Справа № 201/5220/22
Провадження № 1-кп/0182/525/2023
У Х В А Л А

Іменем України

25.09.2023 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні на стадії судового розгляду в режимі відеоконференції в залі суду в місті Нікополь Дніпропетровської області клопотання про продовження строку запобіжних заходів у кримінальному провадженні №0000467 від 29.04.2022 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чкалове Веселівського району Запорізької області, громадянина України, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 Кримінального кодексу України (далі КК України),

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Нікополь Дніпропетровської області, громадянина України, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 Кримінального кодексу України (далі КК України),

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

обвинувачених (в режимі відеоконференції) ОСОБА_4 , ОСОБА_3 ,

захисників (в режимі відеоконференції) адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7

в с т а н о в и в:

1.В провадженні Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває вказане кримінальне провадження.

2.Прокурором заявлені клопотання про продовження строків дії запобіжних заходів у виді тримання під вартою строком на два місяці, щодо обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , кожного окремо, оскільки ризики передбачені ст.177 КПК України продовжують існувати, а саме ризик переховування від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки останні обвинувачуються у скоєнні корисливих злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 15 років, вони повною мірою усвідомлюють невідворотність покарання і настання для них передбачених законом обмежень їх прав та свобод. Вважає, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених.

3.Обвинувачений ОСОБА_3 заперечив проти задоволення клопотання прокурора та просив змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 , де мешкала його співмешканка, чи згодна вона на встановлення домашнього арешту за цією адресою обвинувачений не знає, зазначивши, що давно з нею не спілкується.

4.Захисник адвокат ОСОБА_6 підтримав позицію підзахисного посилаючись на зазначені обвинуваченим обставини та просив задовольнити його клопотання.

5.Обвинувачений ОСОБА_4 заперечив проти задоволення заявленого прокурором клопотання та просив змінити запобіжний захід на домашній арешт за адресою: АДРЕСА_2 , де проживає його сім`я.

6.Захисник адвокат ОСОБА_7 заперечив проти задоволення заявленого прокурором клопотання та просив задовольнити заявлене обвинуваченим клопотання, пославшись на тривалий строк тримання під вартою, на наявність житла та сім`ї у обвинуваченого.

7.Прокурор щодо заявлених стороною захисту клопотань про зміну запобіжних заходів на домашній арешт заперечив та підтримав раніше заявлені клопотання.

8.Вислухавши думку сторін кримінального провадження суд вважає, що клопотання прокурора підлягають задоволенню з таких підстав.

9.Обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , кожному окремо, обрано запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою, які продовжувались, зокрема строком до 26 вересня 2023 року включно із можливістю внесення застави в розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

10.Згідно з вимогами ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

11.ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не може вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовження тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, не зважаючи на існування презумпції не винуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (наприклад в рішеннях «Осаковський проти України», «Марченко проти України»).

12.При цьому суд враховує й позицію ЄСПЛ, який в своїх рішеннях неодноразово зазначав (наприклад рішення від 08.10.1994 «Мюррей проти Сполученого Королівства», від 21.07.2011 «Нечипорук та Йонкало проти України» та інших), що «термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення».

13.Крім того, у справі «Москаленко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що «органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачувався. У цьому контексті Суд нагадує, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує».

14.Крім того, при розгляді заявлених клопотань, кожного окремо, суд приймає до уваги обставини, передбачені ст.178 КПК України, вік та стан здоров`я обвинувачених, їх соціальні зв`язки, відсутність місця працевлаштування, репутацію, а також з огляду на тяжкість покарання, що загрожує в разі визнання винуватими в інкримінованих кримінальних правопорушеннях, суд вважає, що продовжує існувати ризик переховування обвинувачених від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення.

15.До обставин (ризиків), які враховуються при вирішенні питання про запобіжний захід, безумовно належить також і військова агресія проти України, що суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та погіршує криміногенну обстановку.

16.Судом також враховується і та обставина, що під час розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу та заявленого клопотання стороною захисту про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, обвинуваченими та їх захисниками не надано жодного належного доказу, який свідчив би про необхідність зміни вже обраного запобіжного заходу.

17.Щодо посилання сторони захисту на те, що обвинувачені мають постійне місце проживання, слід зазначити, що ці обставини в даному випадку не можуть бути беззаперечними стимулюючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинувачених.

18.Будь-яких відомостей щодо незадовільного стану здоров`я та неможливості його подальшого тримання під вартою до суду не надходило.

19.Враховуючи викладене, суд вважає, що на даний час залишається достатньо підстав вважати, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 зможуть ухилитися від суду, а інші менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків та виконання процесуальних рішень, тому підстав для зміни запобіжного заходу суд не вбачає.

20.На підставі викладеного суд вважає клопотання прокурора обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а в задоволенні клопотань сторони захисту слід відмовити.

21.Також судом не вбачаються підстави для зміни обраного раніше розміру застави.

Керуючись статтями 177, 182, 183, 331, 371, 372 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

1.Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжних заходів у виді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , кожного окремо, задовольнити.

2.В задоволенні клопотань сторони захисту про зміну запобіжних заходів відмовити.

3.Продовжити щодо ОСОБА_3 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою не більш ніж на два місяці, до 24 листопада 2023 року включно, із можливістю внесення застави в розмірі 80 (вісімдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 214 720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) гривень 00 коп.

4.Продовжити щодо ОСОБА_4 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою не більш ніж на два місяці, до 24 листопада 2023 року включно, із можливістю внесення застави в розмірі 80 (вісімдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 214 720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) гривень 00 коп.

5.У разі внесення застави у розмірі визначеному ухвалою суду ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , кожного окремо, з дня внесення застави вважати особою стосовно якої обрано запобіжний захід у виді застави і відповідно до вимог ч.5 ст.194 КПК України на них, кожного окремо, покладаються наступні обов`язки:

- прибувати до суду у визначений час;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

6.Визначити термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, - два місяці з моменту звільнення з-під варти внаслідок внесення застави.

7.Роз`яснити обвинуваченим та заставодавцю, кожного окремо, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава може бути звернута в дохід держави.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст ухвали буде оголошено 28.09.2023.

Суддя: ОСОБА_1