Провадження № 1-кп/761/2092/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2024 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000041 від 14.01.2023, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Херсон, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки міста Херсон, громадянки України, з середньою освітою, не працюючої, заміжньої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 111 КК України,

за участю:

секретаря - ОСОБА_6 ,

прокурора - ОСОБА_7 ,

захисників - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинувачених - ОСОБА_5 , ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ :

У провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_4 за ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 111 КК України.

Ухвалою суду від 19 грудня 2023 року відносно обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , кожного окремо, було продовжено дію раніше обраних запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою до 16 лютого 2024 року включно.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_7 оголосив письмові клопотання про продовження раніше обраних запобіжних заходів щодо обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , кожного окремо, у виді тримання під вартою, обумовлюючи обставинами кримінального правопорушення, його ступенем тяжкості, наслідками вчинення, даними, які характеризують обвинувачених та ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від суду чи вчинити інше кримінальне правопорушення.

Захисник ОСОБА_9 заперечував проти клопотання прокурора, мотивуючи це тим, що прокурор не надає достаньо доказів для продовження строку тримання під вартою підзахисної ОСОБА_5 . Зазначив, що матеріали кримінального провадження вже досліджені, відтак, зменшуються ризики, на які посилається прокурор. Разом з тим, зазначив, що стан здоров`я підзахисної у зв`язку з перебуванням під вартою істотно погіршився. Звернув увагу, що на попередню ухвалу суду щодо забезпечення належного медичного обслуговування уповноважені особи ДУ «Київський слідчий ізолятор» не відреагували, медична допомога ОСОБА_5 надана не була. Відтак, просив змінити запобіжний захід відносно підзахисної ОСОБА_10 на більш м`яикй запобіжнй захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 позицію свого захисника підтримала. Разом з тим, звернула увагу суду, що її одяг пропитаний речовиною, від якої пече шкіра. Вважає, що це зробили працівники СІЗО. Також повідомила, що постійно отримує погрози від адміністрації ізолятору у зв`язку з тим що, подає скарги на дії працівників СІЗО. Підтвердила, що належна медична допомога надана їй не була, лікар жодного разу не приходив та ніякі обстеження не проводилися.

Захисник ОСОБА_8 щодо задоволення клопотання прокурора про продовження стосовно підзахисного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечувала. Разом з тим, зазначила, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання. Враховуючи наведене, просила застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав позицію свого захисника.

Вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів керуючись принципом правової визначеності, відповідно до положень ст.ст. 183, 315 КПК України, приходить до наступного висновку.

Проаналізувавши доводи, наведені сторонами у судовому засіданні, з урахуванням змісту та обсягу обвинувачення, конкретних обставин кримінального правопорушення, інкримінованого обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , яке, відповідно до положень ст. 12 КК України, відноситься до особливо тяжких злочинів, пов`язаного із тяжкими наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому, міри покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна, яка може бути призначена обвинуваченим у разі доведення їх винуватості, а усвідомлення обвинуваченими цієї обставини переконливо дає підстави вважати про існування наступних ризиків, а саме: можливість переховуватися від суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.

При цьому колегією суддів у контексті наявності ризику того, що в разі зміни запобіжного заходу щодо обвинувачених, останні можуть переховуватись від суду, враховується те, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , кожний окремо, обвинувачуються у вчиненні в умовах повномасштабного вторгнення військ російської федерації на територію України особливо тяжкого корисливого злочину саме на користь російської федерації, представники якої на теперішній час вчиняють особливо тяжкі злочини та військові операції на території України, з огляду на що, суд вважає існуючим ризик того, що обвинувачені, кожний окремо, використовуючи обставини ведення бойових дій та збройної агресії російської федерації на території України, діяльність іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд та груп найманців, створених і керованих та фінансованих російською федерацією, що зумовлює тимчасову неконтрольованість окремих територій України розуміючи невідворотність покарання за діяння, у разі доведення їх вини в ході судового розгляду, намагатимуться у будь-який спосіб уникнути відповідальності, в тому числі і шляхом переховування від суду, зокрема у російській федерації.

Під час оцінки ризику вчинити інше кримінальне правопорушення, судом береться до уваги той факт, що метою вчинення обвинуваченими протиправних дій, відповідно до формулювання обвинувачення, було отримання грошової винагороди за надання представникам рф допомоги в збройному конфлікті та збройній агресії проти України, тому є підстави вважати, що обвинувачені, кожен окремо, розуміючи, що представники рф можуть забезпечити їх переховування на території рф чи тимчасово окупованих територіях, будуть вважати, що єдиним способом уникнути кримінальної відповідальності за вчинення вказаних протиправних дій є доведення своїх злочинних намірів до кінця, продовжать кримінальне правопорушення, у якому вони обвинувачуються, та вчинять інші протиправні дії, на користь іноземної держави - рф, яка вчиняє широкомасштабну збройну агресію проти України.

Отже, з`ясовуючи питання щодо наявності ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , кожного окремо, на які послався прокурор у своєму виступі, обґрунтовуючи необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та чи переважають характеризуючі дані щодо осіб обвинувачених ці ризики, колегія суддів враховує, що ризиком є подія або дія, яка може настати або вчинитися з високим ступенем ймовірності, вірогідність яких має оцінюватись у сукупності з обґрунтованістю підозри та вагомістю доказів на її підтвердження, мірою покарання, яка загрожує у разі визнання підозрюваних винуватими у вчиненні інкримінованого діяння.

Також колегія суддів при вирішенні питання про доцільність продовження запобіжного заходу стосовно обвинувачених бере до уваги, що жодних нових доказів про те, що ризики відпали, зменшилися і є неактуальними, сторона захисту не надала.

Враховуючи вказані факти, суд справедливо доходить до висновку, що зміна запобіжного заходу обвинуваченим на інший, не пов`язаний із триманням під вартою запобіжний захід, не лише не зможе запобігти ризикам, передбаченим кримінальним процесуальним законодавством України, але й може зашкодити суспільному інтересу.

Враховуючи наявні ризики, колегія суддів, дійшла до обґрунтованого переконання, що загальносуспільний інтерес переважає інтереси обвинувачених на особисту свободу, а тому в даному випадку запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, як захід процесуального примусу, є виправданим.

Висунення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , кожному окремо, обвинувачення у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення, фактичні обставини за яких їм інкримінується вчинення цього правопорушення та наслідки його вчинення, міра покарання, яка загрожує кожному з них у разі визнання винуватими у скоєнні цих кримінальних правопорушень, у сукупності свідчить про високий ступінь ймовірності втечі обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , кожного окремо, у разі застосування до кожного з них більш м`якого запобіжного заходу.

Отже, суд, розглянувши питання про можливість застосування більш м`яких запобіжних заходів щодо кожного з обвинувачених та оцінивши доводи кожної сторони, з урахуванням наведених вище доводів, прийшов до обґрунтованого висновку про те, що прокурором доведено, що при застосуванні до кожного обвинуваченого менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не можна буде запобігти вказаним ризикам.

Характеризуючі дані обвинуваченого ОСОБА_4 , наявність у нього постійного місця проживання, з урахуванням того, що в офіційному шлюбі останній не перебуває та не працевлаштований, не має осіб на утриманні, не переважають можливих ризиків неправомірної його поведінки.

А тому на даний час суд не вбачає підстав для зміни ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який, оскільки наявні обґрунтовані побоювання щодо настання встановлених ризиків у разі застосування більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого ОСОБА_4 .

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів щодо обвинуваченого ОСОБА_4 для запобігання ризикам, наведеним вище.

Характеризуючі дані обвинуваченої ОСОБА_5 , наявність у неї постійного місця проживання та перебування останньої в офіційному шлюбі, з урахуванням того, що остання не працевлаштована, суспільно-корисною працею не займається, не має осіб на утриманні, не переважають можливих ризиків неправомірної її поведінки.

А тому на даний час суд не вбачає підстав для зміни ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який, оскільки наявні обґрунтовані побоювання щодо настання встановлених ризиків у разі застосування більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченої ОСОБА_5 .

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів щодо обвинуваченої ОСОБА_5 для запобігання ризикам, наведеним вище.

Оцінюючи заяви обвинуваченої про різке погіршення здоров`я, колегія суддів наголошує на тому, що право обвинуваченої ОСОБА_5 на належну медичну допомогу в жодному разі не ставиться під сумнів колегією суддів і так само не може ставитись під сумнів іншими учасниками кримінального провадження, більш того, з метою дотримання такого права, суд готовий сприяти усіма можливими способами забезпеченню обвинуваченій повної, своєчасної та необхідної медичної допомоги в межах своїх повноважень, визначених чинним КПК України.

Так, діючим законодавством України передбачено охорону прав осіб, які утримуються під вартою, в тому числі право на належну медичну допомогу, обов`язок забезпечення якої покладено на адміністрацію місць попереднього ув?язнення.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пивоварник проти України», рівень охорони здоров`я ув`язненого має бути сумісним з людською гідністю. Європейський суд з прав людини наголосив, що охорона здоров`я ув`язнених повинна здійснюватися належним чином, а відсутність належної медичної допомоги може вважатися жорстоким або нелюдським поводженням в значенні статті 3 Конвенції. ЄСПЛ підкреслив, що для того, щоб надана медична допомога могла вважатися належною, потрібно встановити сукупність наступних факторів: 1) факт огляду лікарем і призначення лікування; 2) докладне документування стану здоров`я ув`язненого; 3) оперативність та точність постановки діагнозу і лікування; 4) наявність регулярного і систематичного нагляду за станом здоров`я, розроблення плану лікування; 5) створення умов, необхідних для надання призначеного лікування; 6) медична допомога має відповідати тому рівню, на якому надається населенню в цілому.

Зокрема, відповідно до статті 1 Закону України «Про попереднє ув?язнення» тримання осіб, взятих під варту, відповідно до завдань кримінального судочинства здійснюється на принципах неухильного додержання Конституції України, вимог Загальної декларації прав людини, інших міжнародних правових норм і стандартів поводження з ув`язненими і не може поєднуватися з навмисними діями, що завдають фізичних чи моральних страждань або принижують людську гідність.

Згідно статті 11 цього Закону медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в місцях попереднього ув`язнення організуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я. Порядок надання ув`язненим медичної допомоги, використання з цією метою не підпорядкованих органам, що здійснюють попереднє ув`язнення, державних та комунальних закладів охорони здоров`я, залучення їх медичного персоналу та проведення медичних експертиз визначається Кабінетом Міністрів України.

За змістом вимог статті 21 вказаного Закону адміністрація місць попереднього ув`язнення зобов`язана, зокрема, забезпечити належну охорону та режим тримання осіб, взятих під варту; створити особам, взятим під варту, необхідні житлово-побутові умови відповідно до встановлених норм, забезпечити їх харчуванням та медичним обслуговуванням.

Враховуючи викладене, колегія суддів роз`яснює учасникам, що необхідність надання обвинуваченій ОСОБА_5 спеціалізованої та висококваліфікованої медичної допомоги та додаткового медичного обстеження поза межами медичної частини Київського СІЗО, у разі якщо буде встановлено, що остання такої потребує, не унеможливлює утримання останньої під вартою, водночас зобов`язує адміністрацію Державної установи «Київській слідчий ізолятор» забезпечити ув?язненій ОСОБА_5 належне медичне обслуговування та надання медичної допомоги у обсязі, необхідному для дотримання прав останньої, гарантованих статтею 49 Конституції України та статтею 3 Конвенції про захист прав та основоположних свобод.

З урахуванням оголошених в судовому засіданні доводів сторони захисту, суд вважає за необхідне повторно звернутись до начальника філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в м. Києві та Київській області та начальника ДУ «Київський слідчий ізолятор» та зобов?язати негайно забезпечити додержання права обвинуваченої ОСОБА_5 на належну медичну допомогу, зокрема в частині проведення її медичного обстеження, та забезпечення можливості відповідного лікування згідно встановленого діагнозу.

При вирішенні питання щодо можливості визначення розміру застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченими, кожним окремо, обов`язків, передбачених цим Кодексом, суд враховує наведене, а також фактичні обставини кримінального правопорушення, його наслідки, те, що в Україні введено воєнний стан у зв`язку із нападом збройних сил російської федерації, в інтересах представників якої, за винагороду, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вчинили, згідно обвинувального акту, діяння, та пособництво у такому діянні відповідно, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності та державній безпеці України, шляхом надання представникам іноземної держави - рф допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, в умовах воєнного стану, ту обставину, що збройна агресія з боку російської федерації призвела до загибелі багатьох людей, а також підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України щодо високого ступеню ризику ухилення кожного з обвинувачених від суду, та можливістю вчинення ними іншого кримінального правопорушення, з урахуванням в тому числі даних про особу кожного з обвинувачених.

З урахуванням наведеного, суд не визначає розмір застави у кримінальному провадженні для обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , кожного.

Вирішуючи питання щодо необхідності продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою колегією суддів також враховуються вік та стан здоров`я кожного з обвинувачених, відомості щодо соціальних та сімейних зв`язків.

Об`єктивні дані, які б безперечно свідчили про неможливість перебування ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в умовах тримання під вартою - відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись 177, 182, 183, 194, 315 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 - задовольнити.

Продовжити строк дії раніше обраного запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою до 11 квітня 2024 року включно.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 - задовольнити.

Продовжити строк дії раніше обраного запобіжного заходу щодо обвинуваченої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вигляді тримання під вартою до 11 квітня 2024 року включно.

Зобов?язати начальника філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в м. Києві та Київській області та начальника ДУ «Київський слідчий ізолятор» негайно забезпечити додержання права обвинуваченої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на належну медичну допомогу, зокрема в частині проведення її медичного обстеження та забезпечення можливості відповідного лікування згідно встановленого діагнозу, у зв?язку із чим надає свою згоду на етапування останньої до відповідного медичного закладу для надання медичної допомоги згідно призначень лікаря. Про вжиті заходи повідомити суд.

Копію ухвали направити для виконання до Державної Установи «Київський слідчий ізолятор», філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в м. Києві та Київській області.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів безпосередньо до Київського апеляційного суду прокурором, обвинуваченими, їх захисниками.

Повний текст ухвали оголосити 14 лютого 2024 року о 10 год. 10 хв.

Судді: