ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2631/23 Справа № 215/8353/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2023 року м.Кривий Ріг

13.07.2023р. колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області у складі:

судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.06.2023р., якою обвинуваченому у кримінальному провадженні за ч. 2 ст. 307 КК України

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженцю м. Сєвєродонецьк, Луганської області, який зареєстрований в АДРЕСА_1 , мешкає в АДРЕСА_2 ,

продовжено щодо обвинуваченого запобіжний захід у виці тримання під вартою строком на 60 днів до 21.08.2023р. включно, визначено розмір застави у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 80520грн.

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваною ухвалою обвинуваченому у кримінальному провадженні за ч. 2 ст. 307 КК України ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у виці тримання під вартою строком на 60 днів до 25.06.2023р. включно.

Ухвалу суду першої інстанції оскаржено захисником, в інтересах обвинуваченого, який в апеляційній скарзі:

- вважає, що існують підстави для її скасування оскаржуваної ухвали, оскільки рішенням суду апеляційної інстанції від 13.06.2023р. щодо обвинуваченого продовжено строк дії запобіжного заходу, при цьому визначений раніше розмір застави у сумі 181600грн. змінено, та визначено розмір застави у сумі 52960грн., який було сплачено;

- вказує, що в ухвалі Дніпровського апеляційного суду від 13.06.2023р., якою розмір застави було змінено на мінімальний вказано, що визначений судом першої інстанції розмір застави у сумі 181600грн. є надмірним для нього, та розмір застави було зменшено;

- вказує, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали та визначенні розміру застави повинен був визначити його у мінімальному розмірі, передбаченому п. 2 ч. 5 ст. 182 КПк України;

- прохає оскаржувану постанову змінити в частині визначення розміру застави, зменшити розмір застави з 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб на 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 52960грн.

Про дату, час та місце судового розгляду сторони кримінального провадження повідомлені належним чином, прокурор у судове засідання не прибув, захисник подав заяву про розгляд апеляційної скарги за його відсутності, обвинувачений клопотання про участь у судовому засіданні не заявив.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги за таких підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а саме у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також збут особливо небезпечних наркотичних засобів.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що в обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції послався не те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні корисливого злочину, непрацевлаштований, постійного джерела доходу не має, що в сукупності з іншими обставинами свідчить про те, що він може вчинити інше кримінальне правопорушення з метою відшукання коштів для проживання, врахував імовірну тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому, а саме позбавлення волі строком до десяти років, вважав, що ризики передбачені ст. 177 КПК України, не змінилися та є актуальними, та не встановив підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

При цьому судом також були досліджені правові висновки, викладені у рішеннях ЄСПЛ, а саме, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів, та робить виправданим тримання під вартою, при цьому суд до доводів сторони захисту щодо зміни запобіжного заходу поставився критично, та вважав їх недостатніми.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції, дотримуючись вимог ст.ст. 177, 178, 194 КПК України, належним дослідив у судовому засіданні сукупність обставин, які стали підставою для продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме існування ризиків, визначених ст. 177 КПК України, фактичні обставини, за якими обвинуваченому пред`явлено підозру, відомості про його особу, які наведені вище, та погоджується із рішенням суду першої інстанції, та вважає його законним та обґрунтованим за таких підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 відбувається судовий розгляд у суді першої інстанції, та рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого прийнято під час судового розгляду справи.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, визначених у п. 1-5 ч. 1 вказаної статті.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого прокурор мотивував тим, що не перестали існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, що стало підставою для продовження строку обраного запобіжного заходу.

Суд апеляційної інстанції, досліджуючи наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які у своєму клопотанні послався прокурор, встановив їх наявність, та погоджується із висновками суду першої інстанції щодо їх існування.

Зокрема ризиками, крім іншого слід рахувати передбачувану небезпеку вчинення обвинуваченим протиправних дій, зазначених у ч. 1 ст. 177 КПК України, та дозволять суду на основі закону та внутрішнього переконання зробити висновок про необхідність обрання запобіжного заходу.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою є заходом забезпечення кримінального провадження, тобто заходом кримінального процесуального примусу, оскільки такий захід дає можливість виявляти та зберігати докази, запобігти прогнозованій протиправній поведінці чи унеможливити ухилення від слідства та суду обвинуваченого. Такий превентивний та забезпечувальний захід спрямований на недопущення можливої протидії з боку обвинуваченого провадженню у кримінальній справі, та є ефективним засобом коригування його неправомірної поведінки.

Обмежуючи конституційні права обвинуваченого у вчиненні злочину, запобіжні заходи виконують позитивну роль, реалізуючи у кримінальному процесі матеріальноправовий принцип крайньої необхідності: завдання меншої шкоди, щоб запобігти більшій шкоді.

На думку суду апеляційної інстанції, ризик переховування обвинуваченого від суду, є підтвердженим, оскільки тяжкість імовірного покарання можна вважати істотним фактором на підтвердження цього ризику. Цей ризик приймається до уваги (поряд з іншими обставинами) з урахуванням імовірності суворого покарання. Як наголошено у сталій практиці ЄСПЛ, яка висловлена у численних рішеннях тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

Таким чином суд апеляційної інстанції вважає, що рішення про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого відповідає вимогам кримінального процесуального закону.

В той же час, судом апеляційної інстанції встановлено, що обвинуваченому ОСОБА_7 ухвалою слідчого судді Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.11.2021р. обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Із змісту резолютивної частини вбачається, що судом також визначений розмір застави, в сумі 181600 грн., який обвинувачений має право сплатити.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 13.06.2023р. розмір застави щодо обвинуваченого було зменшено.

В обґрунтування прийнятого рішення судом апеляційної інстанції було зазначено, що рішення суду першої інстанції про визначення застави є правильним та відповідає вимогам ст. 183 КПК України, проте, на думку суду апеляційної інстанції, із перебігом тривалого часу актуальність ризиків, які хоча і не втратили свого існування, проте істотно знизилися, та суд апеляційної інстанції вважав за можливе переглянути альтернативний запобіжний захід у виді застави, шляхом його зменшення.

При цьому суд апеляційної інстанції, керувався ч. 4 ст. 182 КПК України, та врахував обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інші даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, а також головний критерій, за яким має бути визначений розмір застави - його достатність для забезпечення виконання підозрюваним його процесуальних обов`язків.

При зменшенні розміру застави, суду апеляційної інстанції дійшов висновку, що визначений раніше слідчим суддею розмір застави, є надмірним для обвинуваченого, враховуючи його відомості про його особу, а саме що він не працевлаштований, до затримання проживав за місцем мешкання бабусі в м. Кривий Ріг, з початку активних бойових дій виїхав з м. Сєвєродонецьк Луганської області, яке на теперішній час перебуває в тимчасовій окупації, та вважав доцільним визначити розмір у мінімальній межі, передбаченій п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що суд першої інстанції при продовженні строку тримання під вартою та визначенні обвинуваченому можливість внесення розміру застави у суму 80520грн. взагалі не навів обґрунтування свого рішення щодо визначення такого розміру застави.

Також суд першої інстанції залишив поза увагою ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 13.06.2023р. у даній справі, де було наведено обґрунтування щодо зменшення розміру застави та визначення її у розмірі 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 52 960грн.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

В поданій апеляційній скарзі захисника ставиться питання про зміну оскаржуваної ухвали в частині визначення розміру застави щодо обвинуваченого, проте відповідно до вимог ч. 2 ст. 407 КПК України суд апеляційної таких повноважень не має. Однак, враховуючи, що зміст апеляційної скарги захисника полягає у визначені розміру застави в межах, які були визначені ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 13.06.2023р. суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга буде задоволена у повному обсязі у разі її скасування та постановлення нової ували.

Враховуючи наведене вище суд апеляційної інстанції дійшов висновку про скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції із постановленням нової ухвали.

Таким чином доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 є слушними та підлягають задовольню.

Враховуючи викладене вище та керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.06.2023р., якою продовжено щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 21.08.2023р. включно, визначено розмір застави у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 80520грн. - задовольнити.

Ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.06.2023р., якою продовжено щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 21.08.2023р. включно, визначено розмір застави у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 80520грн. скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою строк тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 продовжити строком на 60 днів до 21.08.2023р. із можливістю внесення застави у розмірі 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 52 960грн.

Внесену заставу відповідно до ухвали Дніпровського апеляційного суду від 13.06.2023р. щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вважати сплаченою.

Покласти на обвинуваченого наступні обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Відповідно до ч. 8 ст. 182 КПК України роз`яснити обвинуваченому, що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнити з під варти негайно, про що повідомити Дніпровський апеляційний суд в м. Кривий Ріг.

Ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною, та набирає законної сили після її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді