Справа 749/1337/23
Номер провадження 1-кс/749/21/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2023 року м. Сновськ

Слідчий суддя Щорського районного суду Чернігівської області ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , слідчої СВ ВП № 2 (м. Сновськ) Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сновськ клопотання слідчої СВ ВП № 2 (м. Сновськ) Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_3 , затвердженого прокурором Корюківської окружної прокуратури ОСОБА_5 про накладення арешту у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000016 від 18.12.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Слідча СВ ВП № 2 (м. Сновськ) Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням про накладення арешту у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000016 від 18.12.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України.

Клопотання вмотивоване тим, що під час розслідування кримінального провадження № 0000006 від 05.12.2023 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України по факту складання, видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, встановлено факт порушення правил охорони та використання надр на території с. Нові Боровичі, Сновської територіальної громади, Корюківського району, Чернігівської області.

Відомості за даним фактом 18.12.2023 внесено до ЄРДР за № 0000016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України.

18.12.2023 в період часу з 10.37 по 11.00 проведено огляд місця події, а саме оглянуто ділянку місцевості за адресою: АДРЕСА_1 . Під час огляду виявлено та вилучено: спеціалізований вантажний сідловий тягач марки «VOLVO» модель «FH 420» д.н.з. НОМЕР_1 , спеціалізований напівпричіп Н/ПР-контейнеровоз марки «KRONE» модель «SD» д.н.з. НОМЕР_2 з металевим контейнером CBHU 4309319, спеціалізований вантажний сідловий тягач марки «MAN» модель «TGX» 18.440 д.н.з. НОМЕР_3 , спеціалізований напівпричіп Н/ПР-контейнеровоз «SCHMITZ» модель «SCF 24G» д.н.з. НОМЕР_4 з металевим контейнером TEMU 3473743, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_8 .

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 від 08.08.2023 власником спеціалізованого вантажного сідлового тягача марки «VOLVO» модель «FH 420» д.н.з. НОМЕР_1 є ОСОБА_4 , житель АДРЕСА_2 .

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 від 08.08.2023 власником спеціалізованого напівпричіпу марки «KRONE» модель «SD» д.н.з. НОМЕР_2 є ОСОБА_4 , житель АДРЕСА_2 .

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 від 08.08.2023 власником спеціалізованого вантажного сідлового тягача марки «MAN» модель «TGX» 18.440 д.н.з. НОМЕР_3 є ОСОБА_4 , житель АДРЕСА_2 .

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_9 від 02.05.2023 власником спеціалізованого напівпричепу марки «SCHMITZ» модель «SCF 24G» д.н.з. НОМЕР_4 є ОСОБА_4 , житель АДРЕСА_2 .

18.12.2023 слідчим у кримінальному провадженні винесено постанову про визнання речовими доказами спеціалізований вантажний сідловий тягач марки «VOLVO» модель «FH 420» д.н.з. НОМЕР_1 , спеціалізований напівпричіп Н/ПР-контейнеровоз марки «KRONE» модель «SD» д.н.з. НОМЕР_2 з металевим контейнером CBHU 4309319, спеціалізований вантажний сідловий тягач марки «MAN» модель «TGX» 18.440 д.н.з. НОМЕР_3 , спеціалізований напівпричіп Н/ПР-контейнеровоз «SCHMITZ» модель «SCF 24G» д.н.з. НОМЕР_4 з металевим контейнером TEMU 3473743, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_8 , які зберігаються в матеріалах кримінального провадження до вирішення питання по суті .

Беручи до уваги, що вищевказані докази, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження, відповідно до ст. 98 КПК України мають ознаки речових доказів, тому з метою їх збереження виникла необхідність в накладенні на них арешту.

Незастосування арешту на майно може призвести до його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, зникнення, втрати або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

У судовому засіданні слідча клопотання підтримала з підстав викладених у ньому.

ОСОБА_4 судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, пояснюючи це тим, що його автомобілі лише здійснювали перевезення за Договором перевезення №01112023 від 01.11.2023 та заявкою №6341-1 від 27.11.2023, оригінали яких надав.

Суд перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання, та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку слідчої, дійшов до наступних висновків.

Як встановлено з матеріалів клопотання, під час розслідування кримінального провадження № 0000006 від 05.12.2023 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України по факту складання, видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, встановлено факт порушення правил охорони та використання надр на території с. Нові Боровичі, Сновської територіальної громади, Корюківського району, Чернігівської області.

Відомості за даним фактом 18.12.2023 внесено до ЄРДР за № 0000016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України.

З протоколу огляду місця події від 18.12.2023 встановлено, що 18.12.2023 в період часу з 10.37 по 11.00 проведено огляд місця події, а саме оглянуто ділянку місцевості за адресою: АДРЕСА_1 . У ході огляду виявлено та вилучено: спеціалізований вантажний сідловий тягач марки «VOLVO» модель «FH 420» д.н.з. НОМЕР_1 , спеціалізований напівпричіп Н/ПР-контейнеровоз марки «KRONE» модель «SD» д.н.з. НОМЕР_2 з металевим контейнером CBHU 4309319, спеціалізований вантажний сідловий тягач марки «MAN» модель «TGX» 18.440 д.н.з. НОМЕР_3 , спеціалізований напівпричіп Н/ПР-контейнеровоз «SCHMITZ» модель «SCF 24G» д.н.з. НОМЕР_4 з металевим контейнером TEMU 3473743, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_8 .

Постановою про визнання речовими доказами у кримінальному провадженні 18.12.2023, винесеною слідчим у кримінальному провадженні винесеною слідчою СВ ВП № 2 (м. Сновськ) Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_3 вилучене майно в ході проведення огляду місця події від 18.12.2023 визнано речовими доказами.

З наданого у судовому засіданні ОСОБА_4 . Договору перевезення №01112023 від 01.11.2023 встановлено, що він виконує доручення замовника (ТОВ «МАРЛАЙН») по плануванню, організації перевезень і транспортно-експедиторському обслуговуванню вантажів.

Крім того, з заявки №6341-1 від 27.11.2023, вбачається, що замовником перевезеного контейнеровозом товару є ТОВ «МАРЛАЙН».

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до загальних правил застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначених ст. 132 КПК України, застосування таких заходів не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою застосування цих заходів, наявна потреба досудового розслідування в їх застосуванні, можливість виконання завдання досудового розслідування лише за умови їх застосування, ця потреба виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

За змістом ст.173 КПК України особа, яка подала клопотання про арешт майна, має довести необхідність такого арешту. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до положень ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Подане слідчою клопотання не відповідає вимогам ст.171 КПК України.

Під час вирішення справи по заявленому клопотанню слідчим суддею були враховані та перевірені вимоги п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 173 КПК України.

Під час судового розгляду встановлено, що метою накладення арешту на тимчасово вилучене майно є те, що воно відповідно до ст. 98 КПК України має ознаки речових доказів, тому з метою збереження його як речового доказу виникла необхідність в накладенні арешту.

Слідчий суддя не погоджується з доводами слідчої з наступних підстав.

Надані слідчою матеріали в обґрунтування клопотання, не підтверджують підстави, мету та не містять відповідного обґрунтування необхідності арешту майна.

З тексту клопотання вбачається, що воно складається з викладення скороченого змісту фактичних обставин кримінального правопорушення (фабули), встановлених органом досудового розслідування, виконаних слідчий дій та посилань на положення КПК України без належного обґрунтування співвідношення вказаних положень процесуального закону з фактичними обставинами даного кримінального провадження.

При цьому, обов`язок доведення необхідності арешту покладається на слідчого, прокурора, який звернувся з клопотанням про арешт майна.

Крім того, в клопотанні відсутнє належне обґрунтування того, що тимчасово вилучене майно, а саме спеціалізовані вантажні сідлові тягачі, спеціалізовані напівпричіпи з металевими контейнерами та свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів були знаряддям вчинення кримінального правопорушення чи зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Таким чином, ні з клопотання, ні з матеріалів доданих до нього, в порушення вимог п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України не вбачається підстав, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт вказаного майна.

Разом з тим, всупереч вимогам п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК України слідчою не додано до клопотання копії документів, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Відтак, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання та додані до нього матеріали, не містять достатніх і належних доказів наявності правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки не надано достатніх доказів, що вилучені речі є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення або зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, не вказано виконання яких саме завдань планує досягти слідча при застосуванні такого виду заходу забезпечення кримінального провадження, як накладення арешту на майно, відповідно є недоведеним обґрунтування необхідності арешту вилученого майна, тобто посилання слідчої на те, що вилучене майно може зберігати на собі сліди кримінального правопорушення, на переконання слідчого судді є припущенням сторони обвинувачення.

З урахуванням наведеного слідчий суддя приходить до переконання, що у задоволенні клопотання про накладення арешту слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 98, 167-169, 170-173 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання слідчої СВ ВП № 2 (м. Сновськ) Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_3 про накладення арешту у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000016 від 18.12.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду, а особами, які не були присутні під час її проголошення з дня отримання копії судового рішення.

Повний текст ухвали складено 20.12.2023

Слідчий суддя ОСОБА_1