Справа № 148/781/20
Провадження №1-кп/148/11/23
В И Р О К

Іменем України

25 жовтня 2023 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тульчина в режимі відеоконфенцзв`язку матеріали кримінального провадження № 0000143 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 14.04.2020 відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , гр. України, освіта середня, одружений, працює тимчасовими заробітками, особа з інвалідністю 2 групи, судимий:

- 26.06.2001, Київським р/с м. Харкова, по ст. ст. 17, 141 ч.2, 190 ч.2, 42 КК УРСР на 1 рік 6 міс. п/в;

- 23.10.2003, Київським р/с м. Харкова, по ст. ст. 186 ч.3, 357 ч.1, 75 КК України на 4 роки п/в, з встановленням іспитового строку на 3 роки;

- 15.01.2008, Фрунзенським р/с м. Харкова, по ст. ст. 185 ч.3, 186 ч.3, 309 ч.1, 70, 71 КК України на 5 років п/в;

- 16.10.2008, Ордженікідзенським р/с м. Харкова, по ст. 391, 71 КК України на 2 роки п/в;

- 20.08.2010, Дергачівським р/с Харківської області, по ст. ст. 185 ч.2, 70 ч.4 КК України на 2 роки 2 міс. п/в;

- 01.03.2012, Київським р/с м. Харкова, по ст. 186 ч.3, 75 КК України на 5 років п/в, з встановленням іспитового строку на 3 роки;

- 29.02.2016, Дзержинським р/с м. Харкова, по ст. 185 ч.3, 71 КК України на 5 років 6 міс. п/в, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.162 ч.1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_2 , будучи неодноразово судимим востаннє 29.02.2016 Дзержинським районним судом м. Харкова за вчинення злочину передбаченого ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців, звільнений з місць позбавлення волі 29.02.2016 по закінченню строку відбування покарання, за що відповідно до вимог ст. 89 КК України судимість у встановленому законом порядку не знята та не погашена, на шлях виправлення не став та знову скоїв кримінальне правопорушення за наступних обставин:

Так, 14.04.2020 більш точний час органом досудового розслідування не встановлено, відповідно до зміненого в судовому засіданні обвинувачення та визнаного судом доведеним, ОСОБА_6 разом із невстановленою органом досудового розслідування особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, з метою крадіжки чужого майна приїхали до м. Тульчин, Вінницької області, де діючи по заздалегідь обдуманому плану і усталеній злочинній схемі прийшли до приміщення квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якої мали на меті здійснити крадіжку.

В подальшому, цього ж дня близько 11:00 год., ОСОБА_6 , за попередньою змовою спільно із невстановленою органом досудового розслідування особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, шляхом злому врізних замків вхідних дверей проникли в середину приміщення квартири, де намагались знайти та викрасти матеріальні цінності належні ОСОБА_5 , однак, не знайшовши нічого цінного, покинули приміщення квартири, тим самим порушили вимоги статті 30 Конституції України, згідно з якою кожному гарантується недоторканість житла та не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи.

Обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення передбаченого ст. 162 ч.1 КК України визнав повністю та беззастережно. В обґрунтування своєї позиції в судовому засідання пояснив, що проживає в м.Харкові. В нього є знайомий на прізвище ОСОБА_12 , який запропонував йому поїхати в м.Тульчин, Вінницької області відвідати його знайомого. За те, що він буде їхати водієм, він пообіцяв йому заплатити 6000 грн. Точної дати він не пам`ятає, на автомобілі Субару Аутбек, чорного кольору, номерного знаку він також не пам`ятає, який належить тещі його товариша, вони виїхали з м.Харкова до м.Тульчина. В м.Умань за кермо автомобіля пересів його знайомий і вони приїхали в м.Тульчин. Приїхали до якогось багатоповерхового будинку, куди саме він не знав, так як вперше був у м.Тульчині, і не орієнтувався на місцевості. Під`їхавши до будинку, його товариш пішов в середину, в один із під`їздів, а він, в свою чергу, пішов за ним. Піднявшись по сходах на один із поверхів, його товариш повернувся назад, і сказав, що він помилився, тому вони повернулись на вихід з під`їзду. В цей час по сходах піднімались два працівники поліції і вони з ними розминулись на сходовій клітці. Коли вони дійшли до дверей на вихід з під`їзду, працівники поліції пішли за ними і почали їх зупиняти, наказавши стояти. Вони з товаришем вийшли з під`їзду і його на вулиці затримали працівники поліції, після чого приїхала слідчо-оперативна група і його доставили до райвідділу поліції, де йому повідомили, що він підозрюється у вчиненні крадіжки. При затриманні в нього із собою був лише мобільний телефон. До будинку вони з товаришем заходили в медичних рукавичках та масках, так як на той час було введено карантин у зв`язку із захворюванням на ковід. Дані маску та рукавички в нього вилучили працівники поліції. Жодного відношення до крадіжки він не має, до квартири ні він, ні його товариш не заходили. Чому в квартирі виявили сліди взуття, яке схоже на його пояснив, що в його товариша було таке саме взуття, як і в нього, можливо, той і заходив до квартири.

В подальшому, після зміни обвинувачення в судовому засіданні, пояснив, що він разом із знайомим на ім`я ОСОБА_13 , з яким познайомився за декілька днів, приїхав в м.Тульчин 14.04.2020, за обставин, на які він вказував раніше. Зайшовши до під`їзду будинку, ОСОБА_13 сказав, що йому необхідно забрати документи у знайомого і направився до квартири, а йому сказав, щоб він йшов за ним. Піднімаючись на поверх, він почув якийсь хруст в дверях. Коли підійшов, то побачив, що вхідні двері у квартиру відчинені, замки зламані. Зайшовши в середину, він побачив як ОСОБА_13 щось шукає в квартирі, перевертаючи речі, тоді він і собі почав шукати цінні речі. Нічого не знайшовши, вони з ОСОБА_13 вийшли з квартири і на сходах зустріли працівників поліції, які запропонували їм пред`явити документи. Злякавшись, що їх може бути викрито, вони почали тікати. На вулиці один із поліцейських його наздогнав, після чого викликав поліцію і його було затримано. У вчиненому щиро кається, просить суд суворо не карати.

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 162 ч.1 КК України також підтверджується показами допитаних в судовому засіданні потерпілого, свідків та дослідженими письмовими доказами.

Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 суду пояснив, що 14.04.2020, близько 06:30 год. ранку, він вийшов з дому, зачинивши двері на замки. Між 11:00 та 12:00 год. до нього зателефонувала сусідка ОСОБА_15 , яка на даний час перебуває в Німеччині, і повідомила, що біля його квартири багато поліцейських. Він зразу же приїхав до дому і побачив, що на сходах перед квартирою знаходяться працівники поліції, які йому повідомили, що до його квартири зламані вхідні двері. Тоді він побачив, що дійсно замки в дверях були зламані. Він зайшов до квартири та побачив, що вся обстановка в середині порушена. В нього склалось враження, що шукали гроші та інші цінності. Речі були перевернуті та розкиданні по квартири. З його дозволу працівники поліції проводили огляд та вилучали сліди. За результатами проведення огляду було складено протокол, який він підписав. Також йому повідомили працівники поліції, що було дві особи, які тікали від його квартири і одного чоловіка затримали. Ні ОСОБА_6 , а ні ОСОБА_16 , він не знає взагалі. Вважає, що ОСОБА_6 має понести покарання згідно закону.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що він станом на квітень 2020 року проходив службу в поліції на посаді інспектора з контролю за обігом зброї у сфері дозвільної системи сектору превенції Тульчинського РВП. Точної дати він не пам`ятає, він спільно з поліцейським ОСОБА_10 проводили перевірку власників зброї, що безпосередньо входить до його посадових обов`язків. Разом вони зайшли до під`їзду, в якому також на той час тимчасово проживав ОСОБА_10 . Зайшовши до під`їзду, вони почали підніматись по сходах і між поверхами на сходах побачили чоловіка, який був у медичній масці на обличчі, медичних рукавичках та одягнений капюшон. Пройшовши біля цієї особи, вони підіймались вище і в цей час побачили, як з квартири виходив інший чоловік, який також був у медичній масці, рукавичках та на голові капюшон. Цей чоловік закривав двері. В цей час ОСОБА_10 йому повідомив, що якісь дивні ці особи і він їх раніше ніколи не бачив. Тоді вони вирішили перевірити у вказаних осіб документи. Вони повернулись за ними. В цей час вказані особи, почувши, що вони спускаються вслід за ними почали тікати до виходу з будинку. Вони їх окрикнули і сказали зупинитись. Але ті вибігли з будинку. Вони слідом за ними також вибігли на вулицю і ОСОБА_10 , який був в поліцейській формі, почав наздоганяти одного із вказаних чоловіків. Він також побіг за ними, але швидко бігти не міг, так як на той час тільки вийшов з лікарняного з приводу оперативного втручання. Між гаражами, які знаходяться неподалік будинку, ОСОБА_10 наздогнав того чоловіка і затримав його. При затриманні вони представились працівниками поліції та пред`явили службові посвідчення. У вказаного чоловіка при собі був лише мобільний телефон, і як згодом було встановлено, цим чоловіком виявився ОСОБА_6 . Одразу після затримання вони викликали слідчо-оперативну групу та передали їм затриманого.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що станом на квітень 2020 року він проходив службу на посаді дільничного офіцера поліції Тульчинського РВП. Щодо обставин події надав покази аналогічні показам свідка ОСОБА_9 , додавши, що ОСОБА_6 був одягнений в спортивну толстовку з капюшоном, на обличчі була медична маска, а на руках медичні рукавички. ОСОБА_14 він затримав самостійно, так як той забіг в гаражі, біля дитячого садка, і, мабуть, не знав куди далі тікати. Також підтвердив, що саме на той час він проживав у вказаному будинку на квартирі.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що вона була запрошена працівниками поліції в якості понятої при огляді квартири її сусіда ОСОБА_5 . В квартирі на кухні було виявлено відбиток сліду ноги, який сфотографовано. Після цього нею було підписано протокол.

Крім того, вина ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення передбаченого ст. 162 ч.1 КК України також підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_5 , в якій зазначено про проникнення в квартиру та намагання вчинити крадіжку майна (т. 2 а.с. 33);

- протоколом огляду місця події від 14.04.2020 та фототаблицею до нього квартири ОСОБА_5 , під час якого виявлено сліди пошкодження замка на вхідних дверях та відбиток сліду взуття в кухні, який вилучено (т. 2, а.с. 137-146);

- висновком експерта № 438 від 26.05.2020, відповідно до якого слід взуття, що зафіксовано на фотознімку, який був вилучений 14.04.2020 року, під час огляду місця події, а саме приміщення квартири АДРЕСА_4 , залишений групою взуття до групи якої належить взуття (кросівки, які були вилучені 14.04.2020 при затриманні у гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_2 (т.2 а.с. 174-180);

При дослідженні письмових доказів, у сторін не виникло заяв, клопотань та заперечень щодо належності та допустимості доказів, наданих стороною обвинувачення.

З врахуванням вимог ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, в межах висунутого процесуальним прокурором зміненого обвинувачення, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов наступних висновків.

За приписами ст. 337 ч.1 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Відповідно до вимог ст. 62 ч.2 Конституції України, загальних засад кримінального провадження, а саме ст. 17 ч.2 КПК України, задекларовано та гарантується державою, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

В свою чергу, на реалізацію зазначених вище засад кримінального провадження, ст.92 ч.1 КПК України визначено, що обов`язок доказування винуватості особи у скоєнні злочину покладається на слідчого та прокурора.

З аналізу вказаних правових норм випливає, що законом зобов`язано виключно сторону обвинувачення довести провину особи у вчиненні злочину, який їй інкримінують.

Відповідно до вимог ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

За приписами ст. 91 КПК України визначено обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, серед яких:

1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Дослідивши та оцінивши представленні стороною обвинувачення докази в їх сукупності, а також зваживши доводи сторони захисту та обвинуваченого, який повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення передбаченого ст. 162 ч.1 КК України, суд прийшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 в незаконному проникненні до житла особи, в судовому засіданні доведена в повному обсязі і дії останнього вірно кваліфіковано за ст. 162 ч1 КК України.

Разом з тим, оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази, щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_6 у незаконному проникненні до житла потерпілого ОСОБА_5 , суд зазначає, що сукупність досліджених доказів свідчить про вчинення вказаного злочину саме обвинуваченим. Так, згідно протоколу огляду місця події, з приміщення будинку було вилучено слід відбитку взуття. В свою чергу, висновком експерта № 438 від 26.05.2020 доведено, що даний слід, залишений групою взуття до групи якої належить взуття (кросівки), які були вилучені у ОСОБА_14 .

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 судом не встановлено.

Обтяжуючими покарання обставинами є рецидив злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує вимоги ст.65 КК України, суспільну небезпеку скоєного ним кримінального правопорушення та ступінь тяжкості, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, що свідчить про його осудність, має непогашену судимість за вчинення корисливих злочинів, що свідчить про небажання ставати на шлях виправлення, являється особою з інвалідністю 2 групи. Відповідно до ст. 12 цього ж Кодексу обвинуваченим вчинено кримінальний проступок, відсутністю пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин.

В зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку, що необхідним, достатнім, і можливим покаранням для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів, буде призначення покарання у виді сплати штрафу в межах санкції визначеної ст. 162 ч.1 КК України.

Також при призначенні покарання судом враховано вимоги ст.72 ч.5 КК України, якою визначено, що попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування.

За таких обставин, враховуючи дослідженні докази, суд не вбачає підстав для пом`якшення покарання у виді штрафу, або ж у звільненні від його відбування обвинуваченого, а також зарахування попереднього ув`язнення в період з 14.04.2020, в кількості 11 днів.

При вирішенні питання щодо запобіжного заходу, приймаючи до уваги призначену міру покарання, суд приходить до висновку, що до набрання вироком законної сили, запобіжний захід у вигляді застави, необхідно залишити без змін.

Після набрання вироком законної сили, застава в сумі 252600 грн, внесена ОСОБА_17 згідно квитанції № 0.0..1 від 24.04.2020, відповідно до вимог ст. 183 ч.11 КПК України підлягає поверненню останній.

Процесуальні витрати, понесенні на проведення експертиз, підлягають стягненню з обвинуваченого в дохід держави в повному обсязі в сумі 2075,20 грн.

Питання речових доказів судом вирішено відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 50, 65, 162 ч.1 КК України, ст. ст. 100, 368-371, 373-376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 162 ч.1 КК України і призначити йому покарання у виді сплати штрафу в дохід держави в розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, в сумі 1700 грн (одна тисяча сімсот гривень).

До набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді застави залишити без змін.

Після набрання вироком законної сили, заставу в сумі 252600 грн. (двісті п`ятдесят дві тисячі шістсот гривень), внесену ОСОБА_17 згідно квитанції №0.0..1 від 24.04.2020 повернути останній.

Стягнути із засудженого ОСОБА_6 в дохід держави понесенні процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 2075,20 грн (дві тисячі сімдесят п`ять гривень 20 коп.).

Речові докази:

- сліди низу взуття, зафіксовані методом масштабної зйомки зберігати при матеріалах кримінального провадження;

- чотири фрагменти серцевини врізних замків, чоловічі кросівки «Nike», пару гумових рукавиць, медичну маску знищити;

- мобільний телефон марки «Xiaomi» темно-синього кольору, з сім картою «Київстар», грошові кошти в сумі 26 грн конфіскувати в дохід держави, скасувавши арешт на вказане майно, накладений ухвалою слідчого суді від 16.04.2020 в кримінальному провадженні № 0000143 внесеного в ЄРДР від 14.04.2020.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Тульчинський районний суд протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити сторонам.

Суддя: