Справа №295/9752/22
УХВАЛА

17.01.2024 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового

засідання ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0001350 про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, особа з інвалідністю 3-ї групи проживаючого до арешту за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України,

встановив:

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строків тримання під вартою обвинуваченому на строк 60 днів, оскільки відсутні підстави для зміни обраного запобіжного заходу, посилаючись на те, що є ризик, передбачений ст. 177 КПК України, який став підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу, а саме: обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Представник потерпілого підтримала указане клопотання прокурора. Показала, що потерпілий та його мати, які давали покази по даній справі і є сусідами з обвинуваченим та побоюються за своє життя та здоров`я у випадку якщо останній буде перебувати на волі.

Обвинувачений та захисник заперечували щодо задоволення клопотання прокурора. Захисник обвинуваченого просив змінити запобіжний захід на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою. Зазначив те, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання, хворіє, має міцні соціальні зв`язки та господарство. Нормальні стосунки з потерпілим, що підтверджено відео слідчого експерименту.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 22.07.2022 обвинуваченому ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який в подальшому неодноразово продовжувався, останній раз ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 30.11.2023 до 28.01.2024 (включно).

Заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Враховуючи викладене, особу обвинуваченого ОСОБА_5 , тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких останній обвинувачується, одне із яких умисний особливо тяжкий злочин, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, характер кримінальних правопорушень у яких обвинувачується ОСОБА_5 , що останній раніше не судимий згідно ст. 89 КК України, має постійне місце проживання, ризик, передбачений ст. 177 КПК України, який був врахований під час обрання та продовження обвинуваченому такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, існує та дає достатні підстави вважати, що останній може вчинити інше кримінальне правопорушення. До того ж, суд враховує те, що ОСОБА_5 та потерпілий є сусідами та згідно показів останнього у них тривалі неприязні стосунки.

Суд також враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року, в якій Суд зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за особливо тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилятись від слідства.

За таких обставин, суд вважає що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, а тому приходить до висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою на 60 днів, без визначення розміру застави, згідно п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України.

Враховуючи викладене, доводи сторони захисту не є такими, що беззаперечно можуть бути підставою для зміни запобіжного заходу, тому суд не може покласти їх в основу свого рішення.

Керуючись ст.ст. 177, 183, 184, 199, 331 КПК України,

постановив:

Продовжити ОСОБА_5 дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк до 16.03.2024 (включно).

В задоволенні клопотання сторони захисту про зміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу тримання під вартою на інший не пов`язаний з триманням під вартою - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Суддя: