Справа № 756/9630/23
Номер провадження № 1-кп/756/1426/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2023 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 8 Оболонського районного суду міста Києва судове провадження у відношенні:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київа, громадянина України, який має вищу освіту, не одружений, є добровольцем Добровольчого формування Вишгородської міської територіальної громади № 1, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , проживає за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

УСТАНОВИВ:

1. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.

1.1. 20.05.2023, близько 20:28 год., ОСОБА_6 перебуваючи в під`їзді будинку за адресою АДРЕСА_3 , побачив поліетиленовий пакет, при візуальному огляді вмісту якого виявив, що всередині знаходиться засіб рослинного походження - наркотичний засіб канабіс. У цей час у ОСОБА_6 виник умисел на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту.

Реалізуючи вказаний умисел, ОСОБА_6 того ж дня, у той же час та місці, підібрав вказаний поліетиленовий пакет з наркотичною речовиною та поклав його до правої нагрудної кишені куртки в яку він був одягнутий в той день, тим самим незаконно придбав та розпочав зберігання наркотичного засобу, обіг якого заборонено - канабіс. Після чого, ОСОБА_6 утримуючи при собі вказаний наркотичний засіб, направився у власних справах.

Наступного дня, а саме 21.05.2023, близько 01:15 год., ОСОБА_6 зберігаючи при собі вказаний засіб, знаходячись за адресою: м. Київ, вул. Левка Лук`яненка, у районі будинку № 2-л, був зупинений працівниками поліції та на запитання останніх повідомив та про наявності предметів та речей, обіг яких заборонений - канабіс, який він зберігав без мети збуту.

Під час досудового розслідування встановлено, що вилучена в ОСОБА_6 речовина рослинного походження зеленого кольору є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якої заборонено - канабіс, загальна маса канабісу в перерахунку на висушену речовину складає 5,11 г.

1.2 Отже, ОСОБА_6 учинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України, а саме незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу, без мети збуту.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

2.1. Позиції сторони обвинувачення та захисту.

2.1.1. Прокурор у судовому засіданні зазначив, що у судовому засіданні достеменно встановлено, що інкримінований кримінальний проступок вчинено обвинуваченим, тому просить суд визнати ОСОБА_6 винуватим та призначити покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

2.1.2. У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердивши обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального проступку, викладені в обвинувальному акті, які відповідають дійсності, він їх у повному обсязі підтверджує та пояснив, що 20.05.2022 у під`їзді за місцем мешкання він знайшов згорток із канабісом, який підняв та залишив собі. Через певний час, коли він перебував на вулиці, до нього підійшли співробітникам поліції яким на їх запитання відповів та видав канабіс. Раніше час від часу вживав канабіс, але наразі вже ні. Проходив лікування. Просить надати шанс виправити поведінку, призначив покарання в виді штрафу із розстрочкою на 10 місяців, бо має незначні заощадження та підробіток.

2.1.3. Захисник ОСОБА_5 не заперечував щодо обставин, за яких обвинувачений ОСОБА_6 визнав свою винуватість, а також просив суд призначити обвинуваченому покарання із розстрочкою.

2.2. Підстави, за яких суд не досліджує докази сторони обвинувачення та захисту, а також уважає доведеною винуватість поза розумним сумнівом.

2.2.1. У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 в повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального проступку при обставинах, викладених у обвинувальному акті. Тож, беручи до уваги, що прокурор та захисник не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений ОСОБА_6 правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції. При цьому суд роз`яснив обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає під примусом.

2.2.2. Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особистість обвинуваченого, дійшов висновку, щодо доведеності винуватості ОСОБА_6 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, а саме незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу, без мети збуту.

3. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

3.1. Вивченням обставин справи, оцінкою особистості ОСОБА_6 установлено, що обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання останнього є щире каяття, та відсутність обставин, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують його покарання.

3.2. Ці висновки суду ґрунтуються на тому, що як свідчать матеріали досудового розслідування, ОСОБА_6 беззаперечно визнавав свою винуватість, співпрацював з органом досудового розслідування, повністю повідомив про спосіб незаконного придбання та інші відомості, які йому були відомі щодо обставин вчинення кримінального правопорушення. Наведені відомості є достатніми, аби вважати дії ОСОБА_6 як каяття, а отже підставою для врахування їх як обставину, що пом`якшує покарання.

Також суд бере до уваги, що і державне обвинувачення в особі прокурора ОСОБА_4 , уважає наявність такої обставини, що пом`якшує покарання, - щире каяття та вказана в обвинувальному акті. При цьому судом не було встановлено обставин, які би обтяжували покарання ОСОБА_6 відповідно до ст. 67 КК України.

4. Мотиви призначення покарання.

4.1. Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами, а індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду, що покарання є необхідним у тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

4.2 Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до категорій кримінальних проступків. Обставину, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, вид та суспільна небезпечність. Наслідки вчинення проступку, зокрема, що матеріальна шкода не завдана. Також суд бере до уваги вже наведені відомості про особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, вищу освіту, є добровольцем Добровольчого формування Вишгородської міської територіальної громади № 1 Київської області, здійснює догляд за своєю матір`ю, яка є особою з інвалідністю, раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався.

При цьому в судовому засіданні при дослідженні особистості обвинуваченого відповідно до положень ст. 50 КК України, підстав для призначення покарання в порядку передбаченому статями 69, 69-1 КК України, не встановлено.

4.3. З урахуванням викладених обставин, суд уважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства, шляхом призначення ОСОБА_6 покарання у виді у виді штрафу в розмірі однієї тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.

Зазначене судом покарання, на переконання суду, відповідає положенням статей 65-67 КК України та буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень та відповідатиме особистості обвинуваченого.

Бо примус зі сторони держав здійснити платіж на корить останньої, у значному розмірі, є не лише дієвим інструментом перевиховання, а й нагадуванням, негативним досвідом, з метою утриматися в майбутньому учинення повторних дій, що відповідає меті притягнення до кримінальної відповідальності, визначеної ст. 50 КК України.

4.4. При цьому відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України підстави для звільнення від відбуття покарання з іспитовим строком обвинуваченого ОСОБА_6 - відсутні.

4.5. Між тим, відповідно до ч. 4 ст. 53 КК України з урахуванням майнового стану особи суд може призначити штраф із розстрочкою виплати певними частинами строком до одного року.

Указані положення статті 53 КК України не містять вимог про те, що суд може застосувати розстрочку лише за заявою особи, оскільки положення статті визначають розстрочку як право суду враховуючи матеріальний стан особи. При цьому, як було наведено, обвинувачений ОСОБА_6 є добровольцем Добровольчого формування Вишгородської міської територіальної громади № 1, про те, відомості про його матеріальний стан суду не надані. Приймаючи рішення про необхідність розстрочення штрафу, суд також ураховує, що покарання не має на меті завдати страждань, а лише здійснює виховний вплив. Наведені обставини свідчать, що сплату призначеного ОСОБА_6 штрафу слід розстрочити на десять місяців (10 місяців), шляхом надання можливості сплачувати штраф щомісячно рівними частинами, що буде відповідати меті покарання в розумінні ст. 50 КК України

5. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

5.1. Ураховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

5.2. Цивільний позов у рамках даного кримінального провадження не заявлено.

5.3 Процесуальні витрати у провадженні, а саме витрати на проведення експертизи №СЕ-19/111-23/26293-НЗПРАП від 29.05.2023 у сумі 1434 грн 00 коп., які відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави.

5.4 Питання речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України, зокрема наркотичний засіб - канабіс, масою 5,11 г., який знаходяться в камері зберігання речових доказів Оболонського УП ГУНП в м. Києві, слід знищити.

Керуючись статтями 7, 100, 124, 128, 349, 368-370, 373, 374, 376, 394, 395, 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначити йому покарання в виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. із розстрочкою виплати штрафу щомісячно рівними частинами строком на 10 (десять) місяців.

Запобіжний захід ОСОБА_6 , до набрання вироком законної сили - не обирати.

Речові докази: наркотичний засіб канабіс, масою 5,11 г., які знаходяться в камері зберігання речових доказів Оболонського УП ГУНП в м. Києві - знищити.

Процесуальні витрати, які складають з витрат на проведення експертизи № СЕ-19/19/111-23/26293-НЗПРАП від 29.05.2023 у сумі 1434 грн 00 коп. - стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному статтями 376, 615 КПК України.

Суддя ОСОБА_1