печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про накладення арешту, -

ВСТАНОВИВ:

до провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, яке було вилучено 16.11.2023 в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , в рамках кримінального провадження №0004964 від 02.12.2020.

Вказане клопотання обґрунтовує тим, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0004964 від 02.12.2020 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що на території м. Києва та Київської області діє організована група осіб, дії яких направлені на протиправне заволодіння об`єктами нерухомого майна шахрайським шляхом, чим спричинюють збитки громадянам в особливо великих розмірах.

Так в період часу з листопада по грудень 2019 року, невстановлені досудовим розслідуванням особи, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, яке на праві приватної власності перебувало у володінні ОСОБА_4 , шляхом обману, заволоділи земельною ділянкою за кадастровим номером :90:154:0036 та житловим будинком, що розташований на вказаній земельній ділянці, за адресою: АДРЕСА_2 за наступних обставин.

На початку грудня 2019 року потерпілому ОСОБА_4 , від свого сина, стало відомо, що належні йому будинок та земельна ділянка на праві приватної власності належить інший особі. Того ж дня потерпілим виявлено відсутність документів щодо власності на нерухоме майно, які зберігались у його кімнаті.

Відчуження вказаного нерухомого майна відбулось 02.12.2019 коли приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 посвідчено договори купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки за кадастровим номером :90:154:0036, що розташовані в АДРЕСА_2 , відповідно до яких, ОСОБА_4 продав зазначені об`єкти нерухомості громадянці ОСОБА_6 , від імені якої, на підставі довіреності, діяв ОСОБА_7 . При цьому потерпілим вказано, що він ніякі договори не підписував, з будинку тривалий час не відлучався за станом здоров`я.

У подальшому, 11.03.2020, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 посвідчено договори дарування вказаної земельної ділянки та житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до яких ОСОБА_6 подарувала їх ОСОБА_9 .

В результаті проведення досудового розслідування, у період часу з 07 год. 10 хв. по 13 год. 50 хв. 16.11.2023, на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва, органом досудового розслідування проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , у якій проживає ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Під час проведення вказаного обшуку, серед іншого, виявлено та вилучено тимчасово вилучене майно, а саме: Мобільний телефон марки iPhone 13 PRO MAX, IMEI НОМЕР_1 , НОМЕР_1 чорного кольору з сім карткою НОМЕР_2 .

16.11.2023 постановою старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України вилучене в ході обшуку майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0004964 від 02.12.2020.

В судове засідання слідчий, прокурор не з`явився, про причини своєї неявки не повідомили. Прокурор подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність та зазначив, що клопотання підтримує в повному обсязі.

В судове засідання власник майна не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлявся шляхом вручення повістки слідчому, про причини своєї неявки не повідомив, власну правову позицію не виклав.

Фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів на підставі ч. 1 ст. 107 КПК України не здійснювалась.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 2 ст. 168 КПК України передбачено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Частиною 10 ст. 170 КПК України, передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно положень ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно абзацу 2 ч. 5 ст. 171 КПК України, у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Надані суду матеріали свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що їх сукупність, відповідно до вимог ст. 170 КПК України, є достатньою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Дослідивши надані матеріали, враховуючи відповідно до вимог ст. 173 КПК України наявність даних про достатність доказів, що вказують на наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, наявність даних про належність майна, на яке прокурор просить накласти арешт, з метою забезпечення збереження речових доказів, слідчий суддя вважає необхідним задовольнити клопотання, накласти арешт на майно, оскільки вважає наявні передбачені ст. 170 КПК України підстави для його накладення, та заборонити розпоряджатися та використовувати зазначене майно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про накладення арешту задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було вилучено 16.11.2023 в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , в рамках кримінального провадження №0004964 від 02.12.2020, належний ОСОБА_9 мобільний телефон «iPhone 13 PRO MAX», IMEI НОМЕР_1 , НОМЕР_1 чорного кольору з сім карткою НОМЕР_2 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1