Справа № 299/802/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.09.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря: ОСОБА_4 ,

учасників судового розгляду: прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/650/21 за апеляційною скаргою прокурора Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Виноградівського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 листопада 2021 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , фізичної особи - підприємця, із середньо-спеціальною освітою, розлученого, на утриманні має неповнолітню дитину, є особою з інвалідністю ІІІ групи, не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Вироком Виноградівського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 листопада 2021 року ОСОБА_6 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 286 КК України, та виправдано у зв`язку з недоведеністю того, що вчинено кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується.

Згідно з вироком, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

ОСОБА_6 15.01.2020 близько 19 години 00 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем марки "Fiat" моделі "Doblo", реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись із швидкістю 40 км/год, в темну пору доби, при сухому дорожньому покритті, на ділянці проїзної частини вул. Головної в с. Фанчиково Берегівського району Закарпатської області в напрямку м. Виноградів Закарпатської області, в порушення вимог пункту 12.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (із змінами), де передбачено, що у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги, пункту 12.3 Правил дорожнього руху, де закріплено, що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, проявляючи злочинну самовпевненість, легковажно розраховуючи на запобігання дорожньо-транспортній пригоді, відповідно не реагуючи на зміни дорожньої обстановки, але маючи об`єктивну можливість спостерігати за дорожньою обстановкою та зупинити керований ним транспортний засіб до місця зіткнення шляхом застосування екстреного гальмування і уникнути зіткнення з пішоходом в момент виникнення небезпеки для руху, в результаті чого навпроти будинку № 95 на вул. Головній в с. Фанчиково Берегівського району Закарпатської області, розташованого з правого боку за напрямком руху автомобіля, допустив наїзд передньою правою частиною автомобіля марки "Fiat" моделі "Doblo", реєстраційний номер НОМЕР_1 , на пішохода ОСОБА_9 , яка повинна була діяти згідно вимог пункту 4.4 Правил дорожнього руху, де передбачено, що у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості пішоходи, які рухаються проїзною частиною чи узбіччям, повинні виділити себе, а за можливості мати на зовнішньому одязі світлоповертальні елементи, для своєчасного їх виявлення іншими учасниками дорожнього руху, та підпункту "а" пункту 4.14 Правил дорожнього руху, де передбачено, що пішоходам забороняється: виходити на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху, рухалася краєм проїзної частини в попутному з автомобілем напрямку, з певною швидкістю, внаслідок чого від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_9 померла на місці пригоди.

Згідно висновку експерта від 12.02.2020 № 13 пішохід ОСОБА_9 в результаті дорожньо-транспортної пригоди отримала наступні тілесні ушкодження: набряк в правій параорбітальній ділянці; синець на шкірних покривах внутрішньо-задньої поверхні середньої третини лівої гомілки; ділянки зсаднення на шкірних покривах передньої поверхні лівого колінного суглоба; садно на шкірних покривах тильної поверхні правої кисті в проекції II та III міжп`ястково-фалангових суглобів; переломи ІІ-ІІІ ребер по правій лопатковій лінії та переломи ІV-V-VІ ребер по правій підпахвовій лінії; крововилив у м`які покриви голови зі сторони їх внутрішньої поверхні, в правій тім`яно-потиличній ділянці; перелом кісток склепіння черепа в правій потиличній ділянці; крововилив під м`якою мозковою оболонкою, в ділянці правої потиличної долі головного мозку, які знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням її смерті.

Смерть ОСОБА_9 настала внаслідок важкої черепно-мозкової травми, що супроводжувалась переломом кісток склепіння черепа, крововиливом під м`яку мозкову оболонку та шлуночки головного мозку, набряк речовини головного мозку, що обумовило зупинку функції центральної нервової системи, зупинку серцевої діяльності та дихання і стало безпосередньою причиною смерті.

Згідно висновку експерта Закарпатського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України від 26.02.2020 № 10/83 з технічної точки зору в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди є обставини, пов`язані з тим, що водій автомобіля марки "Fiat" моделі "Doblo", реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_6 , маючи об`єктивну можливість виявити пішохода на своїй смузі руху, який рухався в попутному напрямку, не дотримавшись вимог пункту 12.3 Правил дорожнього руху, не застосував своєчасно екстрене гальмування в момент виникнення небезпеки для руху транспортного засобу.

Невиконання водієм ОСОБА_6 вказаних вимог Правил дорожнього руху знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, які настали, а саме: скоєння дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої сталася смерть пішохода.

За наведених обставин ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 286 КК України, - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Прокурор в апеляційній скарзі просить вирок скасувати, вважає його незаконним у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неповнотою судового розгляду та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Просить постановити новий вирок суду, яким визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки, а на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування основного покарання з випробуванням на 3 роки та покласти обов`язки передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення учасників судового розгляду: прокурора ОСОБА_5 , яка підтримала апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, дослідивши зібрані у кримінальному провадженні докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності потерпілої сторони, неявка якої, з огляду на положення ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. Приймаючи рішення про розгляд апеляційної скарги за відсутності потерпілої сторони береться до уваги те, що вона належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, клопотань чи заяв про відкладення її розгляду не подавала; апеляційним судом не визнавалась обов`язковість явки потерпілої на розгляд апеляційної скарги.

Згідно ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

При оцінці доводів апеляційної скарги щодо незаконності та необґрунтованості судового рішення щодо обвинуваченого ОСОБА_6 колегія суддів бере до уваги таке.

Так, відповідно до ст.ст. 370, 371, 373, 374 КПК України судове рішення (вирок), який ухвалюється іменем України, є найважливішим актом правосуддя в кримінальних справах, повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, у тому числі ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням, передбачених цим Кодексом, вимог щодо кримінального провадження, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням у ньому належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

У мотивувальній частині вироку в разі визнання особи винуватою зазначаються: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви не врахування окремих доказів; мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованим, якщо судом приймалися такі рішення; обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання; мотиви призначення покарання, звільнення від відбування покарання, застосування примусових заходів медичного характеру при встановленні стану обмеженої осудності обвинуваченого, застосування примусового лікування відповідно до статті 96 Кримінального кодексу України, мотиви призначення громадського вихователя неповнолітньому; підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду; мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Колегія суддів вважає, що при розгляді кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_6 судом першої інстанції не дотримані передбачені ст. 7 КПК України загальні засади кримінального провадження, допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неповнота та поверховість при дослідженні його фактичних обставин, зокрема, викладені у вироку висновки не підтверджені наведеними у ньому доказами, які були досліджені під час судового розгляду, у зв`язку із чим такий не може бути визнано законним та обґрунтованим.

Разом із тим, після ухвалення порядку дослідження доказів (допит обвинуваченого та дослідження даних, які характеризують його особу), суд із власної ініціативи, порадившись на місці без видалення до нарадчої кімнати, за відсутності клопотань сторін обвинувачення та захисту, у порушення вимог ст.22 КПК України, оголосив рішення про повне дослідження доказів.

З огляду на вищенаведене, вказане свідчить про те, що встановлений судом порядок дослідження доказів породжує обґрунтовані сумніви у розумінні обвинуваченим та потерпілим положень ст.349 КПК України.

Крім того, обґрунтовуючи виправдувальний вирок щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , суд першої інстанції дав неправильну оцінку експертному висновку та необґрунтовано визнав його недопустимим доказом, що є незаконним та не ґрунтується на вимогах закону.

При цьому, стороною захисту не ставилось під сумнів допустимість цього експертного висновку як доказу, а відповідно до постанови Верховного Суду у справі №737/838/16-к від 11.05.2021, обвинувачення може не подавати докази на підтвердження допустимості та достовірності доказів, якщо захист не поставив їх під сумнів.

Зокрема, не дивлячись на те, що обвинувачений ОСОБА_6 визнав свою вину та надав послідовні показання з обставин вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, суд першої інстанції дійшов до необґрунтованого та безпідставного висновку про те, що показання обвинуваченого не виступають достатнім доказом для встановлення факту скоєння ДТП і при цьому у порушення вимог ст.374 КПК України, судом не наведено мотивів, із яких суд відкидає докази обвинувачення, а саме показання обвинуваченого, висновки експертів та інші.

За таких обставин, апеляційні доводи прокурора щодо неповноти при дослідженні пред`явлених стороною обвинувачення доказів, невідповідності викладених у вироку висновків фактичним обставинам кримінального провадження та про невмотивованість висновків суду, викладених у виправдувальному вироку, заслуговують на увагу.

З огляду на наведене вище, висновок суду першої інстанції про визнання ОСОБА_6 невинуватим за пред`явленим йому обвинуваченням за ч.2 ст.286 КК України, за відсутністю події злочину, в якому він обвинувачується, визнається таким, що не відповідає фактичним обставинам справи та не ґрунтується на вказаних вище приписах кримінального процесуального закону. При цьому будь-ким з учасників судового провадження не оспорюється факт вчинення передбаченого ч.2 ст.286 КК України кримінального правопорушення.

Встановлені апеляційним судом та наведені вище обставини свідчать про те, що судом першої інстанції допущено порушення вимог кримінального процесуального закону, яке колегія суддів апеляційного суду, з огляду на вищевказані порушення вимог КПК України, не може виправити, використовуючи свої повноваження.

У відповідності до п.2 ч.1 ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є зокрема невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Частиною 1 ст.411 КПК України передбачено, що судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо: висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду; суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки; за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші; висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності.

За таких обставин, для повного та всебічного розгляду кримінального провадження апеляційний суд призначає новий його розгляд в суді першої інстанції.

При новому розгляді кримінального провадження, суду першої інстанції необхідно безпосередньо дослідити всі доказі щодо всіх обставин справи, усунути суперечності у разі їх наявності, дати доказам належну правову оцінку та проаналізувати їх з дотриманням вимог діючого законодавства. За результатами розгляду справи ухвалити законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу прокурора Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Вирок Виноградівського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 листопада 2021 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, - скасувати, призначивши новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції в іншому складі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді