У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши в судовому засіданні апеляційні скарги прокурора Херсонської окружної прокуратури ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 02.11.2023 року, якою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новомиколаївка, Скадовського району, Херсонської області, громадянина України, пенсіонера, одруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України,

- застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, із забороною цілодобово залишати житло без дозволу слідчого, прокурора або слідчого судді , яке розташоване за адресою : АДРЕСА_2 .

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_5

підозрюваний ОСОБА_7

захисник ОСОБА_6

В с т а н о в и в :

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого СУ ГУНП в Херсонській області ОСОБА_8 , про обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час, заборонивши йому залишати житло з 20г.00хв. до 06г.00хв. ранку наступної доби, розташоване за адресою : АДРЕСА_2 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції:

Ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 .

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши йому цілодобово залишати житло без дозволу слідчого, прокурора або слідчого судді , яке розташоване за адресою : АДРЕСА_2 .

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 , строком до 23.12.2023 наступні обов`язки: прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора, суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками, у вказаному кримінальному провадженні; здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; Запобіжний захід - цілодобовий домашній арешт встановлюється до 23.12.2023 (включно).

Узагальнені доводи осіб, які подала апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі прокурор зазначає, що слідчим суддею не враховано, що під час досудового розслідування встановлена наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Вказує, що вагомою підставою для вирішення питання про необхідність тримання під вартою ОСОБА_10 є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від досудового слідства та правосуддя.

Зауважує, що наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння, можливий вплив на потерпілу та свідків, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному в разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого підозрюється, внаслідок чого померла особа, вважає, що застосування відносно ОСОБА_10 запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою є достатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник зауважує, що підозрюваний має онкологічне захворювання, відповідно потребує постійного лікування, а отже перебування у медичних закладах, придбання медичних препаратів, проходження спеціалізованої онкологічної терапії, є вимушена необхідність залишати місце проживання в денний час доби на певний проміжок часу. Зауважує, що із зазначеним рішенням суду про застосування цілодобового домашнього арешту може погіршити стан здоров`я підозрюваного.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Під час розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , слідчим суддею встановлені наступні обставини.

СУ ГУ НП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000393 від 14.12.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

За версією органу досудового розслідування, 14.12.2021 близько 16 години 45 хвилин ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння (вміст алкоголю 2,89 ‰), чим заздалегідь позбавив себе можливості правильно оцінювати дорожню обстановку і координувати свої дії, будучи обізнаним, що транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, умисно та зухвало ігноруючи вимоги Правил дорожнього руху України, безвідповідально ставлячись до можливості настання негативних наслідків, розпочав керування технічно справним автомобілем «Citroen С4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в процесі якого, здійснюючи рух по вул. Перекопській, в напрямку вул. Ладичука, в районі будинку №50 по вул. Перекопській в м. Херсон, в порушення вимог п.п. 2.3 б), 2.9 а), 12.3, 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України, наближаючись до пішохода, який стояв на проїзній частині позаду припаркованого автомобіля «Mazda 6», реєстраційний номер НОМЕР_2 за напрямком його руху, не зменшив швидкість, аж до зупинки транспортного засобу, або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, не виконав покладені на нього обов`язки, як на водія транспортного засобу, не маючи жодних перешкод технічного і фізичного характеру для безпечного забезпечення руху, при зустрічному роз`їзді недотримався безпечного інтервалу та безпечної дистанції, чим допустив наїзд на пішохода ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з подальшим зіткненням з транспортним засобом «Mazda 6», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який перебував в статичному стані вздовж вул. Перекопської м. Херсон. Унаслідок даної дорожньо-транспортної події пішоходу ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заподіяно тяжкі тілесні ушкодження за критерієм небезпеки для життя, що перебувають у прямому зв`язку із настанням смерті.

23.10.2023 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 - 1 КК України.

Слідчим подано клопотання про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вказуючи, що останній підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення проти безпеки руху та експлуатації транспорту, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України. Прокурор в судовому засіданні зазначав, що неможливо запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якої міри запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого, слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, та зазначив, що матеріали справи вказують на наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризику незаконного впливу на потерпілих, свідків у кримінальному провадженні, але враховуючи те, що прокурором не доведено обставин, передбачених п. 3 ст. 194 КПК України, дійшов висновку, що встановленому ризику можна запобігти шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, в даному випадку - у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали судового та кримінального проваджень, суд апеляційної інстанції дійшов наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для обмеження особи в пересуванні має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під домашнім арештом завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 181, 194 КПК України.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Разом з тим, як вбачається з клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , слідчим не наведено виключних обставин і не надано доказів, які б давали підстави для тримання його під вартою. Сама лише тяжкість кримінального правопорушення, у відповідності до практики Європейського суду з прав людини, не може бути підставою для тримання особи під вартою.

Згідно до матеріалів судового провадження, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, який є тяжким кримінальним правопорушенням проти безпеки руху та експлуатації транспорту, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від п`яти до десяти років.

Відповідно до вимог ч.1,2 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважать, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор.

Як убачається з оскаржуваної ухвали, слідчий суддя дотримався вимог закону та зазначив, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, який відноситься до категорії тяжкого злочину, а тому існують ризики передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків у кримінальному провадженні.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що в клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 відсутнє достатнє обґрунтування, що більш м`який запобіжний захід, не здатний запобігти ризикам у кримінальному провадженні, не доведено і в судовому засіданні апеляційного суду необхідність застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Посилання прокурора на тяжкість кримінального правопорушення, як на підставу для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є неприйнятним, оскільки лише сама тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 не може бути підставою для застосування до підозрюваного такого запобіжного заходу як тримання під вартою, виходячи з сукупності заявлених та встановлених ризиків.

Таким чином, слідчий суддя, при прийнятті рішення про застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_7 обґрунтовано прийшов до висновку про достатність такого запобіжного заходу як цілодобовий домашній арешт, для досягнення мети заходу забезпечення кримінального провадження.

З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги прокурора щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді є безпідставними.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника, апеляційний суд вважає їх не прийнятними та невмотивованими.

Слідчий суддя вірно дійшов до висновку про те, що обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням обов`язків передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного під час досудового розслідування та розгляду провадження у суді.

Разом з тим, обставини кримінального правопорушення та характеризуючи данні особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину вказують на не достатність застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж цілодобовий домашній арешт для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, а саме що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків у кримінальному провадженні.

Беручи до уваги доведеність ризиків, передбачених п.п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також серйозність підозри, висунутої підозрюваному, та тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, апеляційний суд не знаходить підстав для застосування ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу ніж цілодобовий домашній арешт.

Судом оцінено репутацію підозрюваного, враховано фактичні обставини кримінального правопорушення у вчиненні якого він підозрюється та вірно застосовано саме такий запобіжний захід, як цілодобовий домашній арешт. Апеляційний суд погоджується з таким рішенням суду першої інстанції, та вважає, що саме цей запобіжний захід, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

При цьому, на спростування доводів апелянта, слідчим суддею було враховано стан здоров`я підозрюваного, що знайшло своє відображення в оскаржуваному рішенні, колегія суддів звертає увагу, що запобіжних захід був застосований до останнього бідиш м`який ніж просив слідчий.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним і обґрунтованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження апелянтів, про які йдеться в поданих апеляційних скаргах, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, в зв`язку з чим приходить до остаточного висновку про залишення поданих апеляційних скарг без задоволення.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційні скарги прокурора Херсонської окружної прокуратури ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 02.11.2023 року, щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: