Номер провадження: 11-сс/813/1835/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна адвокат ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 27.10.2023 року про арешт майна у кримінальному провадженні №0000103 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.262, ч.1, ч.2 ст.263, ч.4 ст.187 КК України,

установив

Зміст оскаржуваного судового рішення

Ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_10 та накладений арешт на автомобіль марки «Suzuki Vitara» державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу автомобіль «Suzuki Vitara» державний номерний знак НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження і користування вказаним транспортним засобом власником та іншими особами.

Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя зазначив, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених осіб пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів.

Зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді адвокат ОСОБА_8 в інтересах власника майна ОСОБА_9 , подав апеляційну скаргу, в якій вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, посилаючись на наступне.

- власник майна не є підозрюваним у даному кримінальному провадженні та не має жодного відношення до скоєних злочинів;

- арештований автомобіль не відповідає критеріям речових доказів;

На підставі цього, просить ухвалу слідчого судді про арешт майна скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Позиції учасників апеляційного розгляду

Заслухавши доповідача, пояснення адвоката, яка підтримала доводи апеляційної скарги і просила її задовольнити, прокурора, який заперечував проти її задоволення, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Частина 1 ст. 170 КПК України передбачає що, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

При цьому, ч. 2 вказаної норми встановлює, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Так, відповідно до змісту клопотання прокурора, 16.05.2023 до ВП №3 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області, надійшла заява від ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що 16.05.2023 приблизно о 12:20 годині, невстановлена особа знаходячись в автомобілі ОСОБА_11 , вчинила розбій, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу в умовах воєнного стану, та заволоділа майном ОСОБА_11 , а саме: сумкою в якій знаходилися грошові кошти у сумі 4500 гривень, пенсійним свідоцтвом, свідоцтвом про реєстрацію ТЗ, посвідчення водія.

В ході проведення досудового розслідування було встановлено та затримано осіб, причетних до вчинення вказаного злочину, а саме: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Під час допиту підозрюваного ОСОБА_12 , останній пояснив що приблизно в березні-квітні 2023 року він познайомився із ОСОБА_13 , який на той час проходив службу в ЗСУ у м. Суми та після знайомства неодноразово підтримував з ним зв`язок.

З показань підозрюваного ОСОБА_12 також отримано наступну інформацію, яка також підтверджується допитами свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 про те, що приблизно на початку травня 2023 року ОСОБА_13 , зателефонував ОСОБА_12 та запропонував йому легкий заробіток, пояснивши, що для цього потрібно поїхати до м. Одеси, а інші деталі повинен був розповісти дорогою, на що ОСОБА_12 погодився.

09.05.2023 року ОСОБА_13 , на своєму автомобілі «Ауді» реєстраційний знак « НОМЕР_3 » забрав у раніше домовленому місці ОСОБА_12 , та вони почали рухатися в напрямку м. Одеси. Коли ОСОБА_12 сів до автомобіля ОСОБА_13 , то побачив що на задньому сидінні в автомобілі знаходиться дорожня сумка з якої видніється зброя, а саме: АК, магазини до нього, ручні гранати та предмет схожий на пістолет. На запитання ОСОБА_12 щодо зброї, ОСОБА_13 повідомив що йому, нібито, дозволили взяти вказану зброю з його військової частини, де він проходить службу.

Дорогою до м. Одеси ОСОБА_13 розповів ОСОБА_12 подробиці справи на яку він запропонував поїхати, а саме: що в м. Одеса проживає його знайомий на ім`я ОСОБА_16 , який має надати інформацію щодо невідомого чоловіка в якого за місцем мешкання знаходиться велика сума грошових коштів, які можна викрасти.

10.05.2023 року, ОСОБА_13 разом з ОСОБА_12 приїхали до

АДРЕСА_1 , де їх зустрів знайомий ОСОБА_13 на ім`я ОСОБА_16 , який провів їх до квартири АДРЕСА_2 . На той час у квартирі перебувала жінка на ім`я ОСОБА_17 , яку ОСОБА_16 представив як свою знайому.

Через декілька днів за вказаною адресою приїхав чоловік на ім`я ОСОБА_18 , який розповів присутнім подробиці щодо особи відносно якої потрібно здійснити розбійний напад, повідомивши що вказана особа йому знайома та на своєму мобільному телефоні показав фото чоловіка та фото автомобіля на якому він пересувається. Далі, ОСОБА_18 запропонував присутнім поїхати в с.Олександрівка, щоб показати чоловіка, відносно якого потрібно вчинити злочин та обговорити можливі шляхи втілення злочину. Вийшовши з квартири ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , сіли до автомобіля, який перебував у користуванні ОСОБА_19 , а саме « ОСОБА_20 » реєстраційний знак НОМЕР_1 , та поїхали до с.Олександрівка Одеського району, де ОСОБА_18 показав магазин в якому працює дружина потерпілого та в якому більшу частину часу потерпілий проводить. Після чого, ОСОБА_18 відвіз ОСОБА_13 та ОСОБА_12 до с.Першотравневе, де показав можливі шляхи для втілення злочинного плану.

15.05.2023 приблизно о 18:00 годин, на квартиру по вул.Пантелеймонівській приїхав чоловік на ім`я ОСОБА_21 який являється давнім знайомим ОСОБА_13 , та всі присутні приступили до обговорення деталей скоєння розбійного нападу відносно ОСОБА_22 . Так, ОСОБА_13 , розподілив ролі та обов`язки кожного учасника нападу, повідомивши, що функцію водія буде виконувати його знайомий ОСОБА_23 , ОСОБА_12 . ОСОБА_13 , пояснив, що вони з ОСОБА_21 та ОСОБА_24 привезуть його до в с.Олександрівка, де йому потрібно буде зайти до магазину де працює дружина потерпілого та замовити у потерпілого послугу перевезення до сусіднього села Першотравневе Одеського району (оскільки потерпілий надає послуги перевезення), та на під`їзді до вказаного села ОСОБА_12 , повинен нанести потерпілому удари, зв`язати його скотчем, та забрати у нього ключі від квартири, які він повинен буде передати ОСОБА_13 , який разом з чоловіком на ім`я ОСОБА_21 та ОСОБА_25 будуть очікувати його біля колишнього блокпосту між селами Кінне та Першотравневе Одеського району. Після чого ОСОБА_13 , повідомив чоловіку на ім`я ОСОБА_21 , що він буде утримувати двері ліфту та слідкувати за обстановкою в той час коли ОСОБА_13 , буде викрадати з квартири потерпілого сейф. Назар з ОСОБА_19 повинні були очікувати на квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , щоб відразу після вчинення розбійного нападу перевезти речі на іншу орендовану ними квартиру.

У подальшому, у відповідь на доручення отримано інформацію, що до вказаного кримінального правопорушення може бути причетний: ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 , у користуванні якого перебуває транспортний засіб марки «Suzuki Vitara» державний номерний знак НОМЕР_1 .

Відповідно до інформації Сервісного центру МВС України транспортний засіб марки «Suzuki Vitara» державний номерний знак НОМЕР_1 на праві власності належить ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_5 .

Під час проведення невідкладних слідчих дій, а саме 17.10.2023 о 18.20 годин, поблизу магазину «Домашний», розташованого за адресою: м.Одеса, вул.Паустовського, буд.27А, після збуту наркотичної речовини канабісу, вчиненого повторно, співробітниками правоохоронних органів в порядку ст.208 КПК України, затримано ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

17.10.2023 в період з 21.25 год. по 22.08 год., в порядку ст.236 КПК України, на підставі ухвали слідчого судді, проведено обшук у транспортному засобі марки «Suzuki Vitara» державний номерний знак НОМЕР_1 , в ході якого вилучено: автомобіль «Suzuki Vitara» державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу автомобіль «Suzuki Vitara» державний номерний знак НОМЕР_1 , НОМЕР_2 .

Постановою старшого слідчого від 17.10.2023 року автомобіль «Suzuki Vitara» державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль «Suzuki Vitara» державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 були визнані речовим доказом у кримінальному провадженні №0000103 від 16.05.2023 року (а.с. 86-89).

Як вбачається зі змісту клопотання прокурора про накладення арешту на майно в межах кримінального провадження №0000103 від 16.05.2023(а.с. 1-5), слідчий визначив метою накладення арешту на зазначене в ньому майно збереження речових доказів та запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна., хоча при цьому конкретно мету та правову підставу арешту майна не обґрунтував, а лише поверхово послався на положення ст. 170 КПК України, які загалом визначають поняття арешту майна.

Водночас, на переконання апеляційного суду, слідчий суддя залишив поза увагою той факт, що клопотання прокурора про накладення арешту на майно не відповідає вимогам ст. 171 КПК України з огляду на наступні обставини.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень ст. 170 Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до ч. 6 ст. 170 цього Кодексу.

Приписами ст. 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В порушення зазначених вимог кримінального процесуального закону, прокурором в клопотанні не було наведено та до самого клопотання не було додано документів, які б підтверджували підстави і мету відповідно до положень ст. 170 Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Апеляційний суд враховує пояснення, надані прокурором у судовому засіданні відносно того, що в рамках вказаного провадження можливо буде призначено експертизу.

Однак, прокурор не зазначив на предмет чого можуть призначити експертизу і чому вона не призначена до цього часу.

Разом з тим, у контексті того, що метою накладення арешту прокурором визначено необхідність збереження речових доказів, колегія суддів зауважує, що із аналізу змісту клопотання не видається можливим встановити, яке доказове значення у вказаному провадженні мають вилучений автомобіль, який за своєю природою не містить жодної інформаційно-доказової бази та дозвіл на його вилучення відсутній в ухвалі слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 17.10.2023.

Крім того, прокурором в клопотанні не було зазначене відповідне обґрунтування необхідності накладення арешту на вилучене майно (автомобіль), зокрема, не було доведено причетності такого майна до розслідуваного кримінального провадження №0000103 від 16.05.2023 за ознаками вчинення злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 262, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 263 КК України та яким чином вилучений автомобіль відповідає критеріям, передбачених ч. 1 ст. 98 КПК України для речових доказів.

Отже, прокурор подав клопотання про накладення арешту, не вмотивувавши його належним чином, а слідчий суддя, задовольнивши це клопотання, також не навів відповідних мотивів.

Більш того, як вбачається зі змісту ухвали слідчого судді, розглядаючи клопотання, слідчий суддя при накладенні арешту на майно фактично обмежився лише наведенням фактичних обставин відповідно до клопотання прокурора, цитуванням вимог кримінального процесуального закону та узагальненим посиланням на те, що накладення арешту необхідне для забезпечення можливості встановлення важливих обставин в кримінальному провадженні.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Аналіз змісту ухвали слідчого судді свідчить про те, що вона копіює зміст клопотання слідчого, посилання на ст.ст. 98, 170 КПК України, але не містить докладних мотивів на обґрунтування судового рішення, при цьому, слідчий суддя посилається в ухвалі на необхідність накладення арешту на зазначене вище майно з метою забезпечення збереження речових доказів, однак при цьому не мотивує необхідності накладення арешту на майно.

Частиною третьою статті 172 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Таким чином, апеляційним судом встановлено, що слідчий суддя при прийнятті до розгляду клопотання слідчого про накладення арешту на майно не звернув уваги на його невідповідність вимогам ст. 171 КПК України та не виконав приписів ч. 3 ст. 172 КПК України, згідно яких встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 цього Кодексу, своєю ухвалою повертає клопотання прокурору з встановленням строку в 72 години для усунення недоліків.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

При цьому п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачає, що підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно ч. 1 ст. 412 КПК України істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього закону, які перешкоджали чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Отже, колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання прокурора слідчим суддею були допущені перелічені вище, істотні порушенням вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Враховуючи встановлене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням нової ухвали, якою клопотання прокурора необхідно повернути прокурору для усунення недоліків протягом сімдесяти двох годин з моменту його отримання.

Керуючись ст. ст. 170-173, 309, 376, 404, 405, 407,409, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

постановив

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 27.10.2023 року про арешт майна у кримінальному провадженні №0000103 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.262, ч.1, ч.2 ст.263, ч.4 ст.187 КК України скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_10 про арешт майна повернути прокурору для усунення недоліків, вказаних в мотивувальній частині ухвали апеляційного суду протягом 72 годин з моменту отримання копії зазначеної ухвали.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4