Номер провадження по справі 1-кп/387/19/23
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 грудня 2023 року смт Добровеличківка
Добровеличківський районний суд Кіровоградської області
в складі головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта повна загальна середня, непрацюючого, одружений, на утриманні одна малолітня дитина, раніше судимий 10.02.2015 Добровеличківським районним судом за ч.1 ст.309, ч.ч.1,2 ст. 317, ч.1 ст.263, ч.3 ст.186 КК України до покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі, 11.09.2020 звільнений з місць позбавдення волі по відбуттю строку покарання, судимість у встановленому законом порядку не знята та не погашена,-
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
ОСОБА_3 вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом за таких обставин.
Потерпіла в судовому засіданні надала показання, що автомобіль перебував у законному користуванні в її сина ОСОБА_7 та 06.12.2020 до неї прийшов наряд поліції та повідомили, що сталося ДТП за участі її автомобіля. Їй відомо, що за кермом був не її син, а ОСОБА_3 . Син доїхав додому на таксі. Очевидцем подій не була та позовні вимоги підтримує повністю. Моральні страждання вона отримала у зв`язку із викраденням автомобіля та його пошкодженням обвинуваченим, внаслідок чого погіршився її стан здоров`я бо вона в поважному віці та сильно боліло серце.
Крім показань обвинуваченого та потерпілої в судовому засіданні вина ОСОБА_3 доводиться такими показаннями свідків та письмовими доказами.
Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні надав показання, що 06.12.2020 зустрів ОСОБА_9 , а також зустрілися із ОСОБА_3 та усі поїхали до бару " ОСОБА_10 " де вживали спиртні напої. В подальшому вони поїхали до їх знайомого ОСОБА_14 в смтДобровеличківку. По приїзду ОСОБА_3 попросив у нього покататися автомобілем, однак він відмовив. При виході з автомобіля ключі залишив у замку запалення. В автомобілі залишилися ОСОБА_3 та ОСОБА_9 , які перебували в стані алкогольного сп`яніння. Він пішов до хати ОСОБА_14 та обох осіб залишив в автомобілі. Через декілька хвилин коли він вийшов з будинку, то його автомобіля вже на місті не було. Після цього він почав шукати телефон щоб зателефонувати з приводу викрадення автомобіля. Дозволу ОСОБА_3 керувати транспортним засобом він не надавав та ОСОБА_3 жодного разу до цієї події не керував його автомобілем. Через деякий час йому стало відомо, що автомобіль перекинутий та ОСОБА_3 йому обіцяв все відшкодувати за завдані збитки, але нічого не відшкодував.
Свідок ОСОБА_15 надав показання, що він 06.12.2020 сиділи вдома та святкували день ЗСУ. До його будинку за адресою АДРЕСА_2 та близько 22 години до нього приїхали автомобілем ВАЗ ОСОБА_3 , ОСОБА_9 і ОСОБА_7 . Пам`ятає що в будинок заходив ОСОБА_7 та ОСОБА_3 заходив на подвір`я. Також в будинку були ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та інші. В подальшому коли ОСОБА_7 йшов до автомобіля то автомобіль зник і ОСОБА_7 вигукнув, щоб він телефонував ОСОБА_3 . Після цього ОСОБА_7 звернувся в поліцію та в подальшому з`ясувалося, що автомобіль був перекинутий. По приїзду на місце знаходження автомобіля не доїжджаючи до Піщанобрідського лісу в автомобілі був ОСОБА_9 , який спав, але ОСОБА_3 на місці не було. ОСОБА_9 не вмів керувати автомобілем та не мав відповідного посвідчення водія.
Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні надав показання, що приїхав на місце ДТП за участі автомобіля потерпілої, та на місці події ні пасажирів ні водія перекинутого автомобіля не було. Пізніше з`явився ОСОБА_7 . Хто був за кермом не бачив. В подальшому він дізнався від людей, що за кермом був ОСОБА_3 .
Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні надав показання, що йому взимку після півночі зателефонувала ОСОБА_3 дружина та попросила забрати пасажирів. Вона сіла в автомобіль у центрі Добровеличківки та вони поїхали на об`їзну неподалік Піщанобрідського лісу де на обочині сиділи обвинувачений ОСОБА_3 із ОСОБА_9 . Коли зупинився, то ОСОБА_3 говорив, що замовить трактор щоб перевернути і забрати автомобіль. Хто саме був за кермом автомобіля ні ОСОБА_3 ні ОСОБА_9 не говорили.
Також суд в судовому засіданні дослідив і письмові докази.
Відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 07.12.2020 встановлено, що ОСОБА_3 перебуває в стані алкогольного сп`яніння ( Т.1 а.с.82).
Постановою про визнання речовими доказами та долучення їх до матеріалів кримінального провадження від 29.12.2020, визнано речовими доказами сліди папілярних візерунків пальців рук, дактилоскопічна карта на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дактилоскопічна карта ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які упаковано до експертного дослідження до пакету «Експертна служба» № 5295054 ( Т.1 а.с.120).
Отже оцінюючи докази в їх сукупності суду доведено про наявність складу кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.289 КК України, а вина ОСОБА_3 у скоєнні незаконного заволодіння транспортним засобом, доведена повністю. Його дії судом кваліфікуються за ч.1 ст.289 КК України.
Відповідно до вимог ч.2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
При обранні обвинуваченому виду та міри покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального проступку, особу ОСОБА_3 , обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, по місцю проживання характеризується посередньо, офіційно не працює, одружений , має неповнолітню дитину, яка разом з ним не проживає, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше судимий 10.02.2015 Добровеличківським районним судом за ч.1 ст.309, ч.1,2 ст. 317, ч.1 ст.263, ч.3 ст.186 КК України до покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі, 11.09.2020 звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання, судимість у встановленому законом порядку не знята та не погашена. Крім того суд враховує відомості досудової доповіді відносно особи обвинуваченого, а саме ризик вчинення ОСОБА_3 повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як середній. На думку органу пробації, виправлення ОСОБА_3 без позбавлення чи обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства. На думку органу пробації, виконання покарання у громаді можливе у винятковому порядку за умови здійснення інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень та проходження пробаційної програми.
Суд встановив, що інкриміноване кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим 06.12.2020 в період, коли судимість у встановленому законом порядку не знята та не погашена.
Крім того, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України врахує суспільну небезпеку винного, який незважаючи на наявність судимості знову вчинив умисне кримінальне правопорушення.
При призначенні покарання, суд враховує, що обвинувачений неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів та у сфері обігу наркотичних засобів психотропних речовин і прекурсорів.
Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття.
Обставиною, що обтяжує покарання, - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Суд також враховує, що прокурор та потерпіла просили призначити покарання з ізоляцією від суспільства у виді позбавлення волі.
Суд також вважає, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів неможливе без застування реального покарання у виді позбавлення волі.
Зважаючи, що обвинувачений знехтував наданим державою шансом на виправлення, застосування більш м`якого покарання не буде відповідати його суспільній небезпеці та сприятиме спричиненню ним подальшої шкоди суспільству, шляхом вчинення нових кримінальних правопорушень.
Також прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Враховуючи клопотання прокурора та те, що ОСОБА_3 не зробив належних висновків і в період не знятої та не погашеної судимості знову вчинив умисне кримінальне правопорушення, а отже наявний ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, а також наявний ризик переховування засудженого або вчинення іншого кримінального правопорушення.
Згідно із заявленим потерпілою ОСОБА_6 цивільного позову, в порядку ст. 128 КПК України, остання порушує питання про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 84 357 гривень 50 копійок, зокрема: в рахунок відшкодування моральної шкоди 50 000 грн, матеріальної шкоди 34 357 гривень 50 копійок.
При вирішенні цивільного позову потерпілої ОСОБА_6 суд виходить з вимог ст.ст. 23, 1167 ЦК України та роз`яснень, що містяться у постанові Пленуму ВСУ від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» і вважає, що незаконними діями обвинуваченого ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_6 заподіяна моральна шкода.
При визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 суд враховує, що внаслідок протиправних дій останнього потерпілій ОСОБА_6 заподіяна шкода немайнового характеру, внаслідок її моральних та фізичних страждань. Зокрема, протиправні дії обвинуваченого наповнили життя потерпілої стресогенними чинниками в таких сферах життєдіяльності як: емоційно-вольова сфера особистості; система особистих цінностей і світогляду; соціальні, професійні і родинні стосунки; фізичний та психічний стан здоров`я.
З огляду на викладене та визнання позову ОСОБА_3 розмір заподіяної потерпілій ОСОБА_6 моральної шкоди суд оцінює в сумі 50 000 гривень приймаючи до уваги зухвале заволодіння транспортним засобом ОСОБА_3 та подальше пошкодження автомобіля після його перекидання, глибину моральних та психічних страждань потерпілої, яка в поважному віці, визнання обвинуваченим позовних вимог у повному обсязі, а тому цивільний позов потерпілої необхідно задовольнити.
Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршенням здібностей потерпілого або позбавленням його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
Згідно з роз`ясненнями у п.9 Постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року (з подальшими змінами та доповненнями) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Також підлягають стягненню матеріальні збитки в розмірі 34 357 грн 50 копійок.
Згідно з вимогами п. 3 ч. 2 ст.11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Відповідно до ч. 1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Отже суд доходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Щодо клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили.
Суд дослідив матеріали справи та вважає, що процесуальні ризики, передбачені п.п.1, 5 ч. 1, ст.177 КПК України, які були заявлені під час попереднього застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися, не перестали існувати, й виправдовують подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою.
Отже з метою належної процесуальної поведінки та запобіганню ризикам вчинення нового злочину, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 необхідно продовжити до набрання вироком законної сили.
Процесуальні витрати у розмірі 5230 гривень 40 копійок необхідно покласти на обвинуваченого.
Доля речових доказів має бути вирішена в порядку передбаченому ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 17, 100, 124, 369, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, ст. 62, ст. 63 Конституції України, ст. 5, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року (зі змінами та доповненнями внесеними Протоколом № 11 від 11.05.1994 року, Протоколом № 14 від 13.05.2004 року), суд, -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України та призначити покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести ) місяців позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислювати з 13 травня 2021 року з часу затримання.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк покарання строк тримання під вартою (строк попереднього ув`язнення) ОСОБА_3 з 06.11.2023, із співвідношення одному дню тримання під вартою (попереднього ув`язнення) відповідає один день позбавлення волі.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити до набрання вироком законної сили.
Цивільний позов цивільного позивача ОСОБА_6 до цивільного відповідача ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 майнову шкоду у розмірі 34 357 (тридцять чотири тисячі триста п`ятдесят сім) гривень 50 копійок.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь Кіровоградського НДЕКЦ процесуальні витрати за проведення судової автотоварознавчої експертизи в сумі 3922 ( три тисячі дев`ятсот двадцять дві ) гривень 80 копійок.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь Кіровоградського НДЕКЦ процесуальні витрати за проведення судової дактилоскопічної експертизи в сумі 1307 ( одна тисяча триста сім ) гривень 60 копійок.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження та може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Добровеличківський районний суд Кіровоградської області.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя Добровеличківського районного суду
Кіровоградської області ОСОБА_1