Справа № 141/648/23
Провадження №1-кп/141/6/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2024 року смт Оратів

Оратівський районний суд Вінницької області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000027 від 13.08.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Чернявка Оратівського району Вінницької області, проживає по АДРЕСА_1 , освіта повна загальна середня, не працює, неодруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

У С Т А Н О В И В:

12.08.2023 приблизно о 19 год неповнолітній ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що у ОСОБА_7 у користуванні є автомобіль марки «Volkswagen», моделі «Transporter Т4», д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходиться по місцю його проживання в АДРЕСА_1 , а сам ОСОБА_7 вдома відсутній, у ОСОБА_4 виник умисел на незаконне заволодіння вказаним вище транспортним засобом.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, неповнолітній ОСОБА_4 діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, приїхав на велосипеді до домогосподарства ОСОБА_7 , зайшов на територію огородженого домогосподарства, що в АДРЕСА_1 , де підійшовши до приміщення, в якому зберігався автомобіль марки «Volkswagen», моделі «Transporter Т4», д.н.з. НОМЕР_1 , підійшовши до незачинених водійських дверцят автомобіля, відкрив їх та сів в салон на водійське сидіння.

Після цього, ОСОБА_4 дістав із кишені куртки, яка знаходилась в автомобілі, ключ від замка запалювання, запустив двигун автомобіля та в подальшому привів в рух автомобіль, тим самим незаконно заволодів транспортним засобом - автомобілем марки «Volkswagen», моделі «Transporter Т4», д.н.з. НОМЕР_1 .

Виїхавши даним автомобілем з території домогосподарства ОСОБА_7 , ОСОБА_4 поїхав по провул. Кленовому с. Чернявка в напрямку с. Скала Оратівської ТГ Вінницького району Вінницької області та під час руху по вул. Стельмаха в с. Чернявка не впорався із керуванням, внаслідок чого з`їхав з дороги та здійснив зіткнення з деревом, від якого автомобіль отримав механічні пошкодження. В подальшому ОСОБА_4 вийшов з автомобіля, залишивши його на узбіччі дороги, та пішов до місця свого проживання.

Згідно висновку транспортно-товарознавчої експертизи № СЕ-19/102-23/14773-АВ від 29.08.2023 вартість транспортного засобу - автомобіля марки «Volkswagen» моделі «Transporter Т4», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_7 , станом на 12.08.2023 складає 128720,00 грн.

Досудовим слідством дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 2 ст. 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднане з проникненням у сховище.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, визнав у повному обсязі за обставин, зазначених в обвинувальному акті, які підтвердив суду, погодившись з кваліфікацією вчиненого ним діяння, у вчиненому щиро розкаявся, вказав, що зробив належні висновки, просив суд суворо його не карати.

Законний представник обвинуваченого ОСОБА_5 суду пояснила, що погоджується з висунутим обвинуваченням її синові, щиро шкодує за дії дитини, та вказала, що буде у подальшому більше уваги приділяти належному вихованню сина ОСОБА_4 з метою недопущення в майбутньому вчинення ним кримінальних правопорушень.

Потерпілий ОСОБА_7 підтвердив факт вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення за обставин, зазначених у обвинувальному акті, та суду вказав, що матеріальна шкода, завдана йому кримінальним правопорушенням, на даний час ОСОБА_4 не відшкодована. При цьому, цивільний позов про стягнення матеріальної шкоди ним не було подано. Потерпілий просив суд ОСОБА_4 суворо не карати та звільнити його від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку в два роки.

Враховуючи ту обставину, що обвинувачений повністю визнав свою вину та враховуючи його покази в судовому засіданні, суд вважає їх достовірними, а тому відповідно до вимог ст. 349 КПК України суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, оскільки проти цього не заперечують учасники судового розгляду та ці обставини ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясував, що позиція учасників судового провадження добровільна та вони правильно розуміють зміст цих обставин. Суд роз`яснив про позбавлення права оспорювати фактичні обставини справи у апеляційному порядку при такому порядку вирішення справи.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши надані стороною обвинувачення докази та обставини, які підлягають встановленню у кримінальному провадженні, суд доходить висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом поєднане з проникненням у сховище.

Суд при призначенні покарання має враховувати дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження вчинення ним нових злочинів.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" № 7 від 24 жовтня 2003 року зі змінами від 06 листопада 2009 року звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожної особи, яка визнається винною у вчиненні злочину, мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Також відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому, таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.

Так, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 міри покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України є тяжким злочином, дані, які характеризують особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується негативно, на «ДО» у лікаря нарколога КНП «Оратівська ЛПЛ» та на «ДО» у лікаря психіатра КНП «Оратівська ЛПЛ» не перебуває, раніше не судимий.

Відповідно до висновку Вінницького районного сектору № 4 філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області, зазначеного у досудовій доповіді від 15.12.2023, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого та його спосіб життя, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення неповнолітнього без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить небезпеку для суспільства (у т.ч. для окремих осіб). На думку органу пробації, виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень: відвідування неповнолітнім уповноваженого органу з питань пробації, КЗ «Оратівський СЦСС» Оратівської селищної ради, служби у справах дітей Оратівської селищної ради з метою проведення з неповновлітнім індивідуально-профілактичних бесід, тренінгів, надання консультацій різноманітного спрямування. У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, уповноважений орган з питань пробації вважає доцільним покладання на правопорушника обов`язків, відповідно до ч. 3 ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації (п.2 ч.3 ст. 76 КК України), виконувати заходи, передбачені пробаційної програмою «Формування життєвих навичок» для неповнолітніх суб`єктів пробації.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 відповідно до статті 66 КК України, є активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.

Суд не визнає обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 щире каяття, з наступних підстав.

Розкаяння передбачає окрім визнання особою факту вчинення кримінального правопорушення, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному кримінальному правопорушенні, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані кримінальним правопорушенням збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні кримінального правопорушення повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Поряд з цим, у матеріалах справи відсутні дані на підтвердження того, що ОСОБА_4 бажає виправити наслідки вчиненого, а також докази відшкодування потерпілому ОСОБА_7 завданих кримінальним правопорушенням збитків.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до статті 67 КК України, судом не встановлено.

На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 289 КК України у межах санкції вказаної статті у виді позбавлення волі без конфіскації майна, з урахуванням вимог п. 3 ч. 3 ст. 102 КК України.

При цьому, приймаючи до уваги суспільну небезпечність вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_4 та його вік, який є неповнолінім, процесуальну поведінку, негативне ставлення до скоєного, щире бажання виправитись, суд вважає, що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства, а тому вважає за можливе звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк на підставі ст. ст. 75, 104 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Обраний обвинуваченому такий вид покарання за переконанням суду є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_4 , попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Крім того, судом ураховано позицію прокурора, висловлену в судових дебатах, щодо можливого призначення обвинуваченому вказаного покарання, а також думку потерпілого, обвинуваченого, його законного представника та захисника.

Відповідно до вимог ст. ст. 124, 126 КПК України, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 є неповнолітнім та немає самостійного заробітку, суд вважає за необхідне стягнути із законного представника обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта згідно висновку експерта № СЕ-19/102-23/14774-Д від 23.08.2023, які становлять 1434,00 грн (одна тисяча чотириста тридцять чотири гривні 00 копійок), згідно висновку експерта № СЕ-19/102-23/14737-БД від 25.08.2023, які становлять 2517,46 грн (дві тисячі п`ятсот сімнадцять гривень 46 копійок), та згідно висновку експерта № СЕ-19/102-23/14773-АВ від 29.08.2023, які становлять 3824,00 грн (три тисячі вісімсот двадцять чотири гривні 00 копійок), оскільки залучення експертів було обумовлено розслідуванням скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог статті 100 КПК України.

Відповідно до вимог частини 4 статті 174 КПК України скасувати арешт, накладений на речові докази.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого у кримінальному провадженні №0000027 не обирався.

Керуючись ст.ст. 50, 66, 67, 75, 76, 102, 104, ч. 2 ст. 289 КК України, ст.ст. 368-371, 373-376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років без конфіскації майна.

На підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю в 2 (два) роки не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно пунктів 1-2 ч. 1 ст. 76 КК України, п. 2, 4 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Іспитовий строк за даним вироком ОСОБА_4 обчислювати з дати проголошення вироку, а саме з 04.01.2024.

Стягнути із законного представника обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на проведення судових експертиз у загальному розмірі 7775,46 грн (сім тисяч сімсот сімдесят п`ять гривень 46 копійок), а саме: згідно висновку експерта № СЕ-19/102-23/14774-Д від 23.08.2023 у розмірі 1434,00 грн (одна тисяча чотириста тридцять чотири гривні 00 копійок), згідно висновку експерта № СЕ-19/102-23/14737-БД від 25.08.2023 у розмірі 2517,46 грн (дві тисячі п`ятсот сімнадцять гривень 46 копійок), та згідно висновку експерта № СЕ-19/102-23/14773-АВ від 29.08.2023 у розмірі 3824,00 грн (три тисячі вісімсот двадцять чотири гривні 00 копійок).

На підставі ч. 4 ст. 174 КПК України арешт, накладений ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області у справі № 131/1011/23 від 15.08.2023 скасувати.

Легковий автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Transporter Т4», д.н.з. НОМЕР_1 , білого кольору, 1998 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 залишити у володінні та користуванні власника майна ОСОБА_7 .

Речові докази у кримінальному проваджені, а саме об`єкти дослідження та упакування (що після експертних досліджень знаходяться у спеціальному пакеті Експертної служби МВС України №5773333), а також відрізок марлевого бинта та первинну упаковку (що після експертних досліджень знаходяться у спеціальному пакеті Експертної служби МВС України №5452779, 5452780), що знаходяться в кімнаті зберігання речових доказів відділу поліції № 3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області за адресою: вул. Кривоноса, 10, м. Іллінці, Вінницького району Вінницької області - знищити.

Згідно ст. 532 КПК України вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок суду може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти діб з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Оратівський районний суд Вінницької області.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1