ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 530/337/23 Номер провадження 11-кп/814/2492/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі

судового засідання ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава кримінальне провадження № 0000064 від 09.02.2023, за апеляційною скаргою (з доповненнями) прокурора Зінківського відділу Диканської окружної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Зінківського районного суду Полтавської області від 23.08.2023 стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Кірове міста Дзержинська Донецької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, в, не судимого,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_7 визнано невинуватим та виправдано за ст.336 КК України, оскільки не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.

Відповідно до ст.100 КПК України вирішено долю речових доказів та судових витрат.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України за наступник обставин.

Відповідно до п.2, 3 Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 03.03.2022, загальну мобілізацію оголосити та провести, у тому числі і на території Полтавської області.

Згідно з вимогами ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки).

ОСОБА_7 строкову військову службу у Збройних Силах України не проходив, перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 із 27.12.2022. Відповідно до вимог Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» ОСОБА_7 є військовозобов`язаним та підлягає призову за мобілізацією.

27.12.2022 довідкою військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 визнано придатним до військової служби в Збройних Силах України під час мобілізації.

16.01.2023 о 13 год. 22 хв. ОСОБА_7 було оголошено, вручено та роз`яснено повістку (мобілізаційне розпорядження) начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 про виклик (явку) ОСОБА_7 17.01.2023 на 17 год. 00 хв. до ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 , для відправки на військову службу в Збройні Сили України по мобілізації. ОСОБА_7 був попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

10.03.2023 о 16 год. 10 хв. ОСОБА_7 було повторно оголошено, вручено та роз`яснено повістку (мобілізаційне розпорядження) начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 про виклик (явку) ОСОБА_7 13.03.2023 на 05 год. 30 хв. до ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 , для відправки на військову службу в Збройні Сили України по мобілізації. ОСОБА_7 був попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Проте, ОСОБА_7 , будучи військовозобов`язаним і діючи з прямим умислом, тобто, завідомо знаючи про довідку військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 про придатність його до військової служби в Збройних Силах України під час мобілізації, на особливий період, будучи обізнаним про його призов за мобілізацією та заздалегідь попередженим про строк і необхідність його явки до ІНФОРМАЦІЯ_2 для відправки на військову службу, бажаючи ухилитися від призову по мобілізації, на зазначений у повістках (мобілізаційних розпорядженнях) час, без поважних причин, не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 , для проходження військової служби в Збройних Силах України по мобілізації, чим прямо ухилився від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Таким чином, ОСОБА_7 стороною обвинувачення ставиться у провину вчинення ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України.

Суд першої інстанції за результатами судового розгляду, відповідно до вироку, прийшов до висновку про необхідність виправлення ОСОБА_7 за ст.336 КК України, оскільки не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.

У поданій апеляційній скарзі прокурор просить вирок стосовно ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Зазначає, що під час судового розгляду у суді першої інстанції ОСОБА_7 визнав, що отримав у м. Зіньків повістки про мобілізацію на військову службу та не з`являвся на виклики. Таким чином ОСОБА_7 визнав вчинення ним дій, зазначених у обвинувальному акті. У зв`язку з цим, прокурором було запропоновано спрощений порядок дослідження доказів в порядку ч.3 ст.349 КПК України, положення якої судом було роз`яснено ОСОБА_7 , та на який обвинувачений погодився, а судом, у свою чергу, було затверджено спрощений порядок дослідження доказів, який полягав у допиті обвинуваченого та досліджені характеризуючих його матеріалів.

Натомість суд, ухвалюючи виправдувальний вирок, встановив, що прокурором не надано доказів вини обвинуваченого, фактично не досліджуючи їх.

Крім того зазначає, що суд при ухваленні вироку, суд безпідставно посилається на документи що не досліджувались під час судового розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги, обвинуваченого, який вирок суду просив залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно положень ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції, провівши судовий розгляд в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням матеріалів, що характеризують його особу, постановив щодо ОСОБА_7 виправдувальний вирок.

За приписами частини 3 статті 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Згідно з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 22 березня 2018 року в справі № 521/11693/16-к відповідно до ч.3 ст.349 КПК, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Однак дана норма не звільняє суд від обов`язку встановити обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадження та визначені ст.91 КПК. Тобто законодавець зобов`язує суд встановити усі обставини, що мають значення для кримінального провадження, а ст.349 КПК лише визначає обсяг та порядок дослідження доказів на підтвердження цих обставин.

Суд першої інстанції у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 , визнавши недоцільним дослідження доказів, щодо обставин справи, які ніким не оспорювались, та обмежився допитом обвинуваченого і дослідженням матеріалів, що характеризують його особу, тобто прийняв рішення про спрощений порядок судового розгляду кримінального провадження.

Проте, у тексті оскаржуваного вироку судом надано оцінку діючому законодавству, міжнародним нормативно-правовим актам, витягам з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, піддано сумніву законність дій ТЦК та СП тощо, що не входить до предмету доказування за ст.336 КК України.

При цьому, у оскаржуваному судовому рішенні суд першої інстанції зробив висновки щодо конституційності окремих законодавчих актів, порядку їх ухвалення, набрання ними чинності та виконання, що взагалі не входить до компетенції суду першої інстанції, як органу правосуддя.

Крім того, судом прийнято взаємовиключні рішення про недоцільність дослідження доказів по справі у зв`язку з визнанням учасниками судового провадження обставин кримінального провадження та, в подальшому, в оскарженому вироку зазначив про ненадання прокурором доказі винуватості ОСОБА_7 .

Цим самим суд припустився істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили ухвалити законне й обґрунтоване рішення і які, в свою чергу, позбавляють можливості зробити висновок про правильність юридичної оцінки дій ОСОБА_7 .

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, як це передбачено ч. 1 ст. 412 КПК України, є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

З огляду на те, що судом першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 та постановлення щодо нього виправдувального вироку істотно порушені вимоги кримінального процесуального закону, вирок Зінківського районного суду Полтавської області від 23.08.2023 щодо ОСОБА_7 підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Під час нового судового розгляду суду першої інстанції необхідно розглянути провадження з неухильним дотриманням положень КПК України.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 412, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу (з доповненнями) прокурора Зінківського відділу Диканської окружної прокуратури ОСОБА_8 - задовольнити.

Вирок Зінківського районного суду Полтавської області від 23.08.2023 стосовно

ОСОБА_7 - скасувати та призначити новий розгляду у суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4