УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2023 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю представника заявника- адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 , що діє в інтересах ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_5 від 19.06.2023 року про відмову у визнанні потерпілим, у кримінальному провадженні №000471 від 05.10.2022 року,-

В С Т А Н О В И В :

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_5 від 19.06.2023 року про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №000471 від 05.10.2022 року.

З урахуванням заяви про уточнення прохальної частини скарги від 04.09.2023 року, адвокат просив суд скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_5 від 19.06.2023 року про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №000471 від 05.10.2022 року; та зобов`язати слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_5 вручити ОСОБА_4 пам`ятку про права та обов`язки потерпілого у кримінальному провадженні №000471 від 05.10.2022 року.

Свою скаргу заявник мотивує тим, Другим слідчим відділом ТУ ДБР розташованого у м. Києві проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні №000471 від 05.10.2022 року на підставі заяви ОСОБА_4 , за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.366 КК України.

Підставою для подання заяви про вчинення кримінального правопорушення стало те, що рядовий поліції ОСОБА_6 20.04.2022 року о 00 год.05 хв. на відрізку дороги ЕР 04 у Білоцерківському районі вніс до протоколу про адміністративні правопорушення ДПР18 №179777 завідомо неправдиві відомості.

У зв`язку із складенням зазначеного вище протоколу про адміністративне правопорушення, було тимчасово затримано автомобіль та доставлено його на спеціальний майданчик, що знаходиться у АДРЕСА_1 . За доставку та зберігання автомобіля VOLSKWAGEN CADDY державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_4 29.04.2022 року сплачено ФОП ОСОБА_7 10 000 гривень.

22.05.2023 року засобами поштового зв`язку, ОСОБА_4 звернувся до слідчого другого відділу ТУ ДБР у м. Києві ОСОБА_5 із заявою від 20.05.2023 року про залучення його до провадження як потерпілого.

19.06.2023 року слідчим Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_5 винесена постанова про відмову у визнанні потерпілим.

Заявник вважає таку постанову слідчого незаконною та необґрунтованою, оскільки слідчим при проведенні досудового розслідування, не вчинено всіх необхідних дій, спрямованих на дослідження факту спричинення такої шкоди. Натомість, постанова містить загальні формулювання щодо безпідставності заявлених вимог.

Адвокат ОСОБА_3 в судовому засідання скаргу з урахуванням уточнення підтримав та просив її задовольнити.

Слідчий ДБР ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду скарги, на виклик у судове засідання не з`явився, будь-яких заяв або клопотань не направляв, матеріали кримінального провадження не надав.

Відсутність у судовому засіданні особи, рішення якої оскаржується, відповідно до положень ч.3 ст.306 КПК України, не перешкоджає розгляду скарги.

Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні особою, якій відмовлено у визнанні потерпілим, може бути оскаржене рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим.

Слідчим суддею встановлено, що Другим слідчим відділом ТУ ДБР розташованого у м. Києві здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні №000471 від 05.10.2022 року на підставі заяви ОСОБА_4 , за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.366 КК України.

Шевченківським районним судом м. Києва зобов`язав ТУ ДБР у м. Києві внести відомості до ЄРДР на підставі заяви ОСОБА_4 ..

Заявою від 20.05.2023 року ОСОБА_4 звернувся до слідчого про залучення його до провадження як потерпілого, до якої додав квитанцію про сплату 10 000 гривень за доставку та зберігання автомобіля від 29.04.2022 року та Акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 20.04.2022 року.

19.06.2023 року слідчим Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_5 винесена постанова про відмову у визнанні ОСОБА_4 як потерпілого у кримінальному провадженні №000471 від 05.10.2022 року .

Так, слідчий у своїй постанові послався на те, що на даний період досудового розслідування, немає об`єктивних підстав та не отримано достатніх даних, які свідчили б про спричинення ОСОБА_4 діями ОСОБА_6 якої - небудь шкоди спричиненої кримінальним правопорушенням, передбаченої ч.1 ст.55 КПК України. Зокрема, з копії наданого ОСОБА_4 . Акту огляду та затримання транспортного засобу встановлено, що вказаний акт складався поліцейським ВРПП Білоцерківського РУП ОСОБА_8 , а в заяві про вчинення кримінального правопорушення від 13.08.2022 року та в заяві про залучення в якості потерпілого зазначено, що матеріальна шкода спричинена ОСОБА_6 , наявність потерпілого не передбачена складом кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України.

Висновок слідчого в оскаржуваній постанові є передчасним і таким, що не підтверджений сукупністю належних та допустимих доказів, здобутих в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №000471 від 05.10.2022 року,ьу постанові не наведено даних про причинний зв`язок із можливими неправомірними діями ОСОБА_6 та можливим заподіянням шкоди ОСОБА_4 .

Слідчим суддею встановлено, що складення рядовим поліції ОСОБА_6 20.04.2022 року протоколу про адміністративні правопорушення ДПР18 №179777 за ч.1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_4 , стало підставою для тимчасового затримання транспортного засобу на підставі ст.265 ч.2 КУпАП та поміщення його на спеціальний майданчик ФОП ОСОБА_7 .

Акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 20.04.2022 року складав поліцейський Білоцерківського РУП ОСОБА_8 .

Складення Акту огляду та тимчасового затримання автомобіля стало наслідок складення протоколу про адміністративне правопорушення рядовим поліції ОСОБА_6 .

За відсутності складеного протоколу про адміністративне правопорушення, не було б підстав тимчасово затримувати транспортний засіб, і як наслідок ОСОБА_4 не сплачував би за послуги евакуації та надання місця для зберігання.

Отже, внаслідок можливих незаконних дій саме ОСОБА_6 , а не ОСОБА_8 ОСОБА_4 було завдано матеріальної шкоди.

В свою чергу, положеннями ч. 2 ст. 55 КПК України передбачено, що права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Слід зазначити, що ч. 5 ст.55 КПК України надає слідчому, прокурору право винести постанову про відмову у визнанні потерпілим в тому разі, якщо заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди.

В той же час, слідчим в постанові зроблено загальний висновок про відсутність даних про заподіяння шкоди, без посилання на матеріали досудового розслідування, слідчі дії, які були проведені та дають підстави вважати, що ОСОБА_4 не було завдано шкоди.

Посилання у постанові положення кримінального процесуального закону не можна ототожнити з відомостями про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотивами прийняття постанови, їх обґрунтуванням, як це передбачено ст.110 КПК України.

Отже, постанова старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_5 від 19.06.2023 року про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні №000471 від 05.10.2022 року є незаконною та необґрунтованою, а тому підлягає скасуванню.

Згідно абз.2 ч.2 ст.55 КПК України, потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму узагальненні від 12.01.2017р. «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» роз`яснив, що КПК не передбачає обов`язку посадових осіб органів досудового розслідування приймати процесуальне рішення про визнання особи потерпілою, оскільки згідно з ч. 2 ст. 55 КПК права та обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення.

Враховуючи зазначене вище, а також звернення ОСОБА_4 із заявою від 13.08.2022 року про вчинення кримінального правопорушення, сплатою 10 000 гривень за доставку автомобіля на штраф майданчику та його зберігання, у зв`язку складанням протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_4 набув статус потерпілого, а тому вимога про зобов`язання вручити пам`ятку про права та обов`язки потерпілого підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 26, 55, 110, 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 - задовольнити.

Скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_5 від 19.06.2023 року про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №000471 від 05.10.2022 року.

Зобов`язати слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_5 вручити ОСОБА_4 пам`ятку про права та обов`язки потерпілого у кримінальному провадженні №000471 від 05.10.2022 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає, проти неї можуть бути подані заперечення під час підготовчого провадження у суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1