Справа № 308/375/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 січня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області - ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у рамках кримінального провадження, відомості про яке 28.12.2023 року внесені до ЄРДР за №0001352, про накладення арешту на майно,-

В С Т А Н О В И В :

З внесеного прокурором клопотання та доданих матеріалів вбачається, що 27.12.2023 року в чергову частину Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області надійшло повідомлення від ст. солдата ЗСУ про те, що за адресою м. Ужгород, пр. Свободи, 52 було виявлено гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 при якому виявлено пакунок з речовиною рослинного походження зеленого кольору.

Дані відомості було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001352 від 28.12.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

27.12.2023 року під час огляду місця події за адресою м. Ужгород, пр. Свободи, 52 було виявлено та вилучено:

- один поліетиленовий згорток із рослинною речовиною зеленого кольору, зовні схожою на наркотичну яку упаковано до спеціального пакету НПУ №PSP2028600.

- мобільний телефон марки "Iphone», який упаковано до спеціального пакету Національна поліція України №PSP2028601.

У органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що тимчасово вилучені під час огляду місця події речі, а саме: один поліетиленовий згорток із рослинною речовиною зеленого кольору, зовні схожою на наркотичну яку упаковано до спеціального пакету НПУ №PSP2028600; мобільний телефон марки "Iphone», який упаковано до спеціального пакету Національна поліція України №PSP2028601, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України та містить на собі сліди вчинення кримінальних правопорушень.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що вище вказані речовини та мобільний телефон являюся речовими доказами по даному кримінальному провадженні, оскільки зберегли на собі сліди злочину та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому прокурор просить накласти арешт на вищезазначені вилучені речі.

У судове засідання прокурор подав до суду письмову заяву про розгляд клопотання без його участі.

Володілець майна у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно і належним чином, про що свідчить наданий дізнавачем рапорт.

Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України неявка вказаних осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Зважаючи на неявку в судове засідання осіб, які беруть участь у розгляді клопотання, фіксування за допомогою технічних засобів, відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, не здійснювалося.

Дослідивши матеріали внесеного клопотання з додатками, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

В частині 1 статті 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч.2 цієї ж статті арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За змістом ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

З матеріалів клопотання слідує, що сектором дізнання Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 28.12.2023 року внесені до ЄРДР за №0001352, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.309 КК України.

Встановлено, що в ході огляду місця події від 27.12.2023 року, за адресою м. Ужгород, пр. Свободи, 52 було виявлено та вилучено один поліетиленовий згорток із рослинною речовиною зеленого кольору, зовні схожою на наркотичну, яку упаковано до спеціального пакету НПУ №PSP2028600, мобільний телефон марки «Іphone», який упаковано до спеціального пакету Національна поліція України №PSP2028601.

28.12.2023 року постановою дізнавача вказані речовини та мобільний телефон визнано речовими доказами по справі.

На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України прокурор довів слідчому судді необхідність арешту вилучених речовин з метою збереження речових доказів, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

Прокурором доведено, що вилучені під час огляду місця події від 27.12.2023 року, речовини мають значення речового доказу у кримінальному проваджені №0001352 та відповідають критеріям, зазначених у ст. 98 КПК України, оскільки зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, є предметом злочину, можуть містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому клопотання в цій частині слід задоволити.

Що стосується внесеного прокурором клопотання в частині вимог про накладення арешту на вилучений мобільний телефон, то слід зазначити наступне.

Встановлено, що в ході проведення огляду також було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Іphone», який упаковано до спеціального пакету Національна поліція України №PSP2028601.

Однак, слідчим не надано суду жодних належних та допустимих доказів, якими може бути підтверджено те, що такий отриманий внаслідок вчинення злочину чи містить інші відомості, які підлягають доказуванню в рамках даного кримінального провадження.

На думку слідчого судді, вказаний мобільний телефон не підпадає, у порушеному кримінальному провадженні, під ознаки речового доказу, що визначені в ч.1 ст. 98 КПК України.

З огляду на вищезазначене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання в частині накладення арешту на мобільний телефон є безпідставним на необґрунтованим, а тому до задоволення не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора задоволити частково.

Накласти арешт у рамках кримінального провадження №0001352 на речі, які було виявлено та вилучено 27.12.2023 року під час огляду місця події за адресою м. Ужгород, Пр. Свободи, 52, а саме на:

- один поліетиленовий згорток із рослинною речовиною зеленого кольору, зовні схожою на наркотичну яку упаковано до спеціального пакету Національна поліція України №PSP2028600.

В решті вимог клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1