ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3301/23 Справа № 193/1196/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2023 року м.Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Дніпровського апеляційного суду апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 10 серпня 2023 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

ВСТАНОВИЛА:

З ухвали суду вбачається, що засуджений ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

Ухвалою суду відмовлено в задоволенні клопотання засудженого. Своє рішення суд мотивував тим, що відсутні підстави для застосування умовно-дострокового звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання.

В апеляційній скарзі засуджений просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та звільнити його від подальшого відбування покарання. Вважає, що суд безпідставно послався на те, що він раніше судимий, звільнявся умовно-достроково, не визнав свою вину та відбуває покарання за тяжкий злочин. Зазначає, що вину у вчиненні злочину він визнав, розкаявся, про що свідчить угода з прокурором. Крім того, злочин, за який він відбуває покарання, не належить до тяжких злочинів. Суд не врахував, що він одружився та має намір вступити на службу до лав ВСУ. Вважає, що довів своє виправлення сумлінною працею та поведінкою в установі і має шанс на умовно-дострокове звільнення.

Заслухавши доповідача, доводи засудженого, який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів доходить наступного.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, яке ухвалено згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим кодексом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно зі ст.50,65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з положеннями ст.81 КК України особу може бути умовно-достроково звільнено від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та відбув визначений законом строк покарання.

Відповідно до ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Слід зазначити, що виконання призначеного покарання є доцільним тільки за тієї умови, що ним досягається поставлена в законі мета: крім кари, ще і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Якщо ця мета може бути досягнута ще до закінчення призначеного судом строку покарання, то в подальшому у його виконанні відпадає необхідність. З огляду на це, закон передбачає можливість застосування судом умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26.04.2002 року № 2 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" умовно дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 30.11.2022 року засуджений вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі.

Початок строку: 04.11.2022 р. Кінець строку: 04.11.2023 р. Станом на 10 серпня 2023 року засуджений фактично відбув визначені п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України 2/3 призначеного судом строку покарання. Невідбута частина покарання складає 2 місяці 16 днів.

Раніше засуджений:

22.07.2013 року вироком Малинського районного суду Житомирської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 (два) роки.

21.05.2014 року вироком Овручського районного суду Житомирської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років 7 місяців позбавлення волі.

08.08.2014 року вироком Овручського районного суду Житомирської області за ч. 1 ст. 187, 71 КК України до 5 років позбавлення волі.

14.05.2018 року вироком Бердичівського міського суду Житомирської області за ст. 390, 71, 72 КК України до 1 року 7 місяців позбавлення волі. Звільнений умовно- достроково 19.07.2019 року ухвалою Коростенського районного суду Житомирської області з невідбутою частиною до 5 місяців 3 днів .

Засуджений ОСОБА_7 у місцях позбавлення волі перебуває з 07.11.2022 р. Під час утримання в Державній установі «Криворізька установа виконання покарань (№ 3)» характеризувався посередньо, вимоги режиму утримання не порушував. Стягнень та заохочень не мав.

З 16.03.2023 року міру кримінального покарання відбуває в Державній установі «Софіївській виправній колонії (№45)» Дніпропетровської області. Характеризується посередньо, встановлених вимог порядку відбування покарання дотримується. Заохочень та стягнень не має.

У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує рівні стосунки, адекватно реагує на критику на свою адресу. У стосунках з персоналом установи виконання покарань дотримується правомірних, та ввічливих взаємовідносин.

Спальне місце та при ліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Дотримується правил санітарії.

Працездатний, за власним бажанням без оплати праці виконує роботи по благоустрою установи.

При виконані дорученої роботи, завжди дбайливо ставиться до майна і предметів, якими користується, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням.

Роботи із самообслуговування, та благоустрою установи виконує згідно графіку, має достатній рівень необхідних навичок, ставиться з розумною ініціативою. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Заходи виховного характеру відвідує, відповідно до ч. 2 ст.123 КВК України бере особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі.

Відповідно до ст. 123 КВК України бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Правова освіта» та «Підготовка до звільнення». Соціально-корисну активність не виявляє.

Відповідно до СТ.110 КВК України соціально-корисні зв`язки з рідними підтримує.

Має завдані злочином збитки 53200,00 гривні, але виконавчі листи до установи не надходили.

Вину у скоєному злочині не визнає.

Засуджений під час відбування покарання не перебуває на профілактичному обліку.

Відповідно до висновку щодо ступеня виправлення засудженого затверджений наказом Міністерство юстиції України № 294/5 від 19.01.2023 р. засуджений не став на шлях виправлення (не довів своє виправлення).

Отже, апеляційним судом враховується не тільки факт відбуття засудженим певної частини покарання, а й тяжкість і характер вчиненого ним злочину, поведінку засудженого під час відбування покарання, становлення його на шлях виправлення.

Тому, головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи. Висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

Приймаючи до уваги встановлені судом обставини, а також відомості про особу засудженого, та з огляду на суспільну небезпеку вчиненого ним злочину, його поведінку протягом строку відбування покарання, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що для досягнення цілей покарання, умовно-дострокове звільнення на цьому етапі відбування покарання засудженим, є недоцільним.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, суд надав належну оцінку обставинам, які можуть вплинути на рішення про умовно-дострокове звільнення, та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання.

Враховуючи наведене, суд вважає, що апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою й належним чином вмотивованою та підстав, передбачених кримінальним процесуальним законом, для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 407, 419, 537 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого залишити без задоволення.

Ухвалу Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 10 серпня 2023 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді