Провадження №1-кс/337/1485/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2023 року Слідчий суддя Хортицького районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , заявниці ОСОБА_3 , представника заявниці - адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача СД Відділу поліції №5 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження, внесеного 18.10.2023 року до ЄРДР за № 0000504,

В С Т А Н О В И В:

17.11.2023р. ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя із вказаною скаргою, яку мотивує тим, що за її заявою 18.10.2023р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за № 0000504 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України у зв`язку з тим, що відносно неї ОСОБА_6 було вчинено домашнє насильство з тілесними ушкодженнями. 23.10.2023р. вона була допитана як потерпіла. Того ж дня дізнавач СД ВП №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 видав їй постанову про проходження судово-медичної експертизи. 24.10.2023р. вона пройшла судово-медичне обстеження в КУ «Запорізьке обласне бюро СМЕ» ЗОР. Проте, 31.10.2023р. дізнавач виніс постанову про закриття кримінального провадження без урахування висновку експерта. Копію оскаржуваної постанови вона отримала поштовим зв`язком 10.11.2023р.

Вважає, що постанову про закриття кримінального провадження дізнавачем прийнято протиправно, без з`ясування усіх обставин, у зв`язку з чим просить скасувати постанову дізнавача СД ВП №5 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження, внесеного 18.10.2023 року до ЄРДР за № 0000504.

В судовому засіданні заявниця ОСОБА_3 та її представник - адвокат ОСОБА_4 підтримали доводи скарги з підстав, викладених в ній, просять скаргу задовольнити.

Дізнавач та прокурор в судове засідання не прибули, про час та місце розгляду скарги були повідомлені належним чином.

Згідно ч.3 ст.306 КПК України відсутність дізнавача та прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Вислухавши думку заявниці та її представника, дослідивши надані документи, слідчий суддя вважає скаргу такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Слідчий суддя встановив, що 17.10.2023р. ОСОБА_3 звернулась до ВП №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення за фактом нанесення їй 24.08.2023р. ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, у зв`язку з чим просила розпочати досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125, ст.126-1 КК України.

За даним фактом 18.10.2023р. до ЄРДР за № 0000504 внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та розпочато досудове розслідування.

Потерпілою у даному кримінальному провадженні визнано ОСОБА_3 , яку 23.10.2023р. було допитано в ході досудового розслідування.

Крім того, 23.10.2023р. старшим дізнавачем СД ВП №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 в межах кримінального провадження № 0000504 від 18.10.2023р. винесено постанову про призначення судово-медичної експертизи відносно потерпілої ОСОБА_3 . До проведення експертизи залучено експерта Запорізького обласного бюро СМЕ.

Згідно з копією постанови від 31.10.2023р., дізнавач СД ВП №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 прийшов до висновку про необхідність закриття кримінального провадження, внесеного 18.10.2023р. до ЄРДР за № 0000504 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, а саме у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Зі змісту постанови про закриття кримінального провадження вбачається, що в ході досудового розслідування було допитано потерпілу ОСОБА_3 та на підставі її пояснень дізнавач прийшов до висновку, що отримані потерпілою тілесні ушкодження не відносяться до категорії умисних тілесних ушкоджень. Також зазначено, що слідство прийшло до висновку, що покази потерпілої мають суттєве значення у кримінальному провадженні, але не можливо виключити той факт, що остання може бути зацікавленою особою. Всі зібрані докази у кримінальному провадженні досліджені, вони не містять беззаперечних даних про винуватість осіб у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та викликають сумніви, що тягне за собою їх тлумачення на користь останніх.

Також у постанові зазначено, що ненавмисне нанесення ушкоджень виключає відповідальність за ст.125 КК України, адже КК України передбачає відповідальність виключно, якщо було це зроблено умисно.

Копію вказаної постанови було направлено потерпілій ОСОБА_3 поштовим зв`язком та отримано нею 10.11.2023р., що органом досудового розслідування не спростовано.

У п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13 січня 2011 року у справі "Михалкова та інші проти України" роз`яснено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана "гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції", що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Згідно з ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч.1 ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

У відповідності до п.3 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Підстави закриття кримінального провадження передбачені ст.284 КПК України, серед яких п.2 визначена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.4 ст.284 КПК України про закриття кримінального провадження слідчий, дізнавача, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено в порядку, встановленому цим кодексом.

Слідчий, дізнавач приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п.1,2,4,9 ч.1 цієї статті, якщо в кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялось про підозру.

При цьому, відповідно до вимог п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, прокурора складається у тому числі з мотивувальної частини, яка повинна містити: відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Стаття 91 КПК України наводить обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 цього кодексу, за винятком випадків, передбачених ч.2 цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим кодексом випадках, - на потерпілого.

Відповідно до ч.2 ст.93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Оцінка доказів слідчим, прокурором відповідно до ст.94 КПК України здійснюється з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку, за їх внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, виключно на підставі закону. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

За диспозицією ч.1 ст.125 КК України кримінальним правопорушенням є умисне легке тілесне ушкодження.

З аналізу вказаних норм діючого законодавства вбачається, що при проведенні досудового розслідування, після виконання вимог ст.91 КПК України, і встановлення вказаних обставин, досудове розслідування визнається закінченим, якщо немає необхідності у проведенні ще будь-яких слідчих або негласних слідчих дій, спрямованих на збирання, перевірку та оцінку доказів, коли жодна з версій, яка виникла, не залишилась неперевіреною.

Закриття кримінального провадження є одним із способів закінчення досудового розслідування. Тому прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх його обставин та оцінки всіх зібраних та перевірених доказів.

Якщо після дослідження всіх обставин кримінального провадження, та безпосереднього дослідження і оцінки показань, речей і документів, які стосуються цього кримінального провадження у їх сукупності, слідчим, дізнавачем, прокурором встановлені підстави, передбачені ст.284 КПК України, приймається рішення про закриття кримінального провадження.

Постанова слідчого, дізнавача, прокурора про закриття кримінального провадження має бути вмотивована, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами кримінального провадження, зокрема в ній мають бути викладені всі підстави, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників кримінального провадження. У постанові повинна бути надана оцінка усім доказам, що зібрані слідчим, дізнавачем, а при наявності суперечних доказів слідчий, дізнавач має зазначити чому надав перевагу одним та відкинув інші.

Оцінивши доводи заявниці та проаналізувавши зміст постанови дізнавача про закриття кримінального провадження, слідчий суддя вважає цю постанову необґрунтованою та передчасною.

Так, оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження дізнавачем належним чином не вмотивована, не містить змісту встановлених фактичних обставин та усіх проведених конкретних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, в ній не викладені всі підстави, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття.

З оскаржуваної постанови вбачається, що до висновку про закриття кримінального провадження дізнавач дійшов допитавши потерпілу ОСОБА_3 , в результаті чого встановив, зокрема, відсутність суб`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, а саме умисної форми вини у діянні.

Водночас з матеріалів кримінального провадження вбачається, що в ході досудового розслідування 23.10.2023р. дізнавачем було призначено судово-медичну експертизу потерпілої ОСОБА_3 .

Зі змісту скарги та пояснень ОСОБА_3 в судовому засіданні вбачається, що остання на підставі вказаної постанови дізнавача проходила судово-медичне обстеження у експерта.

Разом з тим, в постанові не зазначено, чи отримав дізнавач висновок експерта за результатами судово-медичної експертизи потерпілої, чи з`ясував наявність у потерпілої тілесних ушкоджень, ступень їх тяжкості, характер, локалізацію тощо.

В судовому засіданні заявниця та її представник також вказали, що під час досудового розслідування дізнавачем по даному кримінальному провадження було допитано свідка, але оцінка показам вказаного свідка дізнавачем в постанові не наведена.

Таким чином, дізнавач не вжив всіх необхідних заходів для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, не вказав, які обставини були встановлені, і сукупністю яких належних та допустимих доказів вони підтверджуються, тобто не навів переконливих мотивів, з яких прийшов до висновку про відсутність в діянні складу кримінального правопорушення і відповідно закриття кримінального провадження.

Водночас, у постанові дізнавачем не конкретизовано, в чиїх саме діях відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

На підставі вищевикладеного, слідчий суддя вважає постанову про закриття кримінального провадження незаконною, необґрунтованою та передчасною, у зв`язку з чим вона підлягає скасуванню, а скарга задоволенню.

Керуючись ст. 91, 92, 215, 284, 303-307 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову дізнавача СД Відділу поліції №5 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 від 31 жовтня 2023 року про закриття кримінального провадження, внесеного 18.10.2023 року до ЄРДР за № 0000504 - скасувати.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено 21.11.2023 року о 08.15 годин.

Слідчий суддя ОСОБА_1