КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 04 вересня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 04.09.2023 задоволено клопотання слідчого слідчого відділу Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_7 , погоджене прокурором Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_8 , та накладено арешт на тимчасово вилучене майно, а саме мобільний телефон марки «Аррlе» Iphone 14 PRO MAX, який вилучено 03.08.2023 під час затримання особи в порядку ст. 208 КПК України, у ході проведення особистого обшуку на підставі ч. 3 ст. 208 КПК України ОСОБА_6 , який належить останньому.

Встановлено, що ухвала підлягає виконанню шляхом передачі та зберігання арештованого майна відповідно до Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 № 1104.

______________________________________________________________________________

Справа 758/10220/23 Слідчий суддя - ОСОБА_9

Апеляційне провадження № 11-сс/824/6307/2023 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого, посилаючись на те, що ухвалою слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 17.08.2023 слідчому відмовлено у частині накладення арешту на раніше зазначений мобільний телефон, однак слідчим не виконано зазначене рішення, а цього ж дня проведеного огляд речей та 21.08.2023 неправомірно призначено комп`ютерно-технічну експертизу даного телефону.

Апелянт звертав увагу на те, що слідчий повторно звернувся із клопотанням про арешт майна з аналогічних підстав та мотивів, що не передбачено КПК України.

Слідчий суддя не взяв до уваги те, що клопотання про арешт тимчасово вилученого майна подано з порушенням строку, встановленого ч. 5 ст. 171 КПК України.

Крім того, апелянт вказував на те, що 27.09.2023 стороною захисту отримано копію оскаржуваної ухвали.

Прокурор у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином. Про причини неприбуття в судове засідання прокурор не повідомив та клопотань про відкладення судового розгляду не подавав.

З урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України, заслухавши думку підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_5 , які не заперечували проти розгляду апеляційної скарги без участі прокурора, колегія суддів вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності прокурора, який не прибув у судове засідання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_5 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, колегія суддів приходить до висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог пункту 3 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Дослідженням матеріалів судового провадження встановлено, що клопотання прокурора про арешт майна розглянуто без повідомлення та у відсутності підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_5 , дані про вручення останнім копії ухвали слідчого судді у матеріалах справи відсутні.

Як зазначено апелянтом, стороною захисту копію оскаржуваної ухвали отримано 27.09.2023, тоді як 29.09.2023 подано апеляційну скаргу, тобто в строк, передбачений абзацом 2 ч. 3 ст. 395 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, у провадженні слідчого відділу Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві перебувають матеріали кримінального провадження № 0001637 від 03.08.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.

Згідно даних клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що 03.08.2023 приблизно о 15 год. 15 хв. ОСОБА_6 разом із ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та іншими невстановленим особами, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Хорива, 55Б, вчинили хуліганство, тобто грубо порушили громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

Згідно даних протоколу затримання від 03.08.2023, цього ж дня, в порядку п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_6 , в ході затримання якого, та у присутності понятих, здійснено особистий обшук, під час якого у останнього, у тому числі вилучено мобільний телефон марки Iphone 14 PRO MAX, IMEI НОМЕР_1 .

Постановою слідчого слідчого відділу Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_13 від 04.08.2023 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0001637 від 03.08.2023 майно, серед якого мобільний телефон марки Iphone 14 PRO MAX, IMEI НОМЕР_1 .

04.08.2023 о 18 год. 45 хв. ОСОБА_6 вручено повідомлення про підозру у вчиненні хуліганства, тобто грубому порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 296 КК України.

31.08.2023 слідчий слідчого відділу Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_7 звернулася до слідчого судді Подільського районного суду міста Києва із клопотанням, погодженим прокурором Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_8 , в якому просила накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме мобільний телефон марки «Аррlе» Iphone 14 PRO MAX, який вилучено 03.08.2023 під час затримання особи в порядку ст. 208 КПК України, у ході проведення особистого обшуку на підставі ч. 3 ст. 208 КПК України ОСОБА_6 , який належить останньому.

Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 04.09.2023 задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на тимчасово вилучене майно, а саме мобільний телефон марки «Аррlе» Iphone 14 PRO MAX, який вилучено 03.08.2023 під час затримання особи в порядку ст. 208 КПК України, у ході проведення особистого обшуку на підставі ч. 3 ст. 208 КПК України ОСОБА_6 , який належить останньому.

Встановлено, що ухвала підлягає виконанню шляхом передачі та зберігання арештованого майна відповідно до Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 № 1104.

З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170-173 КПК України, задовольнив клопотання слідчого про накладення арешту на мобільний телефон марки «Аррlе» Iphone 14 PRO MAX, який вилучено 03.08.2023 під час затримання особи в порядку ст. 208 КПК України, у ході проведення особистого обшуку на підставі ч. 3 ст. 208 КПК України ОСОБА_6 , який належить останньому, з тих підстав, що вказане майно у встановленому законом порядку визнане речовими доказами у межах кримінального провадження № 0001637 від 03.08.2023, та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Крім того, як убачається із даних постанови слідчого слідчого відділу Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_14 від 21.08.2023, у кримінальному провадженні № 0001637 від 03.08.2023 призначено комп`ютерно-технічну експертизу вилученого в ОСОБА_6 мобільного телефону, для дослідження вмісту телефонної книги, вхідних, вихідних та неприйнятих дзвінків, текстових повідомлень, веб-історії, повідомлень в мережі Інтернет в додатках: «Viber», «WhatsApp», «Instagram», «Signal», «Telegram», повідомлень електронної пошти, а також файлів користувача (графічні, відео, аудіо, текстові файли).

З огляду на наведене та враховуючи, що слідчим суддею першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке слідчий просив накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання та накладення арешту на вилучений мобільний телефон, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що незастосування арешту даного майна призвести до його приховування, зникнення чи втрати.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано наклав арешт на вказаний мобільний телефон, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про те, що слідчий повторно звернувся із клопотанням про арешт зазначеного мобільного телефону, оскільки ухвалою слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 17.08.2023 слідчому було відмовлено у частині накладення арешту даний мобільний телефон, не впливають на правильність висновків слідчого судді у даному судовому провадженні, оскільки вищевказана ухвала не є предметом даного апеляційного перегляду.

Порушення слідчим строку на звернення із клопотання про арешт тимчасово вилученого майна вочевидь є недотриманням вимог КПК України, проте, на переконання колегії суддів, таке порушення саме по собі не може бути безумовною підставою для скасування правильної по суті ухвали слідчого судді та відмови у задоволенні клопотання про арешт майна, а тому доводи апеляційної скарги захисника у цій частині є безпідставними.

Колегією судів не встановлено невідповідності клопотання прокурора вимогам ч. 2 ст. 171 КПК України, а також порушень слідчим суддею положень ст.ст. 170, 172-173 КПК України. Ухвала слідчого судді відповідає вимогам ч. 5 ст. 173, 372 КПК України, та містить у собі підстави та мотиви прийнятого рішення.

Інші зазначені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчим суддею рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 04 вересня 2023 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3