Справа № 359/3384/23
Провадження № 1-в/359/305/2023
Бориспільський міськрайонний суд Київської області
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2023 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду без технічної фіксації клопотання Бориспільського РВ №1 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області про вирішення судом питань пов`язаних із виконанням вироку суду відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого за вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08.05.2023 за ч. 1 ст. 125, ст. 126-1 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України, до покарання у виді громадських робіт строком на 240 (двісті сорок) годин, -

в с т а н о в и в :

На розгляд до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання провідного інспектора Бориспільського районного відділу №1 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області про вирішення судом питань пов`язаних із виконанням вироку Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08.05.2023 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання зазначено, що на обліку Бориспільського РВ № І перебуває ОСОБА_4 , який 08.05.2023 року засуджений Бориспільським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 125, ст. 126-1КК України до покарання у виді громадських робіт строком на 240 (двісті сорок) годин. Відповідно до зазначеного вироку суду, згідно з ст. 91-1 КК України до ОСОБА_4 застосовано обмежувальний захід у вигляді направлення для проходження програми для кривдників або пробаційної програми терміном на 3 ( три) місяці. Провідний інспектор зазначає, що обов`язок виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою може бути покладено лише на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, що узгоджується з п. 4 ч. 2 ст. 76 КК України. Покарання у виді громадських робіт належить до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, а тому їх призначення не передбачає покладення на засуджених осіб обов`язків, визначених ст. 76 КК України.

У зв`язку з вищевикладеним та для належного виконання вироку суду провідний інспектор уповноваженого органу з питань пробації просить привести у відповідність вирок Бориспільського міськрайонного суку Київської області від 08.05.2023 року в частині призначення обмежувального заходу відносно ОСОБА_4 на підставі ч. 14 ст. 537 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримала, просила задовольнити з наведених в ньому підстав.

Представник Бориспільського районного відділу №1 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області та засуджений в судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи.

Суд, дослідивши клопотання з долученими до нього документами, заслухавши думку прокурора, прийшов до висновку про необхідність відмовити в задоволенні клопотання з наступних підстав.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 КПК України, має право вирішувати інші питання про всякого роду сумніви та протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Судовим розглядом встановлено, що вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08.05.2023 року, який набрав законної сили, ОСОБА_4 засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125 та ст. 126-1 КК України, на підставі 1 ст. 70 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на 240 годин, та було застосовано до ОСОБА_4 обмежувальний захід у вигляді направлення для проходження програми для кривдників або пробаційної програми терміном на 3 місяці.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про пробацію» визначено, що пробаційна програма - програма, що призначається за рішенням суду особі, звільненій від відбування покарання з випробуванням, та передбачає комплекс заходів, спрямованих на корекцію соціальної поведінки або її окремих проявів, формування соціально сприятливих змін особистості, які можливо об`єктивно перевірити.

Разом з тим, п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України (в редакції, що діяла на момент ухвалення вироку) встановлено, що в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені такі обов`язки, зокрема, направлення для проходження програми для кривдників або пробаційної програми.

Кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 125 та ст. 126-1 КК України, за вчинення яких було засуджено ОСОБА_4 пов`язані з домашнім насильством, та йому було призначено покарання, не пов`язане з позбавленням волі, у виді громадських робіт, тому суд вважав за можливе застосувати до нього обмежувальний захід у виді направлення для проходження програми для кривдників або пробаційної програми.

В той же час, із клопотання органу пробації вбачається, що останній фактично просить суд вирішити питання пов`язане із виконанням вищевказаного вироку в частині призначення обмежувального заходу, оскільки на думку органу пробації, такий орган позбавлений виконати вирок суду через відсутність повноважень, що передбачені Законом.

Частиною першою статті 539 КПК України визначено, що питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до частини 3 статті 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

З цього приводу слід зазначити, що вирок суду є таким, що набрав законної сили, складений у відповідності до вимог ст. 374 КПК України з посиланням на норми діючого кримінального процесуального закону, а тому будь-які підстави для його приведення у відповідність до чинного законодавства України відсутні. Водночас, суд не є законотворчим органом, який роз`яснює порядок роботи уповноваженого органу з питань пробації.

Отже, питання, викладені у клопотанні, жодним чином не стосуються ухваленого судом вироку та не відносяться до компетенції суду у межах п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України.

Крім того аналізуючи виникле питання, суд вважає зазначити наступне.

Європейський суд з прав людини дотримується принципу, який полягає у тому, що політичну волю, виражену в державній правовій системі, мають підтримувати державні органи, що виконують відповідні зобов`язання держави. Інакше кажучи, держава має сформувати механізм дієвого та ефективного захисту прав людини та забезпечити його безперебійне функціонування.

Прикладом неналежного виконання зобов`язань держави в сфері захисту осіб, які постраждали від домашнього насильства, є обставини справи №5/2005 Шахіда Гйокче проти Австрії, з яких слідує висновок, що існування взаємодії між суб`єктами, що згідно з чинним законодавством здійснюють запобігання та протидію домашньому насильству, є запорукою підвищення ефективності захисту прав осіб, які піддаються домашньому насильству. А взаємодія між суб`єктами можлива лише за умови чіткого розподілу обов`язків та існування відповідного обсягу повноважень, реалізація яких спрямована на досягнення власне протидії та запобігання. Зазначене рішення свідчить про те, що головною метою застосування обмежувальних заходів є не стільки покарання винної особи, скільки захист прав і свобод потерпілої особи, а також належного рівня її особистої безпеки безпосередньо після судової процедури.

З огляду на вказану обставину, законодавець визначив суб`єктів, які мають здійснювати контроль за поведінкою засуджених, до яких застосовано обмежувальні заходи.

У ч. 4 ст. 91-1 КК України передбачено, що такий контроль здійснює орган пробації за місцем проживання засудженого.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно до ч. 2 ст. 21 КПК України, вирок та ухвала суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України.

У цьому зв`язку, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання органу пробації, оскільки невиконання вироку суду в частині здійснення контролю за засудженим, до якого застосовано обмежувальний захід є неприпустимим, адже у повному обсязі протирічить завданням кримінального кодексу України, що визначені у ст. 1 цього кодексу, мета держави (законодавця), що спрямована на досягнення власне протидії та запобігання залишиться без виконання, що у свою чергу свідчитиме про неефективність захисту прав особи, яка піддається домашньому насильству.

На підставі викладеного, керуючись ст. 537, 539 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання Бориспільського РВ №1 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області про вирішення судом питань пов`язаних із виконанням вироку суду відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Ухвала суду набирає законної сили після завершення строку апеляційного оскарження, а в разі подання апеляційної скарги, - після завершення апеляційного розгляду такої скарги.

Копію ухвали вручити учасникам провадження.

Суддя: ОСОБА_1