Житомирський апеляційний суд
Справа №296/8436/23 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2023 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретарів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

підозрюваного ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_11 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 20.09.2023 року, якою відмовлено у задоволенні скарги захисника ОСОБА_11 про скасування повідомлення про підозру ОСОБА_10 від 12.04.2023 та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_10 від 15.06.2023 у кримінальному провадженні №0000112 від 12.03.2021, -

встановив:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_11 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його скаргу та скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_10 від 12.04.2023, повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 15.06.2023 та зобов`язати уповноважену особу внести відповідні відомості до ЄРДР. Посилається на те, що ОСОБА_10 є громадянином Ліванської Республіки, погано розуміє українську мову, російську мову знає на середньому рівні, однак повідомлення про підозру від 12.04.2023 та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 15.06.2023 не були перекладені на мову, яку розуміє підозрюваний. Вважає, що слідчім суддею не враховано, що правова кваліфікація кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_10 , та відсутні докази, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_10 складу кримінального правопорушення.

В доповненнях до апеляційної скарги захисник ОСОБА_11 зазначає, що докази, покладені в основу повідомлення про підозру, є неналежними. Вказує, що у змісті повідомлення про підозру не зазначено способу заволодіння грошовими коштами ОСОБА_10 та відсутні дані про те, що він є службовою особою. Звертає увагу, що отримані з державного бюджету грошові кошти витрачались підприємствами виключно на потреби зі здійснення свого основного виду діяльності, а договори поставки великої рогатої худоби між ТОВ «Підлуби Агро+» та ТОВ «СГП «Дніпро» мали реальний характер та виконувались належним чином.

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 20.09.2023 року відмовлено у задоволенні скарги захисника ОСОБА_11 про скасування повідомлення про підозру ОСОБА_10 від 12.04.2023 та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_10 від 15.06.2023 у кримінальному провадженні №0000112 від 12.03.2021. Слідчій суддя обгрунтував свої висновки тим, що підозрюваний в достатній мірі володіє української мовою, щоб розуміти суті повідомленої підозри, про що свідчять його особисті заяви та долучені до провадження документи, а підозра належним чином обгрунтована доказами, які містяться в матеріалах провадження і є достатніми для оголошення підозри на даній стадії кримінального провадження.

Слідчій суддя також зазначив, що в провадженні СУ ГУ НП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000112, в межах якого 12.04.2023 ОСОБА_10 повідомлено про підозру у організації заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому в особливо великих розмірах, організованою групою, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України; та організації складання та видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, організованою групою, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 27, ч. З ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України.

В подальшому 15.06.2023 ОСОБА_10 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри а саме про те, що він підозрюється у: організації заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому в особливо великих розмірах, організованою групою, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України; організації складання, видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів та внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, організованою групою, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 27, ч. З сг. 28, ч. 1 ст. 366 КК України, та організації розпорядження майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, у тому числі здійснення фінансових операцій, вчинені у великому розмірі, організованою групою, особами, які знали, що таке майно повністю одержано злочинним шляхом, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 27, ч. З ст. 209 КК України.

Підставою для звернення до слідчого судді із скаргою про скасування повідомлення про підозру та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри, захисник зазначив порушення права на захист, а саме : незалучення перекладача, оскільки підозрюваний є громадянином Ліванської Республіки та необгрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_10 інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Заслухавши доповідача, доводи захисників ОСОБА_12 , ОСОБА_8 та підозрюваного ОСОБА_10 в підтримання апеляційної скарги з доповненнями, пояснення прокурора в заперечення апеляційної скарги з доповненнями, перевіривши доводи апеляційної скарги з доповненнями та матеріали провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Під час апеляційного розгляду сторона захисту клопотання про залучення перекладача не заявляла. Підозрюваний ОСОБА_10 повідомив, що перекладач йому потрібен лише для того, щоб перекладати процесуальні документи органу досудового розслідування.

Відповідно до положень п.10 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом.

Процесуальна процедура повідомлення про підозру регулюється положеннями глави 22 КПК України.

Згідно п.3 ч.1 ст.276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу за наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Статтею 277 КПК України передбачено, що письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором. Повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Відповідно до ч.1 та ч.4 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ст.279 КПК України у випадк у виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу. Якщо повідомлення про підозру здійснив прокурор, повідомити про нову підозру або змінити раніше повідомлену підозру має право виключно прокурор.

З матеріалів провадження вбачається, що 12.04.2023 року заступником начальника відділу СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_13 повідомлено ОСОБА_10 про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27, ч.5 ст.191, ч.3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.1 ст.366 КК України в межах кримінального провадження №0000112 від 12.03.2021 (т.1 а.с.10-17).

15.06.2023 заступником начальника відділу СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_13 повідомлено ОСОБА_10 про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27, ч.5 ст.191, ч.3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.1 ст.366, ч.3 ст.27, ч.3 ст.209 КК України в межах кримінального провадження №0000112 від 12.03.2021 (т.1 а.с.18-31).

На переконання колегії суддів висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27, ч.5 ст.191, ч.3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.1 ст.366, ч.3 ст.27, ч.3 ст.209 КК України, є переконливими та обґрунтованими.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, викладеними в оскаржуваній ухвалі, про недоведеність підстав для скасування повідомлення про підозру ОСОБА_10 у кримінальному провадженні №0000112.

Апеляційний суд звертає увагу, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри та наявності об`єктивної та суб`єктивної сторони складу злочину, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

При вирішенні питання про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_10 підозри, апеляційний суд враховує практику Європейського суду з прав людини, з урахуванням якої, слідчий суддя (суд), оцінюючи докази на предмет наявності обґрунтованої підозри, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення.

За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року, де суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Оцінюючи в сукупності обставини провадження апеляційний суд вбачає, що обґрунтованість підозри, в контексті її розуміння Європейським судом з прав людини, у зазначеному випадку, присутня.

Так, обгрунтованість підозри підтверджується матеріалами НСРД. Крім того, обгрунтованість підозри ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, які йому інкримінуються, перевірялася слідчими суддями та апеляційним судом при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу.

Також, апеляційний суд зауважує, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, а також кваліфікацію її дій та оцінку фактичних обставин справи. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для повідомлення такій особі про підозру.

Отже, при перевірці доводів апеляційної скарги захисника, процесуальних порушень вимог Глави 22 КПК України, якими визначено випадки, зміст, порядок повідомлення про підозру, апеляційним судом не встановлено, повідомлення про підозру від 12.04.2023 та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 15.06.2023 року відповідають вимогам ст.277 КПК України та вручені з дотриманням вимог ст.278 КПК України, а тому слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку про відмову в задоволенні скарги сторони захисту на письмове повідомлення про підозру.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_10 є громадянином Ліванської Республіки, погано розуміє українську мову, російську мову знає на середньому рівні, однак повідомлення про підозру від 12.04.2023 та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 15.06.2023 не були перекладені на мову, яку розуміє підозрюваний та на досудовому слідстві не було залучено перекладача, колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на наступне.

Так, з матеріалів судового провадження вбачається, що підозрюваний ОСОБА_10 є громадянином Ліванської Республіки, однак проживає в Україні з 1989 року, навчався у Вищому навчальному закладі України, в період з 01.11.1999 до листопада 2002 проходив очне навчання в аспірантурі Київського Міжнародного Університету цивільної авіації та 24.05.2003 року в Національному авіаційному університеті м.Києва захистив дисертацію по темі «Робота авіакомпанії в умовах ринкової конкуренції» на українській мові та здобув науковий ступінь кандидата економічних наук, з 10.05.2007 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає з дружиною - носієм української мови та з 23.03.2016 року має посвідку на постійне місце проживання в Україні, працює керівником підприємства та укладає господарські договори на українській мові (т.3 а.с.107).

Згідно витягу з інформаційної системи Національного репозитарія академічних текстів (загальнодержавної електронної бази даних, в якій накопичуються та зберігаються академічні тексти) мовою дисертації ОСОБА_10 була українська (т.3 а.с.94-95).

Відповідно до загальнодоступних відомостей, що містяться у тому числі у відеохостингу «Youtube», ОСОБА_14 приймає активну участь у суспільному житті України, зокрема приймає участь у прескоференціях за участю україномовних спікерів, українських журналістів, на російській мові відповідає на поставлені питання, виступає з промовами, при цьому не користуючись послугами перекладачів, тобто українську мову розуміє (т.3 а.с.98-100).

У ході допиту ОСОБА_15 у якості свідка від 15.03.2022, проведеного за участю адвоката ОСОБА_16 , ОСОБА_14 зазначив, що розуміє українську мову та не потребує послуг перекладача. Під час вказаного допиту він підтвердив, що з 1989 року (тобто більше 30 років) проживає на території України, навчався у Київському національному авіаційному університеті, де отримав спеціальність «інженер авіаційного обладнання» та в подальшому здобув вчену ступінь кандидата економічних наук у даному навчальному закладі (т.3 а.с.101-106).

Відповідно до журналу та звукозапису судового засідання від 18.04.2023, на запитання слідчого судді підозрюваний ОСОБА_10 відповів, що розуміє українську мову, а за необхідності скористається допомогою захисників (т.3 а.с.85-91).

Постановою заступника начальника відділу СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_13 від 14.04.2023 року у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 про залучення перекладача було відмовлено, оскільки ОСОБА_14 проживає в Україні з 1989 року, тобто більше 33 років, з 1989 року останній навчався в Національному авіаційному університеті, одружений на громадянці України - ОСОБА_17 , яка є носієм української мови.

Таким чином, відповідно до ч.1 ст.29 КПК України кримінальне провадження здійснюється державною мовою. Сторона обвинувачення, слідчий суддя та суд складають процесуальні документи державною мовою. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що особа повідомляється про підозру у вчиненні кримінального правопорушення державною мовою або будь-якою іншою мовою, якою вона достатньо володіє для розуміння суті підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

Верховний Суд у своїй постанові від 7 червня 2022 року (справі № 126/2847/18), посилаючись на підпункт «е» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику ЄСПЛ констатує, що перекладач необхідний у кримінальному процесі, якщо особа не розуміє або не розмовляє мовою судочинства в обсязі, достатньому для розуміння перебігу судового процесу та участі в розв`язанні питання, яке для неї мало вирішальне значення, або особа за рівнем володіння мовою не здатна на ведення свого захисту та висувати на розгляд суду свою версію без допомоги перекладача.

Розуміння зазначених обставин охоплює виключно їх мовно- комунікативний аспект, але не стосується правового механізму здійснення захисту, оскільки перекладач надає комунікативну, а не правову допомогу, що є функцією захисника.

При цьому, чинниками для з`ясування розуміння особою вказаних обставин Конвенція та практика ЄСПЛ визначають: 1) тривалість проживання у державі ведення судочинства; 2) рівень освіти, час та місце її здобуття; мова навчання; 3) рід занять, спосіб життя та обсяг комунікації.

У постанові від 23 листопада 2021 року (справа №369/1044/19) Верховний Суд, посилаючись на рішення ЄСПЛ «Лагерблом проти Швеції» (Lagerblom v. Sweden), § 62) зазначає, що обвинувачений, який розуміє мову, яка використовується в суді, не може просити про надання перекладача, аби мати можливість здійснювати свій захист іншою мовою, навіть мовою національної меншини, до якої він належить.

Колегія суддів звертає увагу, що під час апеляційного розгляду скарги захисника ОСОБА_11 від підозрюваного ОСОБА_10 не надходило клопотань про залучення перекладача. Під час розгляду скарги захисника на повідомлення про підозру підозрюваний ОСОБА_10 та його захисники також не заявляли клопотання про залучення перекладача. Більш того, підозрюваний ОСОБА_10 повідомив слідчому судді та під час апеляційного розгляду, що українську мову на слух він розуміє, тобто суть повідомлення про підозру від 12.04.2023 та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 15.06.2023, які йому були оголошені у присутності захисника, він розумів, про що засвідчив своїм підписом.

На підставі наведеного, апеляційний суд дійшов висновку, що з урахуванням тривалого часу проживання підозрюваного ОСОБА_10 на території України, рівня його освіти та мови навчання, роду занять та способу життя, ОСОБА_10 повідомлений про підозру та про зміну раніше повідомленої підозри мовою, якою він достатньо володіє для розуміння суті підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, оскільки обсяг його знань української мови достатній для розуміння перебігу обставин, що охоплює виключно мовно-комунікативний аспект.

Водночас, колегія суддів зауважує, що надані сторонами провадження суперечливі дані щодо мови навчання (російська мова) та захисту дисертації (українська мова) ОСОБА_10 , не можна вважати достатніми для того, щоб вважати порушеним його право на захист. Нерозуміння юридичних термінів підозрюваним не є підставою для залучення перекладача, а правову допомогу йому надають захисники.

Проте, питання щодо забезпечення підозрюваного перекладачем для перекладу процесуальних документів органу досудового розслідування, на думку колегії суддів, потребує більш ретельного з`ясування в подальшому, оскільки підозрюваний ОСОБА_10 чітко повідомив, що розуміє українську мову на слух, але бажає отримувати процесуальні документи хоча б на російській мові. А, отже, його вимога грунтується на положеннях п.18 ч.3 ст.42 КПК України.

Посилання захисника на неналежність доказів, покладених в основу повідомлення про підозру та невідповідність обставин, викладених у письмовому повідомленні про підозру та повідомленні про зміну раніше повідомленої підозри, фактичним обставинам кримінального провадження, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вказані обставини мають бути перевірені під час судового розгляду в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку.

Колегія суддів вважає також безпідставними доводи апеляційної скарги в тій частині, що у змісті повідомлення про підозру не описано, в який спосіб ОСОБА_10 , виконуючи роль організатора та реалізуючи злочинний намір, вчинив заволодіння грошовими коштами, та не викладено обставин, підтверджених фактичними даними, які вказують на те, що мало місце заволодіння грошовими коштами шляхом зловживання службовим становище та відсутні дані про те, що ОСОБА_10 являється службовою особою, з огляду на те, що у повідомленні про підозру від 12.04.2023 та у повідомленні про зміну раніше повідомленої підозри від 15.06.2023 зазначено виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_10 , відомих на момент повідомлення про підозру, яка може в подальшому неодноразово змінюватися, встановлення інших обставин про які вказується в апеляційній скарзі є завданням досудового розслідування для висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Відповідно до правової позиції, наведеної у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Апеляційний суд, також вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про неналежність для обґрунтування підозри такого доказу як висновок експерта ОСОБА_18 №13/01 від 13.01.2023 та вважає, що даний документ відповідно до положень п.4 ч.2 ст. 99 КПК України є доказом у кримінальному провадженні та може використовуватися для обґрунтування підозри, оскільки на даному етапі розслідування визначається лише вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги з доповненнями не можуть бути визнані колегією суддів достатніми для скасування оскаржуваного судового рішення, яке є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_11 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 20.09.2023 року, якою відмовлено у задоволенні скарги захисника ОСОБА_11 про скасування повідомлення про підозру ОСОБА_10 від 12.04.2023 та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_10 від 15.06.2023 у кримінальному провадженні №0000112 від 12.03.2021 без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: