ході якої вказаний свідок впізнала чоловіка, якого бачила біля під`їзду буд. АДРЕСА_5 , про що за правилами ст. 104 КПК було складено відповідний протокол.

Відповідно ч. 1, 2, 6, 7 ст. 228 КПК встановлений порядок впізнання особи по фотознімкам.

Зі змісту протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.02.2022 (а. с. 152-154) убачається, що слідчий у приміщенні СВ ВП № 3 (м. Лебедин) Сумського РУП ГУНП в Сумській області у період часу, який зазначений у протоколі в присутності двох понятих, яким відповідно ст. 11, 13, 15, 66, 223 КПК роз`яснені їхні права й обов`язки, провів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками. Перед пред`явленням особи для впізнання слідчий з`ясував у свідка ОСОБА_16 , чи може вона впізнати особу, опитав про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких вона бачила цю особу. На запитання слідчого свідок повідомила, що зможе впізнати цю особу за такими прикметами: по рисам обличчя, носу, бровам, формі обличчя у лівій його частині. Згідно з довідкою до протоколу на фотознімку № 3 зображений ОСОБА_10 , якого свідок упізнала за характерними рисами обличчя.

Відтак колегія суддів не вбачає порушень КПК під час проведення пред`явлення особи для впізнання у цьому кримінальному провадженні.

Необґрунтованими є і доводи апеляційних скарг про те, що арешт речових доказів проведено у відстуність ОСОБА_10 і дані докази сторні захисту в порядку ст. 290 КПК не відкривались, оскільки майно, яке в межах кримінального провадження визнано речовими доказами, ОСОБА_10 не належить, арешт на нього не накладався і воно було передано на зберігання потерпілому ОСОБА_14 .

Отже, в ході судового розгляду були встановлені і досліджені всі обставини, з`ясування яких мало істотне значення для висновків суду та ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого рішення.

Відповідно вимог ст. 65 КК суд призначає покарання, враховуючи, наряду з іншим, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують, а згідно ч. 2 ст. 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_10 покарання за ч. 2 ст. 187 КК, суд першої інстанції, дотримуючись вимог кримінального закону, врахував як ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який згідно ст. 12 КК є особливо тяжким злочином, дані про особу винного, який раніше неодноразово судимий, негативно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікарів психіатра/нарколога не перебуває, заподіяні злочином збитки у добровільному порядку не відшкодував, так і обставини, що пом`якшують покарання щире каяття та обставини, що його обтяжують рецидив злочину та вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Будь-яких підстав для застосування до обвинуваченого ст. 69 КК, як про це ставиться питання в апеляційних скаргах, колегією суддів не вбачається, оскільки з урахуванням особи винного, конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення (через незначний проміжок часу після відбуття покарання за попереднім вироком), зазначені у вироку пом`якшуючі покарання обставини, які з достатньою повнотою враховані судом при визначенні розміру покарання, не є достатніми підставами для пом`якшення призначеного покарання.

Колегія суддів вважає, що саме таке покарання, яке було визначено судом першої інстанції, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та справедливому балансу між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основоположних прав особи, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи», а також є необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_10 і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

На підставі викладеного, оскаржуване судове рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та належним чином умотивованим, внаслідок чого вирок суду підлягає залишенню без змін, а апеляційні скарги без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418 і 419 КПК України,

постановила:

Вирок Лебединського районного суду Сумської області від 17.10.2022 відносно ОСОБА_20 залишити без змін, а апеляційні скарги ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом

трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня отримання копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4