Справа № 461/9720/23
Провадження № 1-кс/461/20/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.01.2024 року м.Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м. Львові погоджене з прокурором відділу захисту інтересів дітей та протидії насильству Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 клопотання старшого слідчого ВРЗСТ СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001179 від 12.11.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України,

в с т а н о в и в:

Старший слідчий ВРЗСТ СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 за погодженням із прокурором відділу захисту інтересів дітей та протидії насильству Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням, в якому просить накласти арешт на одяг трупа ОСОБА_6 , який був на ньому під час проведення його судово-медичної експертизи, а саме: куртка сіра, светр сірий, шапка сіра, штани джинсові сині, ремінь чорний з металевою пряжкою, труси сині, шкарпетки сині та туфлі коричневі, які поміщені у картонну коробку.

В обгрунтування внесеного клопотання покликається на те, що на вказаних речових доказах могли зберегтись сліди злочину і в подальшому будуть залучені для проведення експертиз та слідчого експерименту, необхідно забезпечити зберігання даних речових доказів. Без надання їх експертам, останні будуть позбавлені можливості провести експертизу.

Слідчий у судове засідання не з`явився, оскільки у клопотанні просить суд проводити розгляд справи про накладення арешту на майно у його відсутності, а також без виклику власника майна. Клопотання підтримує та просить суд таке задоволити.

З метою забезпечення арешту майна, слідчий суддя вважає за можливе проводити розгляд клопотання про накладення арешту на майно без виклику власника майна.

Вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 2 ст.173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Встановлено, що в провадженні старшого слідчого ВРЗСТ СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_7 перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001179 від 12.11.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України.

Дане кримінальне провадження розпочато за фактом ДТП, яке відбулося 12.11.2023, приблизно о 19:30 год., водій ОСОБА_8 керуючи автомобілем марки «Mercedes-Benz С220», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись ним по автодорозі сполученням «Тернопіль - Львів» в напрямку до м. Львів, порушив чинні вимоги Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, а саме: Р. 1 п. 1.2. (в Україні установлено правосторонній рух транспортних засобів); Р. 2 п. 2.3 б) (бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі), д) (не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху); 2.9 а) (водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції); вимоги дорожньої розмітки 1.1 додаток 2 ПДР, які виразилися в тому, що він керуючи транспортним засобом, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, був не уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не відреагував на її зміну, без причин технічного характеру в супереч вимогам дорожньої розмітки 1.1 додаток 2 ПДР, виїхав на смугу зустрічного руху, що призвело до подальшого зіткнення із зустрічним автомобілем марки «Грейт Вол Ховер», р.н. НОМЕР_2 , з причепом марки «КНОТТ», р.н. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_9 , після чого автомобіль марки «Mercedes-Benz С220», реєстраційний номер НОМЕР_1 продовживши свій рух по зустрічній смузі руху допустив зіткнення із зустрічним автомобілем марки «Шкода Октавія», р.н. НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_10 .

В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди малолітньому потерпілому ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 спричинено тяжкі тілесні ушкодження та тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості спричинено малолітній потерпілій ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , потерпілому ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та ОСОБА_6 .

29.12.2023 року під час проведення огляду місця події у відділенні КЗ ЛОР «ЛОБСМЕ» у м. Пустомити, Львівського р-н., що за адресою: м. Пустомити, вул. Грушевського, 7, було вилучено одяг трупа ОСОБА_6 , який був на ньому під час проведення його судово-медичної експертизи, а саме: куртка сіра, светр сірий, шапка сіра, штани джинсові сині, ремінь чорний з металевою пряжкою, труси сині, шкарпетки сині та туфлі коричневі, які поміщені у картонну коробку.

01.01.2024 одяг трупа ОСОБА_6 , який був на ньому під час проведення його судово-медичної експертизи, а саме: куртка сіра, светр сірий, шапка сіра, штани джинсові сині, ремінь чорний з металевою пряжкою, труси сині, шкарпетки сині та туфлі коричневі, які поміщені у картонну коробку, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні. Оскільки на вказаних речових доказах могли зберегтись сліди злочину і в подальшому будуть залучені для проведення експертиз та слідчого експерименту.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані. як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Ч.7 ст.237 КПК України передбачено, що при огляді слідчий, прокурор або за їх дорученням залучений спеціаліст має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення оглянутого місця чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Згідно з ч.1 ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до ч. 2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Ч.2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Слідчим доведено, що метою накладення арешту на майно є забезпечення речових доказів.

Арешт вище вказане майно, як тимчасово вилученого майна є розумним та співрозмірним обмеженням права власності щодо виконання завдання кримінального провадження відповідно до ст.2 КПК України.

Таким чином, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого.

Завдання, для виконання якого слідчий звертається із клопотанням може бути виконане.

Незастосування арешту майна із позбавленням права на відчуження та розпорядження, може привести до настання наслідків, які перешкоджатимуть збереженню речових доказів.

Оцінюючи надані стороною обвинувачення докази слідчий суддя вважає їх належними та допустимими, їх сукупність та взаємозв`язок між ними достатній для прийняття процесуального рішення про арешт.

Враховуючи вищевикладене, а також правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, а також з метою збереження речових доказів, вважаю, що клопотання підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання старшого слідчого ВРЗСТ СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_7 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001179 від 12.11.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України, - задоволити.

Накласти арешт на одяг трупа ОСОБА_6 , який був на ньому під час проведення його судово-медичної експертизи, а саме: куртка сіра, светр сірий, шапка сіра, штани джинсові сині, ремінь чорний з металевою пряжкою, труси сині, шкарпетки сині та туфлі коричневі, які поміщені у картонну коробку.

Виконання ухвали покласти на старшого слідчого ВРЗСТ СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_7 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, які не викликались до суду протягом п`яти днів з дня її отримання.

Слідчий суддя ОСОБА_1