Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/573/23 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.11.2023 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16 жовтня 2023 року, якою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, малолітніх та неповнолітніх осіб на утриманні не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останні раз 01.08.2016 Кіровським районним судом м. Кіровоград за ст. 185 ч.2, 190 ч.2, 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки. Звільнений 17.08.2018 по відбуттю строку покарання, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 16.40 год. 16.11.2023 з визначенням застави у 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в грошовому еквіваленті становить 53 680 грн.

інші учасники судового розгляду:

прокурор ОСОБА_8 ,

захисник ОСОБА_9

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати, як незаконну, ухвалити нову, якою обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час. Свої вимоги обґрунтовуєтим, що в ухвалі в порушення ст. 196 КПК України взагалі не зазначено обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Також судом першої інстанції не було взято до уваги, що є більш м`який запобіжний захід як тримання під вартою. На протязі слідства підозрюваний ОСОБА_10 , належно виконував покладені на нього обов`язки. Слідчим та прокурором в судовому засіданні дані ризики не доведені, а судом не взято до уваги вище наведені докази щодо можливості до ОСОБА_7 застосувати нічний домашній арешт, та дати йому можливість в денний час працювати та забезпечувати продуктами харчування свою сім`ю, оскільки у підозрюваного ОСОБА_7 на утриманні перебуває мама, яка має захворювання, його міцні соціальні зв`язки, має постійне місце проживання та постійне місце роботи без оформлення, раніше не судимого. Дані рідні є на його повному утриманні. Також просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, так як повний текст ухвали суду ним отримано тільки 20.10.2023, тому вважає, що строк пропущений з поважних причин.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 25 серпня 2023 року, близько 15 год. 00 хв., більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, тобто в період дії воєнного стану в Україні, вчинив дії, кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 4 ст. 185 КК України. Матеріальна шкода завдана злочином у якому вона підозрюється складає 2796,00 грн.

Органами досудового розслідування дії ОСОБА_7 кваліфіковані як таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, про що 18.09.2023 року йому повідомлено про підозру.

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16.10.2023 задоволено клопотання слідчого СВ ВП №2 (м.Кропивницький) Кропивницького РУП в Кіровоградській області про застосування підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0002488 в межах строку досудового розслідування, по 16.40 год. 16.11.2023 включно, з визначенням застави. Рішення слідчого судді мотивовано тим, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушеннях проти власності, вчиненого в період воєнного стану, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за злочини проти власності, відбував реальне покарання в місцях позбавлення волі, наразі в судах першої інстанції перебуває два кримінальних провадження відносно ОСОБА_7 , в яких він обвинувачується також у злочинах проти власності, вказане свідчить про те, що він на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, відтак схильний до вчинення кримінальних правопорушень проти власності. Враховано також і слідчим суддею те, що ОСОБА_7 має вік 44 роки, має місце реєстрації та проживання, проживає за однією адресою разом з матір`ю похилого віку, проте офіційно не працевлаштований, наявність неофіційного місця роботи не підтверджена під час розгляду клопотання, малолітніх та неповнолітніх дітей на утриманні не має, рухомого, нерухомого майна у власності не має, як і накопичень, відтак сталість соціальних зв`язків на час розгляду клопотання є сумнівною. Вказане свідчить, що ОСОБА_7 є матеріально не забезпеченою особою, як наслідок при обранні запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою може продовжити злочинну діяльність.

Заслухавши доповідь судді, в дебатах захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_11 , який підтримав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та подану апеляційну скаргу, думку прокурора про задоволення клопотання про поновлення строку та залишення ухвали суду без зміни, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Згідно з вимогами п.3 ч.2 ст.395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення.

За приписами ч. 1 ст. 117 КПК України, пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Виходячи із системного аналізу норм процесуального закону, під поважними причинами пропущення процесуального строку слід розуміти неможливість особи подати заяву у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Такі обставини мають бути підтверджені належними фактичними даними.

Як убачається з матеріалів провадження, 16.10.2023 за наслідками розгляду клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею постановлено ухвалу про задоволення вказаного клопотання.

При цьому в судовому засіданні проголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали, натомість повний її текст з обґрунтуванням мотивів прийнятого рішення отримано захисником ОСОБА_7 адвокатом ОСОБА_6 - 20.10.2023.

Зважаючи на те, що копію оскаржуваної ухвали, отримано 20.10.2023, а апеляційна скарга подана 25.10.2023, то колегія суддів зазначені в апеляційній скарзі причини пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали вважає поважними, а тому він підлягає поновленню.

Вирішуючи питання про обґрунтованість апеляційної скарги апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканість.

В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, та містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону суддею дотримані в повному обсязі.

Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України, вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого.

Як убачається з наданих матеріалів, слідчий суддя дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, який відноситься до категорії тяжких злочинів, посягає на суспільні інтереси проти власності потерпілої, про що йому вручено повідомлення про підозру.

При цьому, відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя перевірив наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, про що зазначив в ухвалі.

Колегія суддів не погоджується з доводами захисника щодо недоведеності жодного з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки оцінюючи ризики, заявлені та обґрунтовані у клопотанні слідчого, слідчий суддя встановив, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування, оскільки останній вчинив тяжкий злочин, санкція інкримінованої йому статті передбачає позбавлення волі строком до восьми років.

Також, слідчий суддя, врахувавши дані щодо особи підозрюваного, та врахувавши ступінь тяжкості злочину, в якому підозрюється ОСОБА_7 , дійшов правильного висновку про існування ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки останній будучи ознайомлений з даним клопотанням 27.09.2023, почав уникати явок до слідчого, у зв`язку з чим, слідчий був вимушений звернутися до слідчого судді 16.10.2023 з повторним клопотанням після встановлення місця перебування підозрюваного; незаконно впливати на потерпілу та свідків; вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки останній неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, є матеріально не забезпеченою особою, яка схильна до вчинення злочинів проти власності, а вік та стан здоров`я підозрюваного не перешкоджає його триманню під вартою.

Крім того, апеляційний суду враховує, що ОСОБА_7 вчинив злочин в період дії воєнного стану, маючи не зняту та непогашену судимість, наразі перебуває кримінальне провадження відносно нього в суді, відтак вірогідність отримання реального покарання є високою, що не стало стримуючим фактором для підозрюваного від вчинення нового кримінального правопорушення.

Тому, суд апеляційної інстанції за результатами апеляційного розгляду вважає, що слідчим суддею правильно встановлено, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України і тримання ОСОБА_7 під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції».

Колегією суддів також враховано і те, що ОСОБА_7 суспільно корисною працею не займається, ігнорує принцип мирного володіння майном в період воєнного стану, тобто втрачає сталі соціальні зв`язки.

При цьому, відповідно до рішення ЄСПЛ від 20.05.2010 року у справі «Москаленко проти України», зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Також, на переконання колегії суддів, менш суворий запобіжний захід, такий як тримання під домашнім арештом чи особисте зобов`язання, не забезпечить на початковому етапі досудового розслідування та у подальшому належного виконання останнім його процесуальних обов`язків. Тим паче, під час розгляду клопотання не надано заяви від власника майна (матері), що вона не заперечує проти перебування ОСОБА_7 у належному їй житлі, в разі обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Отже, на думку апеляційного суду, висновки слідчого судді, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не достатні для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, є мотивованими.

При цьому, апеляційним судом враховуються доводи захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного стосовно того, що останній має постійне місце поживання, за яким не має негативних характеристик, має на утримані хвору матір та не має на меті переховуватись від слідства.

Разом з тим, на противагу цим доводам, апеляційний суд вважає, що на даний час, вказані обставини не можливо віднести до тих достатніх стримуючих чинників, які у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення підозрюваним дій, спрямованих на переховування від суду; здійснення незаконного впливу на потерпілу та свідків; або вчинення ним іншого кримінального правопорушення, тобто визнати ці обставини такими, що можуть гарантувати запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч.5 ст.182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя правильно врахував обставини кримінального провадження та тяжкість інкримінованого злочину, який посягає на суспільні інтереси проти власності, а також особу підозрюваного, та у відповідності до ст.182 КПК України правильно визначив підозрюваному як альтернативний запобіжний захід заставу у 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки такий розмір застави достатньою мірою може гарантувати виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків. На думку апеляційного суду, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та висунутої підозри у вчиненні тяжкого злочину, визначений слідчим суддею розмір застави є достатнім і прийнятним та буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною й обґрунтованою, відтак підстав для її скасування та задоволення апеляційних вимог не вбачається.

Керуючись ст.ст. 182, 183, 193, 194, 376 ч.2, 405, 407, 422 КПК України, колегія судді

П О С Т А Н О В И Л А:

Поновити захиснику ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16 жовтня 2023 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16 жовтня 2023 року щодо підозрюваного ОСОБА_7 без зміни.

Ухвала набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: