У Х В А Л А

про звільнення від кримінальної відповідальності

23 жовтня 2023 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у м. Біла Церква, у відкритому підготовчому засіданні, клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 , про закриття кримінального провадження № 0000051, яке внесене до ЄРДР 12 червня 2013 року, стосовно: ОСОБА_4 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 364 (в редакції чинній станом на 19 червня 2013 року), ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України; ОСОБА_5 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 364 (в редакції чинній станом на 19 червня 2013 року), ч. 2 ст. 307 КК України; ОСОБА_6 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 364 (в редакції чинній станом на 19 червня 2013 року), ч. 2 ст. 307 КК України,

У С Т А Н О В И В :

згідно з клопотанням, ОСОБА_5 просив провадження у справі закрити, посилаючись на те, що сплив строк давності притягнення до кримінальної відповідальності, він інших кримінальних правопорушень не вчиняв, від суду і досудового розслідування не ухилявся, в розшуку не перебував, наслідки звільнення від кримінальної відповідальності йому відомі.

Обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , захисник ОСОБА_7 підтримали подане клопотання.

Прокурор ОСОБА_3 проти його задоволення не заперечував.

Судом установлено, що ОСОБА_5 обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, тобто незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні з метою збуту, а також незаконному збуті особливо небезпечних наркотичних засобів, за таких фактичних обставин.

Наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області № 641 о/с від 25 липня 2012 року ОСОБА_5 призначено на посаду начальника сектору боротьби з незаконним обігом наркотиків Білоцерківського міського відділу (з обслуговування міста Біла Церква та Білоцерківського району) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області (далі - Білоцерківський МВ ГУ МВС України в Київській області).

19 червня 2013 року начальник СБНОН Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_5 , зловживаючи службовим становищем, перебуваючи в приміщенні службового кабінету № 302, який знаходиться на 3 поверсі 2-го МВМ Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області, розташованого за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Привокзальна, 3-А, розуміючи та усвідомлюючи, що ОСОБА_8 являється особою залежною від наркотичних речовин, може змінити покази щодо визнання своєї вини у кримінальних № 0002328 від 16 квітня 2013 року та № 0002548 від 26 квітня 2013 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 309 КК України, які нібито виявлені та розкриті СБНОН Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області, а саме, його підлеглим, діючи умисно з корисливого мотиву, в інтересах третіх осіб, а саме працівників СБНОН Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області, які полягають у наданні вигляду діяльності роботи вищевказаного сектору БНОН з виявлення та розкриття вчинених кримінальних правопорушень, пов`язаних із незаконним обігом наркотичних речовин саме як такої, що має реальний позитивний результат, передав ОСОБА_8 медичний шприц, придбаний у невстановлених осіб, з речовиною світло-коричневого кольору, яка згідно висновку експерта № 11-23 від 01 липня 2013 року містить особливо небезпечний наркотичний засіб - опій ацетильований масою 0,021 г, який придбав у невстановленому досудовим розслідуванням місці, у невстановлений досудовим розслідуванням період та у невстановлених осіб, у розмірі не меншому ніж 0,021 г, а також перевіз з метою збуту до вказаного службового кабінету № 302, де зберігав до передачі ОСОБА_8 .

До того ж, ОСОБА_5 обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 364 КК України (в редакції чинній станом на 19 червня 2013 року), тобто зловживанні службовим становищем, а саме умисному з корисливих мотивів, в інтересах третіх осіб, використанні службовою особою службовим становищем всупереч інтересів служби, що спричинило істотну шкоду державним інтересам, вчиненим працівником правоохоронного органу, за таких фактичних обставин.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про міліцію» міліція в Україні - державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров`я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань.

Одночасно, відповідно до ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду та правоохоронних органів» правоохоронні органи - органи прокуратури, внутрішніх справ, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, митні органи, органи охорони державного кордону, органи державної податкової служби, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державної контрольно-ревізійної служби, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.

Статтею 3 Закону України «Про міліцію» передбачено, що діяльність міліції будується на принципах законності, гуманізму, поваги до особи, соціальної справедливості, взаємодії з трудовими колективами, громадськими організаціями й населенням.

Відповідно до ст. 5 цього ж Закону міліція виконує свої завдання неупереджено, у точній відповідності з законом. Ніякі виняткові обставини або вказівки службових осіб не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій або бездіяльності міліції. Для забезпечення громадського порядку працівники міліції зобов`язані вживати заходів незалежно від свого підпорядкування.

Виконуючи свої завдання, міліція відповідно до ст. 10 Закону України «Про міліцію» зобов`язана:

1) забезпечувати безпеку громадян і громадський порядок;

2) виявляти, запобігати, припиняти та розкривати злочини, вживати з цією метою оперативно-розшукових та профілактичних заходів, передбачених чинним законодавством;

3) приймати і реєструвати заяви й повідомлення про злочини та адміністративні правопорушення, своєчасно приймати по них рішення;

4) здійснювати досудову підготовку матеріалів за протокольною формою, провадити дізнання у межах, визначених кримінально-процесуальним законодавством;

5) припиняти адміністративні правопорушення і здійснювати провадження у справах про них;

6) виявляти причини й умови, що сприяють вчиненню правопорушень, вживати в межах своєї компетенції заходів до їх усунення; брати участь у правовому вихованні населення;

7) проводити профілактичну роботу серед осіб, схильних до вчинення злочинів, здійснювати адміністративний нагляд за особами, щодо яких його встановлено, а також контроль за засудженими до кримінальних покарань, не пов`язаних з позбавленням волі;

8) виконувати в межах своєї компетенції кримінальні покарання та адміністративні стягнення;

9) розшукувати осіб, які переховуються від органів дізнання, слідства і суду, ухиляються від виконання кримінального покарання, пропали безвісти, та інших осіб у випадках, передбачених законодавством.

Працівник міліції на території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу в разі звернення до нього громадян або службових осіб з заявою чи повідомленням про події, які загрожують особистій чи громадській безпеці, або у разі безпосереднього виявлення таких зобов`язаний вжити заходів до попередження і припинення правопорушень, рятування людей, подання допомоги особам, які її потребують, встановлення і затримання осіб, які вчинили правопорушення, охорони місця події і повідомити про це в найближчий підрозділ міліції.

Відповідно до ст. 20 цього ж Закону працівник міліції є представником державного органу виконавчої влади. Працівник міліції при виконанні покладених обов`язків керується тільки законом, діє в його межах та лому і прямому начальникам.

Разом з цим, згідно підпункту «д» п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про засаді запобігання та протидії корупції» особи рядового і начальницького складу органі внутрішніх справ є особами уповноваженими на виконання функцій держави.

Таким чином, проходячи службу на посаді начальника сектору боротьби незаконним обігом наркотиків Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області, ОСОБА_5 постійно здійснює функції представника влади, а тому в силу примітки 1 до ст. 364 КК України являється службовою особою правоохоронного органу.

Статтею 4 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини прекурсори» державна політика у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів спрямовується на запобігання відтоку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів із законного (легального) обігу, зменшення шкоди від наслідків незаконного вживання наркотичних засобів, психотропних речовин, зменшення кількості правопорушень у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів.

Відповідно до Концепції реалізації державної політики у сфері протидії поширенню наркоманії, боротьби з незаконним обігом наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів на 2011-2015 роки, схваленої розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1808-р від 13 вересня 2010 року, недосконалість державної системи управління у сфері протидії поширенню наркоманії, боротьби з незаконним обігом наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів, відсутність координації та консолідації зусиль органів виконавчої влади, збільшення обсягів вживання наркотичних засобів та психотропних речовин не за медичним призначенням створює безпосередню загрозу національній безпеці держави.

Одним із шляхів розв`язання проблем та очікуваних результатів реалізації Концепції, досягнення якого покладено на Міністерство внутрішніх справ України, є підвищення рівня ефективності правоохоронної діяльності у сфері протидії поширенню наркоманії, боротьби з незаконним обігом наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів, їх виробництвом, розповсюдженням, а також незаконним ввезенням на територію України та транзитом її територією.

Протидію незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів відповідно до ст. З Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» здійснює Міністерство внутрішніх справ У країни.

В порушення вищевказаних вимог законодавства України, принципів державної політики у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, покладених згідно Закону України «Про міліцію» завдань та обов`язків, начальник СБНОН Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_5 , діючи всупереч інтересів служби, вирішив використати надані йому права та повноваження з корисливого мотиву та в інтересах третіх осіб, а саме, його підлеглих, які полягають у наданні вигляду діяльності роботи вищевказаного сектору БНОН з виявлення та розкриття вчинених кримінальних правопорушень, пов`язаних із незаконним обігом наркотичних речовин саме як такої, що має реальний позитивний результат, шляхом зловживання своїм службовим становищем за таких обставин.

В силу займаної посади, будучи ознайомленими з вимогами ст. 5 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», якою передбачено, що одержання доказів злочинної діяльності, пов`язаної з незаконним обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, працівникам органів (підрозділів), яким надано право здійснювати оперативно-розшукову діяльність, за постановою начальника відповідного органу, погодженою з прокурором, дозволяється проведення операції щодо придбання наркотичних засобів, психотропних речовин або прекурсорів - оперативної закупки, ОСОБА_5 , зловживаючи своїм службовим становищем, з корисливого мотиву та інтересах третіх осіб, а саме, його підлеглих, діяв всупереч даних вимог законодавства та інтересів служби, при цьому усвідомлював протиправність своїх дій, які носять явно злочинний характер, і негативні наслідки вигляді підриву авторитету Міністерства внутрішніх справ України.

Виконуючи свої функціональні обов`язки, володіючи оперативною формацією щодо осіб, причетних до вчинення злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, в тому числі і раніше судимих за їх вчинення, ОСОБА_5 , діючи всупереч вимог ст. 10 Закону України «Про міліцію», покладених на нього завдань та обов`язків, злочинну діяльність таких осіб не викрив, не припинив і передбачених чинним законодавством оперативно-розшукових заходів не вжив.

Начальник СБНОН Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_5 , діючи з корисливого мотиву та в інтересах третіх осіб, які полягають у наданні вигляду діяльності роботи вищевказаного сектору БНОН з виявлення та розкриття вчинених кримінальних правопорушень, пов`язаних із незаконним обігом наркотичних речовин саме як такої, що має реальний позитивний результат, вирішив створити уявну видимість діяльності роботи вищевказаного сектору БНОН з виявлення та розкриття вчинених кримінальних правопорушень, пов`язаних із незаконним обігом наркотичних речовин саме як такої, що має реальний позитивний результативний характер, у зв`язку з чим, з метою визнання раніше судимим ОСОБА_8 вини під час досудового розслідування та судового слідства у нібито виявлених його підлеглим кримінальних правопорушеннях вказаної категорії, сподіваючись на те, що будучи працівником правоохоронного органу, він зможе забезпечити не розкриття своєї та підлеглих незаконної діяльності, уникнути кримінальної відповідальності за її вчинення, передав ОСОБА_8 в якості винагороди медичний шприц з речовиною світло-коричневого кольору, тобто, шляхом збуту.

19 червня 2013 року начальник СБНОН Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_5 зловживаючи службовим становищем, перебуваючи в приміщенні службового кабінету № 302, який знаходиться на 3 поверсі 2-го МВМ Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області, розташованого за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Привокзальна, 3-А, розуміючи та усвідомлюючи, що ОСОБА_8 являється особою залежною наркотичних речовин, може змінити покази щодо визнання своєї вини у кримінальних провадженнях № 0002548 від 26 квітня 2013 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 309 КК України, які нібито виявлені та розкриті СБНОН Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області, а саме, його підлеглим, діючи умисно з корисливого мотиву, в інтересах третіх осіб, а саме підлеглих, які полягають у наданні вигляду діяльності роботи вищевказаного сектору БНОН з виявлення та розкриття вчинених кримінальних правопорушень, пов`язаних із незаконним обігом наркотичних речовин саме як такої, що має реальний позитивний результат, передав ОСОБА_8 медичний шприц, придбаний у невстановлених осіб, з речовиною світло-коричневого кольору, яка згідно висновку експерта № 11-23 від 01 липня 2013 року містить особливо небезпечний наркотичний засіб - опій ацетильований масою 0,021 г.

Будучи працівником правоохоронного органу, на який першочергово діючим законодавством покладено обов`язок здійснювати протидію незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, присягнувши суворо дотримуватися Конституції України та чинного законодавства, ОСОБА_5 , зловживаючи своїм службовим становищем, діяв всупереч інтересів служби та не виконав покладеного на нього професійного обов`язку працівника органу внутрішніх справ України, чим сприяв поширенню наркоманії, незаконному обігові наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів, тобто, порушив встановлені на законодавчому рівні основні принципи державної політики у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів.

Вчиненні ОСОБА_5 злочинні дії впливають на загальну оцінку роботи Міністерства внутрішніх справ України в цілому і, являючись негативним проявом, перешкоджають створенню позитивного іміджу міліції в суспільстві та державі, підривають її авторитет як органу державної влади, що завдає істотної шкоди державним інтересам.

Суд зазначає, що згідно з ч. 5 ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України є тяжким злочином.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 364 КК України (в редакції чинній станом на 19 червня 2013 року) є тяжким злочином.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: десять років - у разі вчинення тяжкого злочину.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Згідно з ч. 3 ст. 49 КК України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Отже, за загальним правилом, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею тяжкого злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло десять років і ця особа не вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років, а також не ухилялася від досудового розслідування або суду.

Судом обставин, які передбачені в ч. 2, 3 ст. 49 КК України не установлено.

Суд зазначає, що з дня вчинення інкримінованих ОСОБА_5 злочинів минуло більше десяти років.

Отже, наявні підстави для звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України.

Варто зазначити, що згідно із практикою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, визнання винуватості не є умовою для звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України (постанова від 12 листопада 2019 року, справа ЄУН 566/554/16-к).

Отже, невизнання ОСОБА_5 вини не перешкоджає його звільненню від кримінальної відповідальності.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом: у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Отже, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження № 0000051, яке внесене до ЄРДР 12 червня 2013 року, стосовно: ОСОБА_4 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 364, ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України; ОСОБА_5 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 364, ч. 2 ст. 307 КК України; ОСОБА_6 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 364, ч. 2 ст. 307 КК України, належить закрити, в частині обвинувачення ОСОБА_5 .

Керуючись ст. 49 КК України, ст. 284 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 , про звільнення від кримінальної відповідальності, - задовольнити.

На підставі п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України, звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 364 (в редакції чинній станом на 19 червня 2013 року), ч. 2 ст. 307 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження № 0000051, яке внесене до ЄРДР 12 червня 2013 року, стосовно: ОСОБА_4 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 364 (в редакції чинній станом на 19 червня 2013 року), ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України; ОСОБА_5 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 364 (в редакції чинній станом на 19 червня 2013 року), ч. 2 ст. 307 КК України; ОСОБА_6 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 364 (в редакції чинній станом на 19 червня 2013 року), ч. 2 ст. 307 КК України, в частині обвинувачення ОСОБА_5 , - закрити, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку із звільненням від кримінальної відповідальності.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку, до Київського апеляційного суду, через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області, протягом 7 (семи) днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили в поряду визначеному ст. 532 КПК України.

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Ірина ДУБАНОВСЬКА