Справа № 740/7144/23
Провадження № 1-кп/740/469/23
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2023 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючої- судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора ОСОБА_3 ,

особи, щодо якої розглядається клопотання про застосування заходів виховного характеру, - неповнолітнього ОСОБА_4 ,

законного представника неповнолітнього ОСОБА_4 ОСОБА_5 ,

захисника неповнолітнього - адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні № 0001121 від 19 серпня 2023 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ніжина Чернігівської області, громадянина України, студента 1 курсу Ніжинського професійного аграрного ліцею, раніше не судимого, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

17.08.2023 неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не маючи посвідчення водія на право керування транспортними засобами, керував автомобілем марки «Dacia Sandero», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у салоні якого перебували пасажири: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Близько 20-00 години, рухаючись по грунтовій дорозі поблизу с.Пам`ятне Крутівської ОТГ Ніжинського району Чернігівської області та перебуваючи біля залізничної станції Крути, ОСОБА_4 не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість, внаслідок чого не впорався з керуванням транспортного засобу та з`їхав з дороги на праве узбіччя, після чого здійснив зіткнення з придорожнім деревом та у подальшому відбулось перекидання транспортного засобу на дах.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «Dacia Sandero», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , отримав тілесні ушкодження: черепно-мозкову травму у вигляді струсу головного мозку, травматичний переломо-вивих стерального кінця правої ключиці зі зміщенням, перелом 1-го ребра справа, котрі виникли внаслідок ударної дії тупих твердих предметів, і в сукупності, як наслідок одного травматичного процесу в умовах дорожньо-транспортної пригоди, відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості.

У даній дорожній обстановці неповнолітній ОСОБА_4 порушив вимоги п.2.1 (а), яким передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, п.2.3 (6), у якому зазначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, п.12.1, який містить вимогу про те, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним) та п.10.1, у якому зазначено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (із змінами та доповненнями), що стало причиною та умовою настання події даної дорожньо-транспортної пригоди та перебуває в прямому причинно-наслідковому зв`язку з тілесними ушкодженнями, отриманими потерпілим.

Умисні дії ОСОБА_4 органом досудового слідства кваліфіковано як суспільно- небезпечне діяння, що підпадає під ознаки ч.1 ст.286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Посиляючись на ч.2 ст.97, ч.2 ст.105 КК України, слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до суду з письмовим клопотанням про застосування до ОСОБА_4 примусового заходу виховного характеру у вигляді передачі неповнолітнього під нагляд батька до досягнення повноліття, а саме: до ІНФОРМАЦІЯ_6 .

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, зазначаючи, що є всі законні підстави застосування примусових заходів виховного характеру у вигляді передачі його під нагляд батька до досягнення ОСОБА_4 повноліття.

Допитаний у судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_4 винним себе у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, визнав повністю та не заперечував проти задоволення клопотання прокурора.

Законний представник неповнолітнього ОСОБА_10 - його батько ОСОБА_5 та захисник неповнолітнього - адвокат ОСОБА_6 просили суд застосувати заходи виховного характеру у вигляді передачі неповнолітнього під нагляд батька строком на один рік.

Неповнолітній потерпілий та його законний представник у судове засідання не з`явилися, подавши до суду заяву про розгляд клопотання прокурора за іх відсутності та задоволення клопотання.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру, суд дійшов наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що будучи неповнолітнім на час скоєння суспільно-небезпечного діяння, що містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, ОСОБА_4 вчинив вказане суспільно-небезпечне діяння за обставин, викладених у клопотанні, що підтверджується дослідженими судом матеріалами кримінального провадження та поясненнями вказаних осіб.

Встановлено, що ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 , тобто на час вчинення суспільно-небезпечного діяння йому виповнилось 15 років.

Відповідно до ч.2 ст.22 КК України кримінальна відповідальність за злочин, передбачений ч.1 ст.286 КК України, настає з шістнадцяти років, що свідчить про те, що ОСОБА_4 не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність за ч.1 ст.286 КК України.

Згідно ч.2 ст.97 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені ч.2 ст. 105 КК України, можуть бути застосовані судом до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК України.

Примусові заходи виховного характеру є єдиними з заходів кримінального примусу, застосування яких можливе до осіб, що не досягли віку, з якого можливе притягнення до кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.2 ст.484 КПК України під час кримінального провадження щодо неповнолітнього, в тому числі під час провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, суд та всі інші особи, що беруть у ньому участь, зобов`язані здійснювати процесуальні дії в порядку, що найменше порушує звичайний уклад життя неповнолітнього та відповідає його віковим та психологічним особливостям, роз`яснювати суть процесуальних дій, рішень та їх значення, вислуховувати його аргументи при прийнятті процесуальних рішень та вживати всіх інших заходів, спрямованих на уникнення негативного впливу на неповнолітнього.

Статтею 499 КК України передбачено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру здійснюється згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом.

При вирішенні питання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно ОСОБА_4 суд враховує обставини вчиненого, суспільну небезпечність, наслідки діяння, дані про особу, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, що містить ознаки злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, який характеризуються задовільно за місцем навчання, не перебуває на обліку у лікаря-нарколога та психіатра, на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, умови життя, виховання і поведінку, його ставлення до вчиненого, час, який пройшов з часу вчинення малолітнім суспільно-небезпечного діяння.

Згідно з ч.2 ст.105 КК України до неповнолітнього може бути застосовано примусові заходи виховного характеру у виді: 1) застереження; 2) обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього; 3) передачі неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання; 4) покладення на неповнолітнього, який досяг п`ятнадцятирічного віку і має майно, кошти або заробіток, обов`язку відшкодування заподіяних майнових збитків; 5) направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення, але на строк, що не перевищує трьох років. Умови перебування в цих установах неповнолітніх та порядок їх залишення визначаються законом.

Відповідно до ч.3 ст.105 КК України до неповнолітнього може бути застосовано кілька примусових заходів виховного характеру, що передбачені у частині другій цієї статті. Тривалість заходів виховного характеру, передбачених у пунктах 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру" передбачено, що відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, учинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України.

Пунктом 7 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року передбачено, що строк нагляду, передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього. Як свідчить практика, цей нагляд має здійснюватись, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж до досягнення особою повноліття).

Матеріалами кримінального провадження підтверджується те, що неповнолітній ОСОБА_4 проживає разом з батьком.

Його батько ОСОБА_5 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , дав згоду на передачу сина йому під нагляд.

Враховуючи, що ОСОБА_4 до досягнення віку кримінальної відповідальності, у віці 15 років на момент скоєння суспільно-небезпечного діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.1 ст.286 КК України, відповідно до закону слід застосовувати особливий порядок здійснення кримінального провадження щодо неповнолітніх, та згідно із ст. 498 КПК України застосувати примусові заходи виховного характеру.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора про застосування до ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру. Вказані примусові заходи виховного характеру сприятимуть його виправленню та вихованню, оскільки саме таке рішення, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Оскільки ОСОБА_4 є неповнолітнім, то витрати за проведення експертизи слід стягнути з його батька, який є його законним представником.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.22, 97, 105 КК України, ст.369-372, 376, 392-395, 498, 500, 501 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001121 від 19 серпня 2023 року, за ознаками суспільно-небезпечного діяння, передбаченогоч.1 ст.286 КК України, щодо неповнолітнього ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження та передачі його під нагляд батька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , строком на один рік, а саме: до 20 грудня 2024 року.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 3824 (три тисячі вісімсот двадцять чотири) грн витрат за проведення експертизи.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду від 24.08.2023 на легковий автомобіль марки «Dacia» моделі «Sandero» з д.р.н. НОМЕР_1 з номером шасі НОМЕР_2 .

Речові докази: легковий автомобіль марки «Dacia» моделі «Sandero» з д.р.н. НОМЕР_1 з номером шасі НОМЕР_2 , поміщений на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області, - повернути ОСОБА_11 .

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуюча суддя ОСОБА_1