Справа № 138/205/23
Провадження №:1-кп/138/83/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2023 року м. Могилів-Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Могилів Подільського міськрайонного суду кримінальне провадження №0000510 від 23.11.2022 по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, освіта вища, на утриманні малолітня дитина - 2015 року народження, ном. тел. НОМЕР_1 , раніше несудимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України.

23.11.2022 близько 23 год. 00 хв. ОСОБА_4 спільно із ОСОБА_8 та ОСОБА_9 рухаючись на транспортному засобі марки «Volkswagen» моделі «Bora», державний номерний знак НОМЕР_2 по вул. Юності в смт. Вендичани Могилів-Подільського району Вінницької області, помітили громадянина ОСОБА_6 біля його домоволодіння, що по АДРЕСА_1 та після чого зупинились біля нього щоб поспілкуватись.

В подальшому, ОСОБА_6 знаходячись біля свого домоволодіння, у ході словесної суперечки із ОСОБА_4 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень останньому, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, не стримуючи своїх емоцій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, повернувся в середину свого будинку де в одній із кімнат взяв із сейфу пристрій для відстрілу гумових куль «Форт-17 Р», калібру 9 мм, № НОМЕР_3 , споряджений патронами калібру 9 мм, марки «СОВА П». Повернувшись до ОСОБА_4 , який знаходився на тротуарі біля домоволодіння по АДРЕСА_1 ОСОБА_6 , здійснив три постріли в напрямку тіла останнього. В результаті вказаних дій ОСОБА_6 дві кулі, випущені з пристрою для відстрілу гумових куль «Форт-17 Р» влучили в тіло ОСОБА_4 , в результаті чого останній отримав тілесні ушкодження.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №142/38 від 08.12.2022 у ОСОБА_4 мали місце такі тілесні ушкодження: вогнепальне кульове непроникаюче поранення передньої черевної стінки, вогнепальне кульове нескрізне поранення правого плеча, які утворилися від дії тупих (-ого) предметів (-у), якими могли бути гумові кулі, можливо 22.11.2022 та належать кожна окремо до категорії легких тілесних ушкоджень, які спричиняють короткочасний розлад здоров`я більше 6-ти діб, але менше 21 доби, згідно п.2.3.1 а «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»

Дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.2 ст.125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Суд вважає дану кваліфікацію вірною.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину за ч.2 ст.125 КК України не визнав. Суду дав покази, згідно яких 23.11.2022, близько 18 год. 00 хв. по дорозі до магазину зустрів однокласника. Останній запросив ввечері піти в баню, розповів хто там ще буде. Пізніше по телефону ОСОБА_8 повідомив, що в баню не піде. Ввечері ліг спати. Близько 23.00 год. розбудив син, повідомив, що хтось стукає у вікно. На телефоні були неприйняті дзвінки. На вулиці знаходились, як потім стало відомо, ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які перебували в стані алкогольного сп`яніння. Хлопці сказали: «виходь, ми з тобою зараз розберемось». ОСОБА_4 впізнав одразу, останній став з`ясовувати питання по воді. Підтвердив, що раніше була суперечка, зокрема між обвинуваченим та потерпілим по питанню водогону. Обвинувачений просив хлопців, щоб йшли додому. ОСОБА_4 під час розмови тягнув обвинуваченого за рукав, тому побоюючись за своє життя та здоров`я, вирішив піти додому одягтися та взяти пістолет, оскільки фізично хлопці мали перевагу, а обвинувачений раніше переніс інфаркт. Вийшов з будинку, одразу хлопців попередив, що у нього в руках пристрій для відстрілу гумовими кулями і він буде в разі чого стріляти. На попередження ОСОБА_9 розсміявся, що він і не таке бачив. ОСОБА_4 став наближатися зі словами «давай, стріляй». Перший постріл здійснив у повітря. Наступний постріл був у руку потерпілого. Оскільки ОСОБА_4 продовжував наближатися, вистрілив вдруге. Після цього потерпілий зачинив хвіртку.

Потерпілий ОСОБА_4 суду дав покази, згідно яких 23.11.2022 близько 18:00 год. зателефонував ОСОБА_8 запросив у баню. В бані перебували з 20:00 год. до 23:00 год., вживали алкогольні напої. Повертались додому близько 23.00 год. помітили обвинуваченого на вулиці, біля хвіртки, яка веде до його домоволодіння. Останній був в стані алкогольного сп`яніння. Потерпілий зі свідками хотіли запитати чому не пішов з ними в баню, обвинувачений став з`ясовувати питання по воді. Потім пішов в будинок, одягнувся, вийшов і став погрожувати зброєю. Перший вистріл обвинувачений здійснив в бік ОСОБА_9 .. ОСОБА_9 відповів, що його цим не налякаєш. Підтвердив, що став наближатися до обвинуваченого, причину пояснити не може. Пояснив, що обвинувачений двічі вистрілив у потерпілого. В швидкій обвинувачений на питання свідка відповів, що «шкода, що не вбив». Подія тривала близько 8 хв.. Заявив та підтримав цивільний позов на суму 50 000 грн. моральної шкоди. Позов мотивовано тим, що потерпілий переніс фізичний біль та страждання, яких він зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я. В момент заподіяння тілесних ушкоджень пережив емоціональний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, обурення, тривоги та страху за своє життя. В подальшому був змушений проходити лікування, під час якого переніс певні незручності та дискомфорт, пов`язаний з необхідністю пристосовуватися до негативних умов існування. Крім того, наслідки події потягли за собою нераціональне витрачання часу.

Свідок ОСОБА_8 суду дав покази, згідно яких є родичом потерпілого, обвинуваченого знає, навчалися в одному класі. Взимку 2022 року, точного числа не пам`ятає, по дорозі додому зустрів ОСОБА_6 , запропонував піти в баню. Ввечері по телефону обвинувачений повідомив, що не піде в баню. Підтвердив, що в бані вживали алкогольні напої. Поверталися додому, за кермом був ОСОБА_9 .. На дорозі помітили обвинуваченого, біля його домоволодіння. Зупинилися з`ясувати чому не пішов з ними. Хто був ініціатором зупинки не пам`ятає, точно не свідок. Хто першим розпочав розмову теж не пам`ятає, зав`язалась суперечка. Обвинувачений зі словами «зараз покажу хто такий ОСОБА_10 » пішов до будинку, вийшов зі зброєю, кричав розійдіться, вистрелив. Наступні два вистріли влучили в ОСОБА_4 .. Обвинувачений був в стані алкогольного сп`яніння, про що свідчила нечітка мова, запах алкоголю, агресивна поведінка.

Свідок ОСОБА_9 суду дав покази, згідно яких, і з обвинуваченим і з потерпілим перебуває в нормальних дружніх відносинах. Точного числа не пам`ятає, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 запросили в баню в с. Сугаки. Алкогольні напої того вечора не вживав, був за кермом. Повертаючись додому, зустріли на вулиці ОСОБА_6 , хтось з хлопців, які сиділи позаду в авто, сказав зупинитися. ОСОБА_4 та ОСОБА_8 вийшли на вулицю розмовляти з ОСОБА_6 , свідок залишався в авто. Через 5 хв свідок вийшов на вулицю, між хлопцями тривала суперечка: спочатку між обвинуваченим та потерпілим «за воду», ОСОБА_8 стояв і не втручався у розмову. Свідок вирішив зняти суперечку на телефон, щоб наступного дня показати хлопцям. ОСОБА_6 вийшов з будинку з пістолетом, направляв його в сторону свідка, згодом здійснив 4 постріли, без попередження в бік потерпілого. Підтвердив, що потерпілий після першого пострілу казав, щоб обвинувачений стріляв ще. Свідок не знає чи хтось з хлопців попередньо телефонував до обвинуваченого.

Свідок ОСОБА_11 - дружина обвинуваченого, суду дала покази згідно яких точного числа не пам`ятає, пізно ввечері до кімнати зайшов старший син, повідомив, що хтось стукає у вікна, двері. Син розбудив ОСОБА_6 .. Коли чоловік вийшов на вулицю, залишалась у веранді, чула чоловічі нетверезі голоси. Кликали чоловіка, казали, щоб виходив розбиратися. Чоловік спершу вийшов без верхнього одягу. Повернувся в будинок одягнувся, попередив, що якщо щось буде не так, щоб викликала поліцію. Підтвердила, що чоловік просив хлопців, щоб йшли додому, підійняв пістолет, демонстрував, щоб побачили. Потерпілий говорив, щоб чоловік стріляв. Почула три вистріли. Між першим і другим був значний проміжок часу. Вся суперечка тривала 10-15 хв..

Неповнолітній свідок ОСОБА_12 , в присутності законного представника - матері ОСОБА_11 , суду дав покази, згідно яких точного числа не пам`ятає, минулого року, знаходився по місцю свого проживання в смт. Вендичани Могилів-Подільського району, лягав спати. Почув шум за вікном, згодом стук в двері, вікно. В цей час задзвонив телефон у вітчима. Свідок розбудив маму, потім ОСОБА_6 .. Коли ввімкнули світло, стукати припинили. Обвинувачений вийшов на вулицю. Свідок бачив на вулиці силуети трьох чоловіків, чув голоси. Невідомі чоловіки кликали розбиратися за воду. ОСОБА_6 наказав свідку повернутися до кімнати, оскільки розмова була на підвищених тонах. ОСОБА_6 повернувся в будинок одягнутися. Коли вийшов на вулицю вдруге, пролунало, з певними інтервалами, 3 постріли. Найбільший інтервал був між першим та другим пострілами. Підтвердив, що конфлікт тривав близько 10 хвилин, бійки не бачив.

Незважаючи на фактичне невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_6 його винуватість у вчиненні інкримінованому кримінальному правопорушенні підтверджується документами в матеріалах кримінального провадження, а саме:

- рапортом чергового Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області від 23.11.2022, згідно якого 22.11.2022 о 23:19 надійшло повідомлення від ОСОБА_4 до служби 102 про те, що за адресою АДРЕСА_1 , знайомий чоловік наніс тілесні ушкодження, застосував травматичну зброю;

- рапортом чергового Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області від 23.11.2022, згідно якого 23.11.2022 о 00:56 надійшло повідомлення з органів охорони здоров`я, згідно якого ОСОБА_13 отримав пневматичне поранення правого плеча, та м`яких тканин по нижньому краю 12 ребра посередньо ключичній лінії справа спереду;

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 23.11.2022, згідно якого ОСОБА_4 просить прийняти міри до ОСОБА_6 , який 22.11.2022 близько 23 год. 00 хв. біля території власного домоволодіння по АДРЕСА_1 під час розмови завдав два постріли з пістолету, влучивши у праве плече та правий бік живота;

- протоколом огляду місця події від 23.11.2022 та фототаблицями до нього, згідно якого оглянуто територію домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 ;

-висновком експерта №142/38 від 08.12.2022, згідно якого у ОСОБА_4 мали місце такі тілесні ушкодження: вогнепальне кульове непроникаюче поранення передньої черевної стінки, вогнепальне кульове нескрізне поранення правого плеча, які утворились від дії тупих(-ого) предметів(-у) якими могли бути гумові кулі, можливо 22.11.2022 та належать кожна окремо до категорії легких тілесних ушкоджень, які спричиняють короткочасний розлад здоров`я більше 6 діб, але менше 21 доби, згідно п.2.3.1а «Правил визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 27.12.2022 та диском із відеозаписом, в ході якогопотерпілий ОСОБА_4 відтворив на місці обставини, спричинення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_6 ;

- протоколом огляду предмета від 27.12.2022, згідно якого предметом огляду являється компакт-диск із копією відеозапису конфлікту між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 22.11.2022;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 27.12.2022 та диском із відеозаписом, в ході якогосвідок ОСОБА_8 відтворив на місці обставини, спричинення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень ОСОБА_6 ;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 27.12.2022 та диском із відеозаписом, в ході якогосвідок ОСОБА_9 відтворив на місці обставини, спричинення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень ОСОБА_6 ..

Невизнаючи свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України сторона захисту ствержує, що обвинувачений не мав умислу на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, а дії зазначені в обвинувальному акті вчинив в стані необхідної оборони.

При вирішенні питання про те, що обвинувачений діяв в стані необхідної оборони, суд виходить з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 36 КК України, необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

З аналізу даної норми, випливає, що право на необхідну оборону виникає лише за певних умов, визначених законом.

Відповідно до ст. 36 ці умови полягають у такому:

1) оборона визнається необхідною лише у випадку, якщо дії, що становлять її зміст, вчинено з метою захисту охоронюваних законом: а) прав та інтересів особи, яка захищається; б) прав та інтересів іншої особи (фізичної чи юридичної); в) суспільних інтересів; г) інтересів держави;

2) оборона може здійснюватись лише від суспільно небезпечного посягання, тобто діяння, ознаки якого передбачені КК. Не виникає стану необхідної оборони у разі "захисту" зазначених у ч.1 ст.36 КК України охоронюваних законом прав та інтересів від діяння, яке через малозначність не становить суспільної небезпеки (ч. 2 ст. 11 КК України);

3) за загальним правилом необхідна оборона має бути своєчасною. Вона можлива від наявного посягання, тобто такого, яке вже почалось і ще не закінчилось. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну";

4) посягання має бути реальним, а не існувати лише в уяві того, хто захищається. Як правило, заподіяння шкоди в процесі "захисту" від уявного нападу підлягає кримінально-правовій оцінці на загальних підставах;

5) шкода при необхідній обороні може бути заподіяна тільки тому, хто посягає;

6) при необхідній обороні допускається заподіяння лише такої шкоди, яка є необхідною і достатньою в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання.

Відповідно ч. 5 ст. 36 КК України, не є перевищенням меж необхідної оборони і не має наслідком кримінальну відповідальність застосування зброї або будь-яких інших засобів чи предметів для захисту від нападу озброєної особи або нападу групи осіб, а також для відвернення протиправного насильницького вторгнення у житло чи інше приміщення, незалежно від тяжкості шкоди, яку заподіяно тому, хто посягає.

При цьому, із роз`яснень, що дані в п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 1 «Про судову практику у справах про необхідну оборону» слідує, щоб установити наявність або відсутність ознак перевищення меж необхідної оборони, суди повинні враховувати не лише відповідність чи невідповідність знарядь захисту і нападу, а й характер небезпеки, що загрожувала особі, яка захищалася, та обставини, що могли вплинути на реальне співвідношення сил, зокрема: місце і час нападу, його раптовість, неготовність до його відбиття, кількість нападників і тих, хто захищався, їхні фізичні дані (вік, стать, стан здоров`я) та інші обставини. Якщо суд визнає, що в діях особи є перевищення меж необхідної оборони, у вироку слід зазначити, в чому саме воно полягає.

Питання про спрямованість умислу необхідно вирішувати з огляду на сукупність всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного до, під час і після злочину, його взаємини з потерпілим, що передували події. Визначальним при цьому є і суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій. Верховний Суд України неодноразово висловлював позицію щодо правозастосування ст. 36 КК (справи № 5-31кс14, № 5-34кс14, № 5-125кс15). У цих справах Верховний Суд України зазначав, що сутність необхідної оборони полягає у правомірному заподіянні шкоди особі, яка здійснює суспільно небезпечне посягання, особою, яка реалізує своє право на захист інтересів, що охороняються законом. Визначальним для поняття необхідної оборони є правомірність захисту і протиправність посягання.

Протиправність у кримінально-правовому розумінні є однією з ознак злочину поряд із суспільною небезпечністю, караністю, винністю і суб`єктом. Протиправність розуміється як юридичне втілення суспільної небезпечності. В теорії кримінального права загально визнано, що суспільно небезпечне посягання, щодо якого можлива необхідна оборона, - це діяння, що передбачене як злочин однією зі статей Особливої частини КК.

Разом із тим, необхідна оборона не допускається проти правомірних дій інших осіб, навіть якщо ними заподіюється шкода інтересам, що охороняються законом.

Крім того, у разі, коли визначальним у поведінці особи було не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити шкоду потерпілому (розправитися), такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, вони набувають протиправного характеру і мають розцінюватись на загальних підставах.

Сторона захисту стверджує, що обвинувачений застосував зброю, оскільки мав конфлікт з потерпілим, останній прийшов до нього у вечірній час, не один, стукав у вікно, чим порушив недоторканість житла. ОСОБА_6 побоювався за своє та своєї сім`ї життя і здоров`я.

Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , обвинувачений перебував у нормальних відносинах, останні того дня кликали його разом піти в лазню. Крім того, доказів того, що ОСОБА_4 , недивлячись на конфлікт з приводу водогону, який мав місце незадовго до події кримінального правопорушення та стосувався не його особистих інтересів, а інтересів жителів сусідньої вулиці, мав намір вчинити суспільно-небезпечне посягання відносно обвинуваченого чи його сім`ї, судом в ході судового розгляду не здобуто. Потерпілий раніше обвинуваченому не погрожував, 23.11.2022 тілесних ушкоджень не наносив. Слова «виходь, будем розбиратися», без будь-яких активних дій з боку потерпілого та свідків, не свідчать, на думку суду, про реальну загрозу вчинення суспільно-небезпечного посягання відносно обвинуваченого та членів його сім`ї такого ступеня небезпечності, яке б давало право обвинуваченому застосувати зброю до потерпілого. Крім того, суд критично відноситься до показів обвинуваченого та свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в цій частині.

Насильницьке вторгнення у житло, як підстава застосування зброї обвинуваченим, не знайшло свого підтвердження в ході судового слідства. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що події відбувалися за межами домоволодіння. При цьому в момент, коли обвинувачений повертався в будинок щоб одягтися та взяти зброю, будинок не зачиняв, а потерпілий зі свідками не намагалися потрапити до будинку, залишалися на вулиці, за межами подвір`я, що свідчить про те, що наміру на насильницьке вторгнення у житло у останніх не було.

Показання обвинуваченого ОСОБА_6 з приводу того, що він, здійснюючи три постріли в потерпілого, який знаходився на проїжджій частині АДРЕСА_1 , на відстані декількох метрів від останнього, діяв виключно у стані необхідної оборони, є суперечливими, не відповідають обставинам справи, здобутим під час досудового розслідування та дослідженим в судовому засіданні доказам, такі покази обвинуваченого суд розцінює як намагання уникнути кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення (кримінальний проступок).

За таких обставин, провівши всебічне, повне та неупереджене дослідження всіх обставин даного кримінального провадження, оцінивши сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, беручи до уваги неприязні відносини між обвинуваченим та потерпілим, які склалися раніше, а також те, що тілесні ушкодження спричинені лише потерпілому, хоча осіб було троє, суд поза розумним сумнівом вважає доведеним, що ОСОБА_6 , на ґрунті неприязних відносин, вчинив умисні дії, які виразились у нанесенні умисних легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та незначну втрату працездатності, тому кваліфікує ці його дії за ч. 2 ст. 125 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання.

Кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст. 125 КК України є проступком.

Обвинувачений ОСОБА_6 раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, одружений, на утриманні малолітня дитина, офіційно не працює.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 в судовому засіданні не встановлено, при цьому суд виходить з того, що згідно ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 судом не встановлено.

На підставі викладеного, з урахуванням характеру та ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_6 покарання в межах санкції ч.2 ст.125 КК України у виді громадських робіт.

Вирішуючи цивільний позов заявлений потерпілим на суму 50 000 грн. моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого.

При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить з положень статей 23, 1168 ч. 1 ЦК України, які вказують, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно роз`ясненням Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Оцінюючи у сукупності пояснення потерпілого, свідків, висновки судово-медичної експертизи, суд дійшов висновку, що в результаті спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 зазнав фізичного болю, приниження його честі та гідності, що привело до позбавлення звичайного циклу його життя, пристосування до негативних умов існування. З огляду на характер та глибину моральних страждань, обставини вчинення кримінального правопорушення відносно останнього, зокрема, знаряддя спричинення тілесних ушкоджень, керуючись принципом розумності та справедливості, компенсація моральної шкоди в розмірі 20000 гривень є, на думку суду, достатньою для відшкодування.

Долю речових доказів вирішити згідно ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.100, 368-370, 374-376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати виним у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.125 КК України і обрати йому покарання у виді 150 (сто п`ятдесят) годин громадських робіт.

Цивільний позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 20 000 (двадцять тисяч) гривень моральної шкоди.

Скасувати арешт накладений на речові докази.

Речові докази: дві стріляні гільзи марки СОВА П 9 мм, які знаходяться на зберіганні у сейфі зберігання озброєння у ЧЧ Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області - знищити;

-пристрій для відстрілу гумових куль Форт-17 Р калібру 9 мм № НОМЕР_3 , магазин, споряджений вісьмома патронами калібру 9 мм марки СОВА П, які знаходяться на зберіганні у сейфі зберігання озброєння у ЧЧ Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області - конфіскувати;

- дозвіл на зброю № НОМЕР_4 від 04.11.2015 на ім`я ОСОБА_6 , дійсного до 04.11.2021, який зберігається в матеріалах кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження;

- компакт-диск із копією відеозапису від 22.11.2022, наданий потерпілим ОСОБА_4 , яки1й приєднано до матеріалів кримінального провадження- залишити при матеріалах кримінального провадження №0000510 від 23.11.2022.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення і набирає законної сили після закінчення вказаного строку, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику, потерпілому, представнику потерпілому та прокурору.

Роз`яснити учасникам судового провадження, що вони мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1