09.02.2024 Єдиний унікальний номер 205/1352/24
1-кп/205/672/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2024 року місто Дніпро

Ленінський районний суд міста Дніпропетровська Дніпропетровської області у складі

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши в приміщенні суду у спрощеному порядку кримінальне провадження за №0000032 від 10 листопада 1994 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Дніпропетровська, українця, із середньо-спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, раніше в силу ст. 89 КК України не судимого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального проступку передбаченого ст. 125 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И В :

За результатами спрощеного провадження, судом встановлено, що 17 січня 2024 року приблизно о 14 годині 30 хвилин (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_3 знаходячись за місцем проживання потерпілого ОСОБА_4 в квартирі АДРЕСА_3 , де між ними виник конфлікт на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, після чого у ОСОБА_3 раптово виник кримінально-протиправний умисел спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_4

17 січня 2024 року приблизно о 14 годині 30 хвилин (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_3 стоячи напроти ОСОБА_4 , котрий сидів на ліжку в кімнатній залі квартири АДРЕСА_3 , реалізовуючи свій кримінально-протиправний умисел спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень, підняв журнальний столик та тримаючи його в руках, наніс ним не менше двох ударів у область обличчя та голови ОСОБА_4 , тим самим спричинив потерпілому ОСОБА_4 тілесні ушкодження у виді: забійної рани голови, синців голови та верхнього повіка зліва, крововиливу під склеру лівого ока, які згідно судово-медичної експертизи № 223 е від 23 січня 2024 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6 днів але не більше 21 дня.

Зазначені дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ст. 125 ч.2 КК України як заподіяння легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Обставини вчинення ОСОБА_3 вказаного кримінального проступку не оспорюються учасниками судового провадження та визнаються обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_4 про що свідчать додані до обвинувального акта письмові заяви.

Згідно з ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності.

Дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, повністю згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами скоєного ним кримінального проступку, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження, передбаченого ч.1 ст.349 КПК України, і у присутності захисника адвоката ОСОБА_5 подав до суду письмову заяву про розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку, без судового розгляду у судовому засіданні за його відсутністю.

Потерпілий ОСОБА_4 не заперечував проти такого розгляду, про що надав до суду відповідну заяву.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснювалось.

Ухвалою суду від 6 лютого 2024 року, за клопотанням прокурора, у відповідності до вимог ст.381 та ст.382 КПК України, обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку передбаченого ст.125 ч.2 КК України, призначено до судового розгляду без проведення судового засідання за відсутності учасників кримінального провадження.

Дослідивши зміст відповідних заяв та матеріалів дізнання, суд приходить до висновку, що вказані заяви обвинуваченого ОСОБА_3 та потерпілого ОСОБА_4 є усвідомленими, відповідають їх внутрішній волі а їх процесуальна позиція сформована без будь якого стороннього неправомірного впливу на них.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України, у вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

З урахуванням наведеного, вивчивши матеріали кримінального провадження, надані органом досудового розслідування, керуючись законом та оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що подія кримінального правопорушення мала місце, вина обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ст.125 ч.2 КК України знайшла своє підтвердження і доведена повністю поза розумним сумнівом. Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані вірно:

- за ч. 2 ст.125 КК України, як умисне спричинення легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи покарання ОСОБА_3 суд враховує, що він обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, неповнолітніх дітей на утриманні не має, у скоєному щиро покаявся, на обліку в диспансерах та лікарнях міста не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст.67 КК України, не встановлено.

З урахуванням даних про особу обвинуваченого, наявністю пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, обставин вчинення кримінального проступку, а також враховуючи, що ОСОБА_3 офіційне ніде не працює, відомостей щодо отримання постійного доходу суду надано не було, що в свою чергу у разі призначення судом обвинуваченому покарання у виді штрафу, ставить під сумнів можливість його виконання, у зв`язку з чим суд реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді громадських робіт в розмірі санкції статті, при цьому вважає, що саме таке покарання є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 під час досудового розслідування не обирався.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Судових витрат по справі не має.

Речових доказів по справі не має.

Керуючись ст.ст.100, 369, 370, 373, 374, 381, 382 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт строком 200 (двісті) годин.

Строк покарання обчислювати з моменту фактичного відбуття.

Відповідно до ч.4 ст.382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

На вирок учасниками кримінального провадження протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, ухваленого за результатами спрощеного провадження, може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Дніпропетровська, з урахуванням особливостей, передбачених ст.394 КПК України, а саме: вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Якщо апеляційну скаргу не подано, то вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_1