Провадження № 11-кп/824/6314/2023 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника обвинуваченого на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 20.12.2023 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Оболонського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Під час судового засідання прокурором заявлено клопотання про необхідність продовження запобіжного заходу обвинуваченому у виді тримання під вартою з посиланням на наявність ризиків, передбачених п. 1,2,3,4 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були враховані при обранні такого запобіжного заходу і є актуальними на даний час. Зокрема, зазначено про обґрунтований ризик можливості переховування обвинуваченого від суду, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачена відповідальність від 6 до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна, офіційно не працевлаштований, не має стійких соціальних зв`язків, може виїхати за межі м. Києва ,також може незаконно впливати на свідків та продовжувати вчинювати кримінальні правопорушення.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 20 грудня 2023 року продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_6 до 17 лютого 2024 року включно, раніше визначений розмір застави залишено без зміни.

Суд, обґрунтовуючи доцільність перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, вказав, що на даний час, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були враховані під час обрання обвинуваченому ОСОБА_6 на стадії досудового розслідування такого запобіжного заходу як тримання під вартою, не змінились, а інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, тому відсутні підстави для зміни запобіжного заходу.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу суду скасувати та змінити ОСОБА_6 запобіжний захід на інший більш м`який.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що заявлені прокурором ризики не доведені, а тому посилається на відсутність підстав для продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого, також зазначає, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 307 КК України, якого він фактично не вчиняв, та його дії кваліфіковані за вказаною статтею тільки з урахуванням кількості вилученого наркотичного засобу, який він зберігав для особистого вживання.

Вказує, що ОСОБА_6 раніше до кримінально відповідальності не притягувався, до затримання працював та мав постійне місце проживання. Зазначає, що стан здоров`я обвинуваченого погіршився в умовах перебування під вартою та у нього загострились хронічні захворювання, які можуть вплинути на життя та здоров`я обвинуваченого.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Про розгляд апеляційної скарги прокурор,захисник та обвинувачений повідомлені, клопотань про розгляд апеляційної скарги за особистою участю від прокурора та обвинуваченого до суду не надійшло,

Захисником заявлено про участь при розгляді апеляційної скарги у режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів, проте у визначений час судового засідання відозв`язок з ним встановити не виявилося за можливе.

Неявка сторін судового провадження в судове засідання, в силу вимог ст.422-1 КПК України, не є перешкодою для апеляційного розгляду.

Перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

У відповідності до ст.199 КПК України, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.

Суд, розглядаючи питання доцільності перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, фактично дійшов висновку про наявність підстав для продовження строку його тримання під вартою у зв`язку з продовженням існування ризиків, передбачених ч. 1 ст.177 КПК України.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , оскільки продовжують існувати обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_6 перебувати на волі.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду про доцільність подальшого перебування під вартою ОСОБА_6 на час судового розгляду.

Як випливає із змісту ухвали про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд врахував обставини, передбачені ст.178 КПК України, та ухвалив судове рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

За таких обставин, колегія суддів, приймаючи до уваги також дані про обвинуваченого у сукупності з іншими наведеними вище даними, вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано продовжив раніше обраний щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть на даному етапі розгляду кримінального провадження забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України.

Рішення суду першої інстанції не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Доводи апеляційної скарги захисника про відсутність вини у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не можуть бути предметом дослідження в суді апеляційної інстанції при перегляді на предмет законності ухвали суду першої інстанції про доцільність перебування під вартою обвинуваченої під час судового розгляду.

Посилання захисника на наявність у обвинуваченого житла та місця роботи до його затримання, відсутність судимостей не є тими стримуючими факторами та не переважають можливих ризиків його неправомірної поведінки, а відомості щодо стану його здоров`я не підтверджені жодними документами, які б вказували на неможливість перебування обвинуваченого в СІЗО.

Всі інші доводи апеляційної скарги, зокрема щодо наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, були досліджені судом першої інстанції при обранні запобіжного заходу і ним надана належна оцінка, а жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги не встановлено.

Відтак, колегія суддів вважає, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, дію якого продовжено судом першої інстанції, має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні на даній стадії судового розгляду.

Порушень норм кримінального процесуального законодавства, які б могли слугувати підставами для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин ухвала суду є законною.

Керуючись ст.404, 405,407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 20 грудня 2023 року про продовження строку тримання під вартоюОСОБА_6 - без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Суддя: Суддя: