Справа № 308/507/24
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 січня 2024 року м. Ужгород
З клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що 29 вересня 2021 року згідно наказу директора КНП «Великоберезнянської лікарні» №147-К ОСОБА_5 призначено на роботу на 0,5 посади лікаря-психіатра та 0,5 лікаря-нарколога поліклініки КНП «Великоберезнянська лікарня».
Указом Президента України 24 лютого 2022 року у Зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався, та діє по теперішній стан.
Окрім цього, 05.06.2023 року наказом директора КНП «Великоберезнянська лікарня» №88-0 «Про організацію медичного огляду військовозобов`язаних, кандидатів на навчання у вищі військово-навчальні заклади, резервістів та громадян, які приймаються на військову службу за контрактом у 2023 році» утворено позаштатну постійно діючу військово-лікарську комісію (далі ВЛК) при КНП «Великоберезнянська лікарня» для проведення медичного огляду військовозобов`язаних, кандидатів, на навчання у вищі військово-навчальні заклади, резервістів та громадян, які приймаються на військову службу за контрактом. Згідно даного наказу, ОСОБА_5 включено до складу комісії в якості члена ВЛК.
Згідно функціональних обов`язків лікаря-члена ВЛК лікар відповідає за правильність винесення рішення про придатність або непридатність до строкової служби призовника, кандидата на контрактну службу або вступаючого до ВВНЗ.
При огляді призовників лікар визначає стан їх здоров`я та придатності чи непридатності до військової служби. При цьому враховується характер захворювання або фізичної вади, ступінь їх розвитку, функціональних порушень, а також освіта, спеціальність, фактична працездатність оглянутого та вимоги, які ставить військова служба до стану здоров`я у тому чи іншому виді Збройних Сил України, роді військ.
Приблизно у серпні 2023 року (точної дати на даний час органом досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в селищі Великий Березний Ужгородського району, біля КНП «Великовебезнянська лікарня» познайомився з ОСОБА_5 , який в той час працював в даному медичному закладі. В ході розмови ОСОБА_6 поскаржився на ситуацію в країні з мобілізацією та неможливість виїзду за кордон. Проте, ОСОБА_5 будучи службовою особою, діючи умисно з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, усвідомлюючи, що ОСОБА_6 поставлений у безвихідне становище, вирішив стати на злочинний шлях, вчинивши корупційний злочин, а саме одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення такою особою з використанням наданих їй повноважень в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди за наступних обставин. ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_6 , що він є лікарем психіатром, та у нього є можливість зробити йому групу інвалідності, по стану психічного здоров`я, яку ОСОБА_6 потім зможе використати у будь якому РТЦК для відстрочки від призову, та зможе з цими документами виїхати за кордон і мати пільги від держави. За свої послуги ОСОБА_5 почав вимагати від останнього 3000 тис. доларів США. На дану вимогу ОСОБА_6 не погодився та звернувся до працівників правоохоронних органів для повідомлення про даний факт.
10.10.2023 року о 10 год. 10 хв., ОСОБА_6 будучи залученим до конфіденційного співробітництва та проведення негласних слідчих (розшукових) дій, зустрівся в КНП «Великовебезнянська лікарня» з ОСОБА_5 , В ході розмови лікар з`ясував особисті данні ОСОБА_6 , а саме прізвище, ім`я по батькові, дату народження, фактичне місце проживання та адресу реєстрації. В ході розмови, ОСОБА_5 висунув вимогу надати йому грошові кошти, на що ОСОБА_6 повідомив, що в нього немає зазначеної суми і йому треба час, щоб продати авто, і після цього він зможе йому дати 2-3 тисячі доларів США, за його «послуги» з оформлення необхідних для відстрочки від мобілізації документів.
14.10.2023 року об 11 год. 13 хв. за адресою м. Ужгород, вул. Бородіна 21Г, в районі «П`яного ринку», ОСОБА_5 у заздалегідь обумовленому місці, зустрівся із ОСОБА_6 , під час зустрічі висунув вимогу надати йому медичну картку ОСОБА_6 для того аби дослідити її та у випадку необхідності внести до неї неправдиві записи для виникнення підстав для набуття права на отримання групи інвалідності. На дану вимогу ОСОБА_6 погодився та зобов`язався найближчим терміном принести таку медичну документацію.
18.10.2023 року о 16 год. 37 хв. за адресою м. Ужгород, вул. Бородіна 21Г, в районі «П`яного ринку», ОСОБА_5 у заздалегідь обумовленому місці повторно зустрівся з ОСОБА_6 , де під час зустрічі отримав його медичну картку для дослідження та повідомив, що в телефонному режимі повідомить наступну дату та місце зустрічі.
В подальшому, того ж дня, через 15 хвилин після вказаної вище зустрічі, ОСОБА_5 зателефонував ОСОБА_6 та вимагав від останнього неправомірну вигоду, оскільки в іншому випадку «проблемами ОСОБА_6 займатися не буде».
20.10.2023 року о 14 год. 46 хв. за адресою м. Ужгород, вул. Швабська 25, в приміщенні закладу громадського харчування «Крейзі Рокі», ОСОБА_5 у заздалегідь обумовленому місці вчергове зустрівся з ОСОБА_6 , який діяв в ході проведення контролю за вчиненням злочину у формі слідчого експерименту. Під час зустрічі, ОСОБА_5 , повідомив, що дослідив медичну документацію, та зможе зібрати пакет документів для встановлення ОСОБА_6 третьої групи інвалідності. За свої послуги ОСОБА_5 усвідомлюючи суспільно-небезпечність свого діяння, діючи з прямим умислом, вчергове висунув вимогу надати йому 2 тис. 500 доларів США, на що ОСОБА_6 передав йому частину із вказаної суми, а саме 300 доларів США. Такими діями, ОСОБА_5 будучи службовою особою, одержав неправомірну вигоду для себе за вчинення ним з використанням наданих йому повноважень в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.
10.11.2023 року об 11 год. 58 хв. за адресою м. Ужгород, вул. Швабська 25, в приміщенні закладу громадського харчування «Крейзі Рокі», ОСОБА_5 у заздалегідь обумовленому місці, вчергове зустрівся з ОСОБА_6 , який діяв в ході проведення контролю за вчиненням злочину у формі слідчого експерименту. Під час зустрічі, ОСОБА_5 , повідомив, що допоможе підготувати документи для встановлення ОСОБА_6 третьої групи інвалідності. За свої послуги ОСОБА_5 усвідомлюючи суспільно-небезпечність свого діяння, діючи з прямим умислом, вчергове висунув вимогу надати йому частину грошей із заздалегідь обумовленої суми, на що ОСОБА_6 передав йому 700 доларів США. При цьому, ОСОБА_5 чітко не повідомив про дату та час виготовлення таких документів. Такими діями, ОСОБА_5 будучи службовою особою, одержав неправомірну вигоду для себе за вчинення ним з використанням наданих йому повноважень в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.
Отримавши частину грошей із заздалегідь обумовленої суми, ОСОБА_5 , вирішив розробити злочину схему з незаконного оформлення для ОСОБА_6 третьої групи інвалідності шляхом надання підробленої медичної документації лікуючим лікарем до медико-соціальної експертної комісії (МСЕК). На виконання свого злочинного плану, ОСОБА_5 , вирішив неправомірно використати надані йому службові повноваження, з метою отримання повної суми неправомірної вигоди, а саме встановити завідомо неправдивий діагноз ОСОБА_6 , такий, що надасть останньому можливість отримати під час обстеження в МСЕК статусу інваліда третьої групи. Для реалізації задуманого плану ОСОБА_5 , неодноразово отримував консультації від працівника МСЕК, який не був обізнаний у злочинних намірах останнього.
05.01.2024 року о 09 год. 30 хв. ОСОБА_6 , в ході проведення контролю за вчиненням злочину у формі слідчого експерименту, прибув до робочого місця ОСОБА_5 , а саме до його службового кабінету в КНП «Великоберезнянська лікарня», де під час зустрічі, ОСОБА_5 повідомив, що він домовився про оформлення документів з діагнозом про інвалідність третьої групи, та усвідомлюючи суспільно-небезпечність свого діяння, діючи з прямим умислом, висунув чергову вимогу про необхідність передання йому грошових коштів в сумі 1000 доларів США. На дану вимогу ОСОБА_6 погодився та передав вказану суму в руки ОСОБА_5 , який після цього вказані кошти поставив на свій службовий стіл та прикрив медичними документами. Після отримання неправомірної вигоди, ОСОБА_5 повідомив, що вказані документи будуть готові 10.01.2024. Однак, після отримання грошових коштів, ОСОБА_5 був викритий та затриманий працівниками правоохоронного органу.
З метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, відшукання речей та предметів, які мають значення для кримінального правопорушення, виникла необхідність у невідкладному входженні до житла особи та проведення його обшуку.
Отже, враховуючи існування невідкладного випадку, 05.01.2024 року за місцем мешкання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , в його присутності було проведено невідкладний обшук на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України, з метою збереження слідів вчинення кримінального правопорушення, а також відшукування та вилучення речей та предметів, які самостійно чи у своїй сукупності свідчать про незаконну діяльність, в ході якого було виявлено та вилучено наступні речі:
PG 89930579В, яку було виявлено в кишені куртки, яка зберігалась в шафі, вказані грошові кошти поміщено до спец-пакету НПУ № PSP 2028644.
Вказані вище грошові кошти визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні, так як вони могли зберегти на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, і з ними в подальшому будуть проводитись слідчі дії.
З урахуванням наведеного, з метою збереження вилучених грошей як речового доказу, слідчий у клопотанні просить накласти на них арешт.
Слідчий у судове засідання не з`явився, однак від процесуального прокурора ОСОБА_4 до суду надійшла заява про розгляд клопотання без його участі.
Підозрюваний ОСОБА_5 у судове засідання також не з`явився, однак від його захисника адвоката ОСОБА_7 до суду надійшла заява про розгляд клопотання без їх участі.
Зважаючи на неявку в судове засідання осіб, які беруть участь у розгляді клопотання, фіксування за допомогою технічних засобів, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, не здійснювалося.
Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Згідно ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160 - 166, 170 - 174 цього Кодексу.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
За змістом ч.1 ст.170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов),чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. За змістом ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.98КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна;можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Слідчим суддею встановлено, що 05.01.2024 року, до постановлення ухвали слідчого судді, органом досудового розслідування було проникнено до помешкання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно ухвали слідчого судді від 10.01.2024 року встановлено, що обшук який проводився 05.01.2024 року за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проведений відповідно до вимог ч.3 ст.233 КПК України, ст.ст. 234 , 237 КПК України з наданням дозволу на обшук.
Відповідно до протоколу огляду особи ( ОСОБА_6 ) та вручення заздалегідь ідентифікованих засобів грошових коштів від 20.10.2023 року та протоколу про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії контроль за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту від 20.10.2023 року слідує, що гр. ОСОБА_6 були видані три банкноти номіналом 100 доларів США з серійними номерами PG89930579B, PG 89930191B, PG 89930195B.
Постановою старшого слідчого СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 від 05.01.2024 року вилучені гроші визнані речовим доказом у даному кримінальному провадженні.
Таким чином, з урахуванням наведеного слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість доводів слідчого, що тимчасово вилучені гроші мають значення речового доказу у кримінальному проваджені та відповідають критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, оскільки такі могли зберегти на собі сліди злочину, містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Також слідчим, на виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України, доведено слідчому судді необхідність такого арешту майна з метою збереження речового доказу, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
Слідчим у клопотанні наведено достатньо підстав для застосування такого виду заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, а відтак, за наведених вище обставин, слідчий суддя при розгляді даного клопотання вбачає потенційну загрозу та шкоду для кримінального провадження в разі відмови у накладенні арешту та повернення вилученого майна.
Така шкода може виразитись у втраті речового доказу стороною обвинувачення та унеможливить подальше провадження досудового розслідування, проведення відповідних судових експертиз та встановленню істини у справі, що очевидно переважає над неможливістю власником (володільцем) тимчасово володіти, розпоряджатися та користуватися вказаним майном.
Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Згідно ч.2 ст.174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Враховуючи викладене вище, слідчий суддя приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для арешту вказаних грошових коштів, враховує можливість використання їх як доказу у даному кримінальному провадженні, оскільки за їх допомогою може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
Клопотання задовольнити.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Час та дата складання повного тексту ухвали 15.01.2024 року о 16 год. 40 хв.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1