Справа № 466/1085/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1243/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу колегії суддів Шевченківського районного суду м. Львова від 08 грудня 2023 року,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

встановила:

на розгляді Шевченківського районного суду м. Львова перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000081 про обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 255, ч.3 ст. 27, ч.4 ст. 28, ч.2 ст. 307 КК України, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 255, ч.4 ст. 28, ч.2 ст. 307 КК України.

Ухвалою колегії суддів Шевченківського районного суду м. Львова від 08 грудня 2023 року задоволено клопотання прокурора та продовжено, зокрема, обвинуваченій ОСОБА_6 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб, до 06 лютого 2024 року із визначенням розміру застави в сумі 99 240 грн., та покладено передбачені ст. 194 КПК України обов`язки.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 наголошує, що обвинувачена ОСОБА_6 перебуває під вартою більше одного року та вважає, що є підстави для обрання їй домашнього арешту, оскільки стороною обвинувачення не наведено належних та достатніх мотивів про те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не може забезпечити виконання обвинуваченою покладених на неї процесуальних обов`язків.

На думку апелянта, сама тяжкість покарання за злочини, які інкримінуються обвинувачений ОСОБА_6 , не виправдовує продовження строку тримання під вартою.

Покликається на неповноту судового розгляду і невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та вважає застосований запобіжний захід невмотивовано жорстоким.

Акцентує, що судом невірно оцінені ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, а твердження про їх наявність базується на припущеннях, оскільки обвинувачена ОСОБА_6 не має наміру, а за відсутності паспорта для виїзду за кордон, і можливості переховуватись від суду, окрім цього, обвинувачена має постійне місце проживання та є матір`ю трьох неповнолітніх дітей, батьківських прав не позбавлена.

Звертає увагу на те, що обставини вчинення кримінальних правопорушень, у яких обвинувачується ОСОБА_6 - встановлені, досудове слідство завершене, проведені огляди, допитані свідки, речі, які зберегли на собі сліди вчинення злочину - відшукані і вилучені, а відтак, обвинувачена не може фізично чинити на свідків психологічний тиск чи фізичний вплив, щоб вони змінили або відмовились від своїх показань.

Також зазначає, що недоведеним є ризик, що обвинувачена, перебуваючи на волі, буде вчиняти інші кримінальні правопорушення, так як стороною обвинувачення не надано доказів того, що ОСОБА_6 продовжує вчиняти злочини, підтримує соціальні зв`язки негативного характеру, раніше ухилялася від слідства, суду чи виконання судових рішень.

Просить скасувати ухвалу колегії суддів Шевченківського районного суду м. Львова від 08 грудня 2023 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_6 та ухвалити нову ухвалу, якою обрати останній більш м`який запобіжний захід - домашній арешт та покласти на обвинувачену обов`язки, а саме: не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 в період часу з 22.00 год. до 06.00 год. наступного дня без дозволу прокурора або суду; прибувати на кожну вимогу суду для участі в судових засіданнях; не відлучатись за межі Львівської області без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання чи роботи; утримуватись від спілкування зі свідками та іншими обвинуваченими у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ захисника адвоката ОСОБА_7 та пояснення обвинуваченої ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу, а остання, у разі незадоволення апеляційної скарги, просила зменшити розмір застави, думку прокурора про її заперечення і залишення ухвали колегії суддів без зміни, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Так, порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, визначено ст. 422-1 КПК України.

Згідно ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Ст. 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

На переконання колегії суддів, під час розгляду клопотання прокурора, з`ясовані всі обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження обвинуваченій ОСОБА_6 строку тримання під вартою, які в подальшому були оцінені судом в сукупності та стали підставою для прийняття судового рішення.

Колегія суддів вважає доведеним прокурором, що ризики заявлені у клопотанні не зменшились.

Отже, на думку колегії суддів, всупереч доводам апеляційної скарги захисника, виправданим є подальше тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_6 , з врахуванням даних про її особу, тяжкості інкримінованих за ч.2 ст. 255, ч.4 ст. 28, ч.2 ст. 307 КК України кримінальних правопорушень та мотивів прокурора, а відтак, є всі підстави вважати недостатнім застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, про що вірно зазначено в ухвалі суду першої інстанції, в тому числі і домашнього арешту у нічну пору доби.

Таким чином, колегія суддів вважає доведеною стороною обвинувачення актуальність ризиків і приходить до висновку, що протиправна поведінка обвинуваченої ОСОБА_6 і надалі має свій раціональний зміст та високий ступінь імовірності.

Окрім цього, колегія суддів звертає увагу на те, що серйозність пред`явленого обвинувачення, відповідно до п.81 рішення ЄСПЛ у справі від 26 липня 2001 року «Ілійков проти Болгарії» (справа №33977/97) є тим фактором, який надає можливість продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки це є один із аспектів при оцінюванні загрози ухилення від слідства чи продовження заняття злочинною діяльністю.

А отже, на думку колегії суддів, прийняте судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Окрім цього, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, особлива тяжкість деяких злочинів, яка викликає негативну реакцію суспільства і соціальні наслідки, виправдовує попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу (рішення у справі Летельє проти Франції).

Покликання апелянта про наявність у обвинуваченої ОСОБА_6 постійного місця проживання і трьох неповнолітніх дітей, на думку колегії суддів, не є визначальними обставинами, які давали б можливість змінити останній запобіжний захід на інший, не пов`язаний з триманням під вартою, в тому числі на домашній арешт, оскільки такий, не гарантуватиме запобігання встановленим ризикам.

Також, на переконання колегії суддів, місцевий суд, прийнявши обґрунтоване рішення про продовження обвинуваченій ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, належним чином оцінив і наявність обставин для застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави та відповідність її розміру, меті застосування запобіжного заходу, що не ставить під сумнів його дієвість.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що у даному конкретному випадку, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави забезпечить виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків у кримінальному провадженні.

Отже, колегія суддів вважає, що ухвала місцевого суду є законною і не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги сторони захисту.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

постановила:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу колегії суддів Шевченківського районного суду м. Львова від 08 грудня 2023 року в частині продовження обвинуваченій ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4