Справа № 456/1974/20
У Х В А Л А

про продовження строку тримання під вартою

22 вересня 2023 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши в м. Біла Церква, у відкритому судовому засіданні, клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 , про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні № 0000756, яке внесене до ЄРДР 15 жовтня 2019 року відносно ОСОБА_8 , за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 27, п. 11 ч. 2 ст. 115 КК України,

У С Т А Н О В И В:

прокурором ОСОБА_5 заявлене клопотання, у якому він просив: продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 на 60 (шістдесят) днів.

У поданому клопотанні, він посилався на те, що продовжують існувати ризики, передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: у разі, якщо не застосовувати до ОСОБА_8 запобіжний захід він може вчинити спроби переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризик переховування обвинуваченого ОСОБА_8 від суду мотивував тим, що останній не працевлаштований, не має постійного джерела доходу, малолітніх дітей чи інших утриманців, а також йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на тривалий строк. Сукупність цих обставин, разом з тим, що ОСОБА_8 не має міцних соціальних зв`язків, дає йому можливість легко змінити місце свого проживання, без наслідків для матеріального благополуччя.

Ризик вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 іншого кримінального правопорушення мотивував тим, що останній не працевлаштований, не має постійного джерела доходу, що створює передумови для вчинення нових злочинів.

Вважав, що запобігти цим ризикам, більш м`якими запобіжними заходами, неможливо, перебування обвинуваченого ОСОБА_8 доцільне, враховує інтереси суспільства, які переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Потерпілий ОСОБА_6 підтримав клопотання прокурора ОСОБА_5 .

Обвинувачений ОСОБА_8 просив змінити йому запобіжний захід на більш м`який, зазначав, що зацікавлений в участі у кримінальному провадженні, більш детально хоче з ним ознайомитися.

Захисник ОСОБА_7 просила змінити запобіжний захід застосований до обвинуваченого ОСОБА_8 на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою, оскільки прокурором застосований формальний підхід до формування клопотання, воно дублює попереднє, жодний ризик про який останній зазначав не підтвердився, ОСОБА_8 у розшуку не був, має бажання брати участь у кримінальному провадженні, до взяття у варту працював, мав сім`ю, що є достатнім стримуючим фактором, ОСОБА_8 має позитивну характеристику, не судимий, на потерпілого та свідків не впливав, тривалий час утримується під вартою.

Судом установлено, що згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 14 ч. 3 ст. 27 п. 11 ч. 2 ст. 115 КК України.

Відповідно до ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 серпня 2023 року, продовжений строк тримання під вартою ОСОБА_8 на 60 (шістдесят) днів, тобто до 29 вересня 2023 року, включно.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України, вирішення питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно із ч. 3 ст. 331 КПК України, за наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно із ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно із ч. 5 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Суд зазначає, що при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою на стадії судового розгляду, суд не може вдаватися до оцінки обґрунтованості висунутого обвинувачення, а також давати оцінку доказів, з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень.

Прокурором заявлені ризики, передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд вважає їх доведеними.

Згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 14 ч. 3 ст. 27 п. 11 ч. 2 ст. 115 КК України, за яке може бути призначене покарання у виді позбавлення волі на тривалий строк.

Суд вважає, що з огляду на тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому та відсутність стримуючих факторів, у вигляді соціальних зв`язків, які заслуговують на довіру існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд зазначає, що ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій.

До того ж, КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Ризик переховування від суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений серед іншого можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання. Тяжкість ймовірного покарання особливо сильно підвищує ризик переховування від суду.

До того ж, суд при встановленні даного ризику враховує існування інших факторів, які можуть свідчити про наявність у ОСОБА_8 можливості переховуватися від суду, а саме: відсутність працевлаштування, інших джерел доходів.

Суд зазначає, що з огляду на те, що факт убивства на замовлення в готуванні якого обвинувачується ОСОБА_8 не відбувся, перебуваючи на волі існує ризик завершення його до кінця, отже суд вважає, що ОСОБА_8 може вчиняти нові злочини, тобто наявний ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зазначені дані про особу ОСОБА_8 свідчать, що запобігти більш м`якими запобіжними заходами, аніж тримання під вартою, установленим судом ризикам, передбаченим п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України неможливо.

Суд вважає, що враховуючи суспільну небезпечність, характер кримінального правопорушення у якому обвинувачується ОСОБА_8 , тяжкість пред`явленого йому обвинувачення, відсутні підстави для застосування більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання під вартою.

Суд вважає, що зважаючи на те, що розгляд кримінального провадження стосовно ОСОБА_8 відбувався у час карантинних обмежень, а також обмежень пов`язаних з воєнним станом, строк тримання під вартою останнього не є надмірним.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 183 КПК України, суд вважає за необхідне не визначати розмір застави.

Отже, керуючись ст. 199, 331 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 , про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 на 60 (шістдесят) днів, тобто до 20 листопада 2023 року, включно.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду, у порядку встановленому законом, протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення, обвинуваченим, захисником, прокурором.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала набирає законної сили в порядку визначеному ст. 532 КПК України.

Ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження або винесення ухвали про скасування запобіжного заходу в порядку, передбаченому КПК України.

Повний текст ухвали проголошений 22 вересня 2023 року.

Головуючий - суддя

Білоцерківського міськрайонного суду Ірина ДУБАНОВСЬКА

Київської області

Суддя

Білоцерківського міськрайонного суду Ольга БОНДАРЕНКО

Київської області

Суддя

Білоцерківського міськрайонного суду

ОСОБА_9 області