Справа № 567/1609/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2023 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі :

головуючий суддя ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4

законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за №0000102 від 18.05.2023 р. по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Острог Рівненської області, зареєстроване місце проживання : АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання : АДРЕСА_2 , громадянина України, одруженого, працюючого молодшим медичним братом КЗ «Острозький псхоневрологічний інтернат», раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України, -

в с т а н о в и в:

16 травня 2023 року у період часу приблизно з 20 год. до 20 год. 30 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні будинку культури за адресою : АДРЕСА_3 , діючи умисно, на грунті особистих неприязних відносин та з метою спричинення потерпілому побоїв, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, із прикладанням фізичної сили, наніс малолітньому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , удар долонею правої руки по голові, удар кулаком правої руки по спині, удар кулаком правої руки в живіт, в подальшому перебуваючи на вулиці поблизу будинку культури, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_3 , завдав удар кулаком лівої руки в живіт ОСОБА_4 , завдавши останньому побої, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України визнав повністю, підтвердив обставини, викладені у складеному відносно нього обвинувальному акті, та пояснив, що 16.05.2023 року додому прийшов його син ОСОБА_7 та повідомив, що його хтось образив, у зв`язку з чим він приїхав до приміщення місцевого клубу, де піднявшись на 2 поверх серед інших дітей натрапив на ОСОБА_4 , якому руками завдав удар по голові, по спині та в живіт. В подальшому вони розійшлися, та він знайшов хлопців, які образили його сина. Після цього, перебуваючи на вулиці поруч з місцевим клубом він завдав ще один удар в живіт ОСОБА_4 . У вчиненому розкаюється, розуміє, що вчинив негідно, просить суворо не карати.

В судовому засіданні встановлено, що обставини справи встановлені даним вироком, а саме місце, час, спосіб вчинення та наслідки кримінального правопорушення, форма вини і мотиви кримінального правопорушення ніким з учасників судового розгляду не оспорюються.

Визнавши недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин та за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм, що в такому разі вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, суд вважає, що дії ОСОБА_6 слід кваліфікувати за ч.1 ст.126 КК України, тобто умисне завдання побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

При цьому суд враховує, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27.02.1980 року (скарга № 6903/75) Девеер проти Бельгії (Deweer v. Belgium) держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.

Суд пересвідчився, що позиція учасників судового розгляду щодо розгляду справи у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, є добровільною і не пов`язана з вищевказаними чинниками.

Відповідно до ст.65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Виходячи з засади співмірності, призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого і зокрема те, що відповідно до ст.12 КК України обвинуваченим скоєно кримінальний проступок.

Беручи до уваги особу обвинуваченого ОСОБА_6 , суд враховує, що він одружений, працевлаштований, за віком та станом здоров`я є працездатним, по місцю проживання характеризується посередньо.

Згідно довідки КНП «Острозька багатопрофільна лікарня» від 22.05.2023 р. ОСОБА_6 на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

ОСОБА_6 вперше притягується до кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст.66 КК України суд враховує, що обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_8 є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

В той же час, відповідно до ст.67 КК України, обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_6 є вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини та у присутності дітей.

З урахуванням викладених обставин, суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченому ОСОБА_6 слід призначити в межах санкції ч.1 ст.126 КК України у виді штрафу, що буде відповідати не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, буде обґрунтованим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов не заявлявся.

Речові докази та процесуальні витрати на залучення експерта відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався, клопотань щодо обрання запобіжного заходу не заявлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.100, 122, 124, ч.3 ст.349, ст.ст.370, 374 КПК України, -

у х в а л и в:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) грн.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1