Єдиний унікальний номер справи № 201/3507/23
Номер провадження № 1-кп/201/566/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2023 року м. Дніпро

вул. Паторжинського, 18-а

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченої - ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченої - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі кримінальне провадження, відомості про яке внесені 27 лютого 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000301 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпропетровська, громадянки України, із вищою освітою, розлученої, маючої малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:

-10.05.2023 року Амур-Нижньодніпровським судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненої від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України;

-20.06.2023 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання за даним вироком більш суворим за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10.05.2023 року, до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненої від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ст. 76 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

24.02.2022 указом Президента України №64/2022, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, строк якого був неодноразово продовжений.

Законом про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №2915-IX від 07.02.2023 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

23.02.2023 року у період часу з 10 години 00 хвилин до 17 години 30 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , будучи добровільно допущеною до приміщення квартири потерпілим ОСОБА_7 , для проведення генерального прибирання, побачила у одній із кімнат квартири шкатулку із золотими прикрасами, після чого в останньої раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану.

Далі, ОСОБА_4 перебуваючи у вказаний час та у вказаному місці, реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, діючи умисно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що її дії є таємними для інших осіб, близько 15 години 30 хвилин шляхом вільного доступу відчинила раніше виявлену шкатулку із золотими прикрасами, в середині якої виявила: каблучку із жовтого та білого золота, 585 проби золота, із каменем «агат» чорного кольору, загальною вагою 6,53 г, вага золота 5,6 г, вартістю 11479 гривень 54 копійки; каблучку із жовтого золота 583 проби золота, вагою 4,37 г, вартістю 6440 гривень 24 копійки; сережки із золота жовтого кольору, 585 проби золота, вагою 2,81 г, виконані у формі «ромба» із білим каменем по середині, вартістю 15 678 гривень 00 копійок; сережки із золота жовтого кольору, 585 проби золота, вагою 3,37 г, вартістю 5673 гривні 46 копійок; браслет жіночий на руку, із золота 585 проби, вагою 3,77 г, виконаний комбінованим способом, вартістю 5144 гривні 88 копійок; ланцюжок жіночий на шию, із золота 585 проби, вагою 10,81 г, вартістю 14752 гривні 30 копійок; браслет чоловічий на руку із золота 585 проби, вагою 6,00 г, вартістю 8188 гривень 14 копійок; браслет жіночий на руку, із білого та жовтого золота 585 проби, вагою 6,18 г, вартістю 8433 гривні 78 копійок; каблучку із золота жовтого кольору 585 проби, із камінням «раухтопаз із фіанітами» коричневого кольору, загальною вагою 3,78 г, вага золота 3,38 г, вартістю 6602 гривні 98 копійок; каблучку із золота жовтого кольору, 585 проби із камінням чорного кольору, загальною вагою 3,75 г, вага золота 3,51 г, вартістю 23 745 гривень 00 копійок; ланцюжок чоловічий на шию із золота жовтого кольору 585 проби, вагою 12,03 г, вартістю 16417 гривень 22 копійки, котрі належать потерпілому ОСОБА_7 , та які ОСОБА_4 визначила об?єктом свого злочинного посягання.

Після чого, ОСОБА_4 впевнившись, що її дії були таємними та не викритими іншими особами, доводячи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, приблизно о 17 годині 30 хвилин, взяла раніше виявлені золоті прикраси, та зберігаючи їх при собі, залишила приміщення квартири, розпорядившись ними на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 122 555 гривень 54 копійки.

Умисні дії ОСОБА_4 , які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка) в умовах воєнного стану, кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України визнала повністю і суду показала, що с потерпілим ОСОБА_7 раніше знайома не була. Вона розмістила в мережі Інтернет оголошення про надання послуг з прибирання квартир. На її оголошення зателефонував потерпілий ОСОБА_7 , з яким вони домовились про дату та час прибирання його квартири. 23 лютого 2023 року приблизно о 10.00 годині вона приїхала за місцем проживання потерпілого ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_3 , де розпочала прибирання. Через деякий час потерпілий залишив приміщення квартири. Прибираючи в кімнаті потерпілого, вона виявила шкатулку всередині якої були золоті прикраси, які вона вирішила викрасти, оскільки її матері терміново була необхідна операція. Приблизно о 15.30 годині вона взяла зі шкатулки золоті прикраси, які поклала у свою сумку та, приблизно о 17.30 годині залишила приміщення квартири. При цьому, потерпілий не помітив, що вона викрала золоті прикраси. В подальшому, протягом 10 днів викрадені нею золоті прикраси вона здавала у ломбарди за що отримала приблизно 40 000 гривень, які витратила на власні потреби та медичні препарати для матері. Золотий браслет вона не встигла здати у ломбард та його вилучили працівники поліції. При цьому, не оспорювала ні обставини скоєння нею правопорушення, що інкримінується, ні найменування, кількість та вартість золотих прикрас, які вона викрала. Зазначила, що розуміла, що вчинила злочин в умовах воєнного стану. Додала, що протягом останніх 7 років вона вживає амфетамін, періодично проходила лікування від наркотичної залежності. У скоєному щиро розкаялася. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 про стягнення з неї на його користь матеріальної шкоди у розмірі 70 741 гривня 99 копійок та моральної шкоди у розмірі 30 000 гривень визнала в повному обсязі. Крім того, після надання прокурором вироків інших судів, яким вона засуджена за ч. 1 ст. 309 КК України та ч. 4 ст. 185 КК України, підтвердила, що вчинила ці злочини, але не хотіла про це казати в судовому засіданні. Додала, що її малолітній син проживає з нею, але у нього є батько, який матеріально допомагає та піклується про ОСОБА_8 . Стверджувала, що вчинила крадіжку з метою отримати гроші на операцію для матері. Просила суворо не карати, не позбавляти волі та надати шанс на виправлення.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 суду показав, що обвинувачену раніше не знав. Вказав, що є тимчасово переміщеною особою, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 . В лютому 2023 року він знайшов оголошення про надання послуг з прибирання квартир. Він зателефонував за номером телефону зазначеним в оголошенні та домовився з ОСОБА_4 про дату та час в який остання прибере його квартиру. 23 лютого 2023 року приблизно о 10.00 годині обвинувачена приїхала до нього додому за адресою: АДРЕСА_3 , вони домовились, що вона повинна прибрати та остання приступила до роботи. По закінченню прибирання, він розрахувався з ОСОБА_4 за виконану нею роботу та остання пішла. Через декілька днів він помітив, що зі шкатулки, яка знаходилась у його кімнаті, зникли всі золоті прикраси, він викликав поліцію та повідомив, що у вчиненні крадіжки підозрює жінку, яка 23.02.2023 року здійснювала прибирання його квартири, тобто ОСОБА_4 . При цьому, потерпілий ОСОБА_7 підтвердив найменування, кількість, вагу та вартість золотих прикрас, які викрала ОСОБА_4 . Загальна вартість викрадених у нього золотих прикрас складає 122 555 гривень 54 копійки. Також зазначив, що після того, як він дізнався, що обвинувачена ОСОБА_4 здала до ломбарду викрадені у нього золоті прикраси, він самостійно викуповував їх з ломбарду за особисті кошти, проте один браслет він не встиг викупити, оскільки він вже був проданий. Один золотий браслет йому повернули працівники поліції. Вважав за необхідне призначити обвинуваченій ОСОБА_4 несуворе покарання з покладенням на останню обов`язку офіційно працевлаштуватися.

Цивільний позов про стягнення з ОСОБА_4 на його користь матеріальної шкоди у розмірі 70 741 гривня 99 копійок та моральної шкоди у розмірі 30 000 гривень підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити.

Оскільки в судовому засіданні обвинувачена повністю визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй органом досудового розслідування кримінального правопорушення, погодилася з кваліфікацією вчиненого нею діяння, а так само визнала всі фактичні обставини його вчинення, а прокурор, потерпілий та захисник не висловили жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, за відсутності їх заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, переконавшись у тому, що всі зазначені особи правильно розуміють зміст встановлених обставин, в порядку ст. 349 ч. 3 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені показами обвинуваченої та потерпілого, наданими ними безпосередньо в судовому засіданні, які відповідають всім фактичним обставинам інкримінованого ОСОБА_4 діяння і ніким не оспорюється, суд приходить до переконання, що діяння, яке вчинене обвинуваченою дійсно мало місце, в її діях наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, оскільки вона своїми умисними діями вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжка), в умовах воєнного стану, обвинувачена винна у вчиненні цього злочину, а тому підлягає покаранню за вчинення такого кримінального правопорушення.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд відповідно до положень ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченої та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Насамперед, суд враховує, що обвинувачена вчинила кримінальне правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Дослідивши дані про особу обвинуваченої, судом встановлено, що ОСОБА_4 має вищу освіту, розлучена, має малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштована, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, за місцем мешкання характеризується задовільно.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , суд визнає її щире каяття у скоєному.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Втім, суд враховує, що на момент ухвалення цього вироку обвинувачена ОСОБА_4 вже засуджена за вчинення умисних злочинів, зокрема, крадіжки за аналогічних обставин (27.03.2023 року) та незаконного придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту (13.03.2023 року), які остання вчинила під час проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні та після направлення обвинувального акту до суду, що свідчить про те, що належних висновків обвинувачена для себе не зробила та стала на злочинний шлях.

Тим більше, суд зважає і на той факт, що упродовж судового розгляду, який тривав майже п`ять місяців, обвинувачена ОСОБА_4 не вжила жодних заходів щодо відшкодування завданої потерпілому шкоди, не працевлаштувалася на роботу і навіть не звернулася до центру зайнятості задля постановки на облік з метою працевлаштування, а навпаки, приховувала факти наявності у провадженні інших судів кримінальних проваджень стосовно неї.

Така поведінка обвинуваченої, вочевидь, вказує на те, що ОСОБА_4 не бажає становитися на шлях виправлення. При цьому, наявність у ОСОБА_4 малолітнього сина ОСОБА_8 та хворої матері, нажаль, не стала для останньої стримуючим фактором запобігання вчиненню злочинів та вживанню психотропних речовин, тож посилання обвинуваченої на ці обставини та прохання їх врахувати при призначенні покарання, не пов`язаного із позбавленням волі, суд відхиляє.

Отже, при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд насамперед виходить із ступеню тяжкості вчиненого нею злочину та його наслідків, зокрема, зважає на те, що завдані внаслідок злочину збитки потерпілому не відшкодовані, враховує особу обвинуваченої, яка на момент ухвалення цього вироку вже має дві судимості за вчинення крадіжки за аналогічних обставин та незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту, а також обставину, яка пом`якшує покарання, наведену вище, та приходить до переконання, що виправлення обвинуваченої і попередження вчинення нею нових злочинів можливо лише в умовах ізоляції від суспільства, та вважає, що останній має бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкції, передбаченої ч. 4 ст. 185 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде найбільш необхідним і достатнім для її виправлення та попередження скоєння нею нових злочинів.

Разом із цим, під час судового розгляду судом встановлено, що відносно ОСОБА_4 20 червня 2023 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська постановлено вирок та останню засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України, із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік.

Таким чином, після постановлення вироку Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська від 20 червня 2023 року, встановлено, що ОСОБА_4 винна ще і у вчиненні зазначеного у даному вироку кримінального правопорушення, вчиненого нею до постановлення наведеного вище вироку.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього кодексу.

Отже, за наведених вище обставин, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання відповідно до правил ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарання, призначеного за цим вироком, з покаранням за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2023 року.

Суд не може погодитися із доводами сторони захисту щодо застосування положень ст. ст. 75 КК України за сукупністю таких обставин, як щире каяття ОСОБА_4 у вчиненому злочині та наявність малолітнього сина та хворої матері, яка потребує стороннього догляду, з огляду на те, що, судом враховані ці обставини та обвинуваченій призначено мінімальне покарання у вигляді позбавлення волі, передбачене санкцією ч. 4 ст. 185 КК України.

Тим більше, посткримінальна поведінка обвинуваченої, яка під час проведення досудового розслідування вчинила нові умисні злочини, упродовж цього судового розгляду не вжила жодних заходів щодо відшкодування завданої потерпілому шкоди, не працевлаштувалася на роботу і навіть не звернулася до центру зайнятості задля постановки на облік з метою працевлаштування, приховувала факти наявності у провадженні інших судів кримінальних проваджень стосовно неї, не є тими обставинами, які свідчать на користь доводів сторони захисту і дають дійти висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання.

Окрім того, наявність у ОСОБА_4 малолітнього сина ОСОБА_8 та хворої матері, нажаль, не стала для останньої стримуючим фактором запобігання вчиненню злочинів та вживанню психотропних речовин, тож посилання сторони захисту на ці обставини та прохання їх врахувати при призначенні покарання, не пов`язаного із позбавленням волі, суд відхиляє.

В межах даного кримінального провадження заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі, запобіжні заходи, не застосовувалися.

Відповідно до вимог ст. 118, 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Тому з огляду на це, суд приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_4 витрат по проведенню судової трасологічної експертизи у розмірі 1321 (одна тисяча триста двадцять одна) гривня 46 копійок, що підтверджується відповідною довідкою про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні, на користь держави.

Окрім того, під час досудового розслідування судовим експертом ОСОБА_9 проведено судово-товарознавчу експертизу № 1223 від 16 березня 2023 року, та відповідно до звіту про фактичні затрати на проведення цієї експертизи вартість виконаних робіт склала 500 гривень.

Водночас, виходячи з того, що вищезазначений експерт не є експертом державної установи, судові витрати на проведення вказаної експертизи в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 124 КПК України не можуть бути стягнуті з обвинуваченого на користь держави.

В межах даного кримінального провадження потерпілим ОСОБА_7 поданий уточнений цивільний позов про стягнення з обвинуваченої ОСОБА_4 на його користь матеріальної шкоди у розмірі 70 741 гривня 99 копійок та моральної шкоди у розмірі 30 000 гривень, який обвинувачена ОСОБА_4 визнала у повному обсязі.

При вирішенні даного цивільного позову суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Отже, з огляду на те, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні таємного викрадення майна потерпілого ОСОБА_7 за викладених у цьому вироку обставин є цілком доведеною, обвинувачена визнала розмір заявлених до неї потерпілим позовних вимог про стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричиненої її протиправними діями у повному обсязі, суд приходить до висновку, що сума матеріальної шкоди у розмірі 70 741 гривня 99 копійок та моральної шкоди у розмірі 30 000 гривень є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

При цьому, визначаючи розмір моральної шкоди, враховуючи характер та обсяг душевних страждань потерпілого ОСОБА_7 , завданих внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 , суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості та оцінює розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню з винної особи, в сумі 30 000 гривень.

Долю речових доказів в порядку п. 9 ст. 100 КПК України слід вирішити наступним чином:

-чотири оптичні диск формату DVD-R 4.7 GB Videx, 2 сліди пальців рук на 2 липких стрічках, поміщені до паперового пакету, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження № 0000301, що знаходяться у прокурора - зберігати в матеріалах вказаного кримінального провадження;

-золоті сережки 585 проби виконані у формі ромба посередині із каменем білого кольору, золоті сережки 585 проби виконані у формі шара навколо якого маються два овальних заокруглення, золотий ланцюжок 585 проби виконаний комбінованим способом, золотий браслет на руку 585 проби, виконаний комбінованим способом із чергуванням плетіння та із фрагментом у вигляді серця, браслет із металу жовтого кольору (золота 585 проби), браслет на руку із золота 585 проби, вагою 6,18 г, золоту каблучку 585 проби із чорним камінням, вагою 3,78 г, каблучку 585 проби із коричневим камінням, вагою 3,75 г, які відповідно до розписки відповідального зберігання передані на зберігання потерпілому ОСОБА_7 , як власнику зазначеного майна - вважати повернутими.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 370- 374, 394 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України і призначити їй покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, із відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарання за даним вироком з покаранням за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2023 року, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі, із відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі.

Строк покарання слід рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_4 в порядку виконання вироку.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 про стягнення з ОСОБА_4 на його користь матеріальної шкоди у розмірі 70 741 гривня 99 копійок та моральної шкоди у розмірі 30 000 гривень - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду в розмірі 70 741 (сімдесят тисяч сімсот сорок одна) гривня 99 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 моральну шкоду в розмірі 30 000 (тридцять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 витрати по проведенню судової трасологічної експертизи у розмірі 1321 (одна тисяча триста двадцять одна) гривня 46 копійок, на користь держави.

Речові докази:

-чотири оптичні диск формату DVD-R 4.7 GB Videx, 2 сліди пальців рук на 2 липких стрічках, поміщені до паперового пакету, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження № 0000301, які знаходяться у прокурора - зберігати в матеріалах вказаного кримінального провадження;

-золоті сережки 585 проби виконані у формі ромба посередині із каменем білого кольору, золоті сережки 585 проби виконані у формі шара навколо якого маються два овальних заокруглення, золотий ланцюжок 585 проби виконаний комбінованим способом, золотий браслет на руку 585 проби, виконаний комбінованим способом із чергуванням плетіння та із фрагментом у вигляді серця, браслет із металу жовтого кольору (золота 585 проби), браслет на руку із золота 585 проби, вагою 6,18 г, золоту каблучку 585 проби із чорним камінням, вагою 3,78 г, каблучку 585 проби із коричневим камінням, вагою 3,75 г, які відповідно до розписки відповідального зберігання передані на зберігання потерпілому ОСОБА_7 , як власнику зазначеного майна - вважати повернутими.

Вирок суду набирає законної сили після спливу тридцятиденного строку, встановленого ст. 395 КПК України для його оскарження. Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання.

Вирок може бути оскаржений в порядку ст. 395 КПК України.

Апеляційну скаргу на вирок може бути подано до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1