Справа № 175/2386/21
Провадження № 1-кп/175/105/21
Вирок

Іменем України

08 листопада 2023 року

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретареві ОСОБА_2

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000099 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м.Кашира Московської області Російської Федерації, особа без громадянства, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 06.04.2021 року о 12 годині 45 хвилин, знаходячись між 4 та 5 поверхом 1 під`їзду буд. АДРЕСА_2 , побачив підсобне господарське приміщення, яке було зачинено на замок, у цей час у останнього зиник умисел на таємне викрадення чужого майна, яке знаходилось у середині вказаного приміщення. Перебуваючи біля зазначеного приміщення ОСОБА_4 маючи при собі заздалегідь підготовлений невстановлений під час досудового розслідування предмет зламав замок вхідної двері, тим самим проник у середину вказаного приміщення. Надалі, знаходячись у вказаному господарському приміщенні впевнившись що за його діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, побачив велосипед марки «Pro Tour» білого кольору з зеленими смугами, який в подальшому визначив об`єктом свого злочинного посягання.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел ОСОБА_4 знаходячись у приміщенні, користуючись силою рук взяв велосипед та виніс його з приміщення. Після чого ОСОБА_4 з місця скоєння злочину втік розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Спричинивши тим самим потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду згідно висновку експерта № 1668 у сумі 2600,00 грн. (Дві тисячі шістсот гривень 00 копійок)

Продовжуючи свою злочинну діяльність 07.04.2021 року о 08 годині 38 хвилині ОСОБА_4 , повернувся на місце скоєння злочину, а саме до підсобного господарського приміщення, яке знаходиться між 4 та 5 поверхом 1 під`їзду буд. АДРЕСА_2 . Продовжуючи свою злочинну діяльність, об`єднану єдиним злочинним умислом, а саме іншою частиною майна, яке знаходилось у вище вказаному місці, з метою його подальшої реалізації та отримання грошової винагороди.

Надалі, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел направлений на таємне зикрадення чужого майна проник у вказане господарське приміщення впевнившись що за його діями ніхто не спостерігає і вони є таємними, побачив велосипед марки «Stels» моделі «navigator730» синього кольору, який в подальшому визначив об`єктом свого злочинного посягання.

Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_4 знаходячись у приміщенні, користуючись силою рук взяв велосипед та виніс його з приміщення. Після чого з місця скоєння злочину втік розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Спричинивши тим самим потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду згідно висновку експерта № 1668 у сумі 4133, 33 грн. (Чотири тисячі сто тридцять три гривні 33 копійки).

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе визнав у повному обсязі та підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті. Він дійсно 06 квітня 2021 року працював в районі смт. Слобожанське, побачивши відкриті двері підїзду зайшовши туди здійснив крадіжку велосипеду, який продав на базар, на наступний день 07 квітня 2021 року викрав інший велосипед, який повернув власниці. Просив суд врахувати його щире каяття і суворо не карати. Цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоки визнав частково, тому як сума є занадто завищеною.

Потерпіла ОСОБА_6 надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Цивільний позов підтримала, міру покарання просила визначити на розсуд суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників процесу визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, дослідженням матеріалів які характеризують особу обвинуваченого.

При цьому учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції у суду немає, а також сторонам роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає, що наведеними доказами у своїй сукупності у повному обсязі доведена винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 та його умисні дії вірно кваліфіковані органом досудового розслідування, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка) поєднаного з проникненням у інше приміщення.

Згідно з ч.1 і ч. 2 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

У відповідності до ст.66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого - є визнання вини, щире каяття, визнання вини та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

У відповідності до ст.67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлені.

Розглядаючи питання про міру покарання відносно ОСОБА_4 , суд також враховує ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, що він раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, вчинив кримінальне правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким умисним, вину свою визнав повністю, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, а тому з метою попередження вчинення ним нових злочинів йому необхідно і доцільно призначити покарання в межах санкції інкримінованої йому статті у виді позбавлення волі за правилами ст.75 КК України на чому в судових дебатах наполягав прокурор.

Суд вважає, що саме таке покарання буде сприяти його виправленню та попередженню скоєння нових злочинів, а також буде необхідним та достатнім.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 заявила цивільний позов до ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди внаслідок вчинення злочину, в якому просила стягнути з відповідача на її користь матеріальний збиток у розмірі 4 133,33 грн. 00 коп. та моральної шкоди у розмірі 10 000 грн. 00 коп.

В обґрунтування позову вказала, що судом встановлено, що крадіжку велосипеду вчинив обвинувачений ОСОБА_4 тому відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України на її користь потрібно стягнути матеріальний і моральний збиток. У зв`язку з незаконними діями ОСОБА_4 їй також було завдано моральну шкоду, яка полягає у сильних душевних стражданнях.

У судовому засіданні обвинувачений визнав позовні вимоги часково.

Потерпіла ОСОБА_6 згідно наданої заяви позов підтримала у повному обсязі та просила суд його задовольнити.

Вирішуючи заявлені цивільні позови суд виходить із наступного.

Відповідно з ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Статтею 128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч. 2 ст. 62 КПК України цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану кримінально протиправними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно положень ст.1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Оскільки судом встановлено, що злочинними діями обвинуваченого ОСОБА_4 було заподіяно потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду у розмірі 2 600 грн. 00 коп., тому у цій частини цивільний позов підлягає частковому задоволенню з урахуванням висновку судово-товарознавчої експертизи.

Що стосується відшкодування моральної шкоди то слід зазначити наступне.

Згідно з ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що позивачем має бути зазначено у чому полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її завдано позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до положень п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач внаслідок протиправних дій відповідача, час і зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди були сформульовані Верховним Судом у Постанові від 10.04.2019 року у справі № 464/3789/17. Зокрема, суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту (п.49). Моральна шкода полягає в стражданні або приниженні, які людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання (п.52).

Враховуючи обставини, встановлені під час судового розгляду вказаного кримінального провадження, суд приходить до висновку про наявність моральної шкоди, що була спричинена потерпілій з боку обвинуваченого внаслідок скоєння останнім кримінального правопорушення.

Відтак, враховуючи, що завдана потерпілій моральна шкода безпосередньо пов`язана з ушкодженням здоров`я, а тому завдану їй шкоду необхідно компенсувати в грошовому еквіваленті.

Приймаючи до уваги ступінь тяжкості заподіяного потерпілій ОСОБА_6 душевного страждання, враховуючи перенесений потерпілою стрес від дій обвинуваченого, неможливість в інший не грошовий спосіб відшкодувати завдану немайнову шкоду, суд визначає, що сума, заявлена потерпілою у розмірі 10 000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди, є занадто збільшеною і з урахуванням конкретних обставин справи, вважає за доцільне стягнути з обвинуваченого на користь потерпілої в рахунок відшкодування моральної шкоди 8 000 грн. 00 коп.

Для стягнення більшого розміру відшкодування суд передбачених законом підстав не встановив, оскільки позивач не підтвердила доказами настання внаслідок травмування невідворотних негативних наслідків.

Процесуальні витрати необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності зі ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369, 374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та піддати кримінальному покаранню у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання за умови, що на протязі 1 (одного) року іспитового строку він не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі пунктів 1, 2 ч.1, пункту 2 ч.3 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти цей орган про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення судової-товарознавчої експертизи №1668 від 29 квітня 2021 року у розмірі 170,00 грн.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матеріальну шкоду у розмірі 2 600,00 гривень та моральну шкоду у розмірі 8 000,00 гривень.

Речові докази по кримінальному провадженню №0000099, а саме: сліди папілярних візерунків, диск - залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження, фрагмент центрального механізму замка, велосипед «Stels» 730 L - залишити у розпорядженні власника.

Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Суддя ОСОБА_1