Провадження № 1-кп/201/1057/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2023 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт, цивільний позов потерпілої ОСОБА_3 та клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004119 від 20.10.2023 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, який має середню освіту, одружений, на утриманні перебуває малолітня дитина, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 4 ст. 185 КК України

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, який має середню освіту, не одружений, утриманців не має, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 , раніше судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_6

обвинувачений ОСОБА_4

захисник ОСОБА_7

обвинувачений ОСОБА_5

захисник ОСОБА_8 (відеоконференцзв`язок)

потерпіла ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду знаходиться вищевказаний обвинувальний акт, за яким призначено підготовче засідання.

У підготовчому судовому засіданні учасники судового провадження проти призначення справи на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні до судового розгляду не заперечували.

Потерпілий ОСОБА_9 і ОСОБА_10 через канцелярію суду подали заяви про проведення підготовчого судового засідання і судового розгляду без їх участі, проти чого від учасників заперечень не надійшло.

Заслухавши думку учасників, дослідивши обвинувальний акт, суд вважає, що є всі правові підстави призначити по даному кримінальному провадженню судовий розгляд на підставі обвинувального акту, відповідно до вимог п. 5 ч. 3 ст. 314 КПК України.

Так, справа підсудна Жовтневому районному суду м. Дніпропетровська. Угод про визнання винуватості чи про примирення у порядку ст. 468-475 КПК України до суду не надходило. Підстав для закриття кримінального провадження не вбачається. Обвинувальний акт складено відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства, при його затвердженні прокурором дотримано вимоги закону. Підстав для направлення обвинувального акту для визначення підсудності не встановлено.

За таких обставин, суд вважає за необхідне призначити судовий розгляд у зазначеному кримінальному провадженні.

Крім того, прокурор подав клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу ОСОБА_4 і ОСОБА_5 на 60 днів, посилаючись на обґрунтованість обвинувачення і наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обвинувачені, їх захисники і потерпіла проти задоволення клопотання не заперечили.

Вирішуючи подане клопотання суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ухвалами слідчих суддів Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24.10.2023 ОСОБА_4 і ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб із визначенням застави як альтернативного запобіжного заходу у розмірі 53 680,00 грн кожному і покладання, у разі внесення застави, певних обов`язків.

Строк дії запобіжного заходу ОСОБА_4 і ОСОБА_5 спливає 20.12.2023 року.

У відповідності до ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного/обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Так, згідно зі ст. ст. 7, 8, 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства, суду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Суд враховує вимоги ч. 2 ст. 177 КПК України, відповідно до якої підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені п.п. 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Під час застосування запобіжного заходу слідчим суддею встановлена обґрунтованість підозри і ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на даному етапі продовжують існувати.

Так, оцінюючи ризик того, що обвинувачені ОСОБА_4 і ОСОБА_5 можуть переховуватися від суду, суд зазначає, що дійсно існує певна ймовірність того, що вони з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, можуть вдатися до відповідних дій з огляду на те, що у випадку визнання їх винними їм загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

На користь реального існування вказаного ризику слід віднести ті обставини, що 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан, що дає підстави вважати, що, перебуваючи на свободі, та під загрозою можливого застосування тяжкого покарання, у разі визнання їх винуватими у вчиненні злочину, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 можуть переховуватися від суду під час воєнного стану в Україні, у тому числі й на території російської федерації.

На користь існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_4 і ОСОБА_5 раніше неодноразово притягувалися до кримінальної відповідальності, офіційно не працевлаштовані, тобто не мають офіційного джерела доходів та обвинувачуються у вчиненні умисного корисливого злочину, а тому ризик вчинення іншого кримінального правопорушення є доведеним і продовжує існувати.

Суд вважає, що застосований до ОСОБА_4 і ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

При цьому застосований до ОСОБА_4 і ОСОБА_5 запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості інкримінованого діяння, а встановлені ризики є дійсними та триваючими, а тому на даний час виключається можливість зміни міри запобіжного заходу на більш м`який.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи ОСОБА_4 і ОСОБА_5 суд на даному етапі не встановив.

За таких обставин суд приходить до висновку, що підстави для продовження запобіжного заходу ОСОБА_4 і ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою із визначенням застави як альтернативного запобіжного заходу у розмірі 53 680,00 грн і покладених, у разі внесення застави, обов`язків, відповідно до ухвали слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24.10.2023 року, не відпали, а тому його дію слід продовжити на 60 днів.

Також потерпіла ОСОБА_3 подала цивільний позов до ОСОБА_4 , який просила прийняти до розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_4 , його захисник і прокурор проти прийняття цивільного позову до розгляду не заперечили.

Заслухавши думки учасників судового провадження, вивчивши поданий цивільний позов, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого до початку судового розгляду.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов. Права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 62 КПК України цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом. Права та обов`язки цивільного відповідача виникають з моменту подання позовної заяви до органу досудового розслідування або суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

Статтею 175 ЦПК України закріплено вимоги щодо форми та змісту цивільного позову.

Статтею 177 ЦПК України встановлено вимоги до документів, що додаються до позовної заяви.

Судом встановлено, що підстави для залишення цивільного позову без руху, або повернення цивільного позову, який подано потерпілим, у відповідності до вимог ст. 185 ЦПК України, відсутні.

З урахуванням наведеного та з огляду на відповідність цивільного позову потерпілої ОСОБА_3 загальним вимогам щодо форми і змісту позовної заяви, встановленим ст.ст. 175, 177 ЦПК України, пред`явлення його до початку судового розгляду, суд вважає за можливе прийняти його до розгляду у даному кримінальному провадженні та визнати цивільними позивачем потерпілу ОСОБА_3 , а обвинуваченого ОСОБА_4 - цивільним відповідачем у даному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 314-316 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 4 ст. 185 КК України, та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, на 12 годину 00 хвилин 28 грудня 2023 року з викликом учасників судового провадження.

Кримінальне провадження здійснювати у відкритому судовому засіданні суддею одноособово.

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 задовольнити.

Застосований під час досудового розслідування ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави як альтернативного запобіжного заходу у розмірі 53 680,00 грн і покладених, у разі внесення застави, обов`язків, відповідно до ухвали слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24.10.2023 року, - продовжити на 60 днів, тобто до 15 лютого 2024 року включно.

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 задовольнити.

Застосований під час досудового розслідування ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави як альтернативного запобіжного заходу у розмірі 53 680,00 грн і покладених, у разі внесення застави, обов`язків, відповідно до ухвали слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24.10.2023 року, - продовжити на 60 днів, тобто до 15 лютого 2024 року включно.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної і моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, - прийняти до розгляду.

Визнати цивільним позивачем ОСОБА_3 , а ОСОБА_4 - цивільним відповідачем у даному кримінальному провадженні.

Визначити цивільному відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, разом з доказами, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення проти позову. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК України).

Встановити цивільному позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, яка має відповідати вимогам ч.ч. 3-5 ст. 178 ЦПК України, копія якої одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам кримінального провадження.

Встановити цивільному відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення, яке має відповідати вимогам ч.ч. 3-5 ст. 178 ЦПК України, копія якого одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам кримінального провадження.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення, але в частині продовження строку дії запобіжного заходу може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а в іншій частині є остаточною, оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Суддя ОСОБА_1