№ провадження 1-кс/495/2455/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2023 року м. Білгород - Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Білгород-Дністровському клопотання власника майна ОСОБА_3 про скасування арешту майна, -

В С Т А Н О В И В:

14 листопада 2023 року до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшло клопотання власника майна ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000148 від 16.03.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України.

Виклад обставин, зазначених у клопотанні.

В провадженні СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження за №0000148 від 16 березня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України.

Так, 25.03.2016 невстановлені особи шляхом пошкодження металевого огородження на території зернотоку СПК «Сергіївка», розташованого на східній околиці с. Сергіївка Саратського району Одеської області, шляхом пошкодження бетонної стіни проникли до складського приміщення та здійснили крадіжку майна, чим спричинили матеріальні збитки СПК «Сергіївка», в особі голови ОСОБА_4 збитки на загальну суму 500 000 гривень.

Ухвалою слідчого судді Болградського районного суду Одеської області від 18 березня 2016 року клопотання слідчого про накладення арешту на тимчасово вилучене майно задоволено та накладено арешт на тимчасово вилучене майно в ході огляду місця події від 15 березня 2016 року, проведеного за адресою: північно-східна околиця с.Городнє Белградського району Одеської області, а саме: Fiat-Iveco, модель 849, VIN: НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 .

Відповідно до вищевказаної ухвали про арешт майна слідчий суддя зазначав про необхідність арешту вищевказаного майна задля збереження його як речового доказу у кримінальному провадженні №0000148 від 16 березня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України.

09.11.2023 ОСОБА_3 звернувся до органу досудового розслідування, який здійснює досудове розслідування вищевказаного кримінального провадження з метою отримання відомостей про можливість повернення Fiat-Iveco, модель 849, VIN: НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 .

Однак, 10.11.2023 отримано відповідь від слідчого про те, що транспортний засіб Fiat-Iveco, модель 849, VIN: НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , державний номер НОМЕР_2 повернути неможливо через накладений на нього арешт, який можливо скасувати тільки шляхом звернення до суду.

Власник зазначає, що кримінальне провадження здійснюється з 2016 року, жодній особі повідомлення про підозру вручено не було, вказаний транспортний засіб перебуває в нерухомому стані майже 8 років, а тому за вказаний час втратив можливість нести будь-яку слідову інформацію та представляти інтерес для органів досудового розслідування. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан, який продовжено до 19 лютого 2023 року.

За таких обставин, користуючись правом власності на майно, ОСОБА_3 вважає за необхідне скасувати арешт на транспортний засіб Fiat-Iveco, модель 849, VIN: НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 та передати його на потреби Збройних Сил України, а саме Управлінню поліції Особливого призначення 2 «Штурмовий полк Цунамі» ДПОП ОШБ НПУ «Лють».

Фактично метою накладення арешту на вказане майно була необхідність його збереження та забезпечення проведення необхідних експертиз, які станом на сьогоднішній день завершено.

Крім цього, з матеріалів кримінального провадження не вбачається, що відносно майна ОСОБА_3 , на яке накладено арешт, існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Окрім цього, матеріали кримінального провадження не містять доказів того, що існує потреба у застосуванні арешту майна ОСОБА_3 .

Позиції сторін.

В судове засідання представник власника майна не з`явився, надав заяву в якій просив клопотання розглядати за його відсутності та задовольнити.

Прокурор в судове засідання не з`явився, повідомлявся, надав заяву в якій просив клопотання розглядати за його відсутності.

Мотивація суду.

Згідно зі ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до змісту ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень, установлених законом.

Зазначений принцип відображено та конкретизовано в ч.1 ст.321 Цивільного кодексу, згідно з якою право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Одним зі способів захисту права власності є гарантована в ст.391 цього кодексу можливість власника вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів, одним з яких є арешт майна у кримінальному провадженні.

Частиною 3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням. Частиною 2 ст.170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

Порядок скасування арешту майна визначений ст.174 КПК України, якою передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Дослідивши надані до суду матеріали слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000148 надано належним заявником. Так, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником транспортного засобу Fiat-Iveco, модель 849, VIN: НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 є ОСОБА_3 .

В ході дослідження матеріалів клопотання встановлено, що станом на дату звернення власником до суду відпала необхідність у застосування заходу забезпечення кримінального провадження. Відносно авто відсутня сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. ОСОБА_3 не пред`явлено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, в рамках якого здійснюється досудове розслідування.

Згідно ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року по справі № 727/2878/19, № 14-516цс19 Велика Палата Верховного Суду висловила позицію, що спори про звільнення майна з-під арешту, накладеного за правилами КПК України 1960 року та незнятого за цим Кодексом після закриття кримінальної справи слід розглядати за правилами цивільного судочинства. Натомість питання про скасування арешту майна, накладеного за правилами КПК України 2012 року та нескасованого після закриття слідчим кримінального провадження, має вирішувати слідчий суддя за правилами кримінального судочинства.

Розглядаючи клопотання про скасування арешту, слідчий суддя встановлює обґрунтованість (необґрунтованість) накладеного арешту та наявність (відсутність) підстав для його подальшого застосування. Представник власника майна вказує на те, що відпала необхідність у застосуванні заходу, що обумовлює межі дослідження і оцінки обставин справи слідчим суддею у цьому провадженні.

Відповідно до ст.7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Факт перебування майна під арештом тривалий час фактично позбавляє конституційного права власника на законних підставах розпоряджатися своєю власністю.

Статтею 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477- IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересам та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

У відповідності до ч. 1 ст. 100 КПК України, речовий доказ,який був наданий стороні кримінального провадження або нею був вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю крім випадків, передбачених статтями 160-166,170-174 цього Кодексу.

Порядок зберігання речових доказів регулюється відповідно до діючої «Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства та суду», затвердженої спільним Наказом № 51/401/649/471/23/125 від 27.08.2010 року.

В ході розгляду клопотання про скасування арешту майна встановлено, що потреби досудового розслідування надалі не виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, а отже в подальшому застосуванні арешту майна відсутня потреби.

Скасування арешту вказаного майна є підставою для його повернення власнику (законному володільцю) або уповноваженій ним особі.

Оцінюючи розумність і співрозмірність обмеження права власності на даній стадії досудового розслідування завданням кримінального провадження з метою запобігання порушення справедливого балансу між інтересами власника майна, гарантованими йому законом і завданням цього кримінального провадження, слідчий суддя, враховуючи висновки проведеного криміналістичного дослідження, вважає клопотання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

З урахуванням викладеного слідчий суддя дійшов висновку, що на даний час таке втручання держави не відповідає принципам пропорційності, справедливої рівноваги між інтересами суспільства і правом особи на мирне володіння своїм майном та призводить до невиправданого обмеження права власності.

З огляду на вищенаведене, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що клопотання про скасування арешту майна підлягає задоволенню.

Керуючись ст.174 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання власника майна ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000148 від 16.03.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України задовольнити.

Скасувати арешт, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Болградського районного суду Одеської області від 18 березня 2016 по справі №497/562/16-к на транспортний засіб Fiat-Iveco, модель 849, VIN: НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1