Справа № 473/7075/23
Номер провадження 1-кс/473/1464/2023
УХВАЛА

Іменем України

"25" грудня 2023 р. місто Вознесенськ

Слідчий суддя Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , секретар судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Вознесенська без застосування фіксації процесу технічними засобами на підставі ч.4 ст.107 КПК України клопотання прокурора Вознесенської окружної прокуратури ОСОБА_3 в кримінальному провадженні №0000303 від 21.12.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України,

В С Т А Н О В И В:

22 грудня 2023 року до суду надійшло клопотання прокурора про арешт майна в кримінальному провадженні 0000303 від 21.12.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України.

В клопотанні прокурором зазначено, що до 21.12.2023 року до ч/ч Вознесенського РУІП в Миколаївській області надійшло повідомлення адміністратора ТСЦ 4844 про те, що до ГСЦ 4844 звернувся громадянин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою обміну посвідчення водія НОМЕР_1 , в ході перевірки якого виявлено ознаки підробки, а саме: в бланк вищевказаного посвідчення водія безпідставно внесено деякі дозвільні категорії на керування транспортними засобами.

21.12.2023 року внесено відомості до ЄРДР за №0000303 за ознаками правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України.

21.12.2023 року під час огляду посвідчення водія НОМЕР_1 , яке видане громадянину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке надав для огляду ОСОБА_4 , та яке мас ознаки підробки було поміщено до сейф-пакету SUD2002801 вилучено до Вознесенського РУП.

Опитаний ОСОБА_4 пояснив, що приблизно 40 років тому назад він в м. Джізак отримав посвідчення водія з категоріями - В,С. В 2002 році він переїхав на постійне місце мешкання в Україну, отримав вид на посвідку на постійне проживання в Україні і звернувся до сервісного центру в м.Вознесенськ для обміну свого узбецького посвідчення водія па українське. Цього ж року він отримав українське посвідчення водія, але в 2008 році він загубив посвідчення водія і звернувся до сервісного центру для того, аби йому видали дублікат посвідчення водія, при цьому запитав у невідомих осіб, які начебто працювали на той час в сервісному центрі, чи можливо відкрити всі інші дозвільні категорії на керування транспортними засобами, які в нього відсутні, на що невідомі особи відповіли що так, і 02.02.2008 року видали ОСОБА_5 посвідчення водія НОМЕР_1 з такими дозвільними відкритими категоріями: А1, А, В1, С1,С, D1, D, BE, C1E, CE, D1 E, DE. При цьому ОСОБА_4 пояснив, що дійсно навчався і проходив курси водіїв саме на відкриття дозвільних категорій В, С. Навчання та іспити з категорій, які в нього з`явились з 2008 року, - він не проходив.

У клопотанні прокурора зазначено, що метою накладання арешту на посвідчення водія НОМЕР_1 від 02.02.2008 року, яке видане громадянину ОСОБА_4 , є збереження речових доказів по даному кримінальному провадженню.

Приймаючи до уваги те, що посвідчення водія НОМЕР_1 від 02.02.2008 року, видане громадянину ОСОБА_5 має значення речового доказу у вказаному кримінальному провадженні, та для забезпечення проведення експертизи посвідчення водія НОМЕР_1 від 02.02.2008 року на предмет можливого його підроблення, для запобігання можливості його приховування та знищення виникла необхідність у накладенні на нього арешту.

До суду прокурор та особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, не з`явилися, прокурор та ОСОБА_4 надали заяви, в яких просили розглянути справу у їх відсутності. З огляду на зазначене судом прийнято рішення про проведення засідання у відсутність сторін та без застосування засобів фіксації процесу.

Вирішуючи клопотання прокурора слідчий суддя враховує, що п.7 ч.2 ст.131 КПК України визначено, що арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Ч.1 ст.170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно із п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та згідно із ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Ч.1 ст.98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані фізичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя вважає, що існують підстави для задоволення клопотання прокурора про арешт майна, оскільки посвідчення, на яке просить накласти арешт прокурор, може бути речовим доказом в даному провадженні та визнано таки згідно із постановою від 21.12.2023 року.

Керуючись ст.ст.170-173, 372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні № 0000303 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, - задовольнити.

З метою збереження речових доказів накласти арешт на посвідчення водія, видане на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серійний номер НОМЕР_1 від 02.02.2008 року.

Посвідчення водія, видане на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серійний номерНОМЕР_1 від 02.02.2008 року, власником якого є ОСОБА_4 , зберігати в матеріалах кримінального провадження № 0000303, до прийняття кінцевого рішення по вказаному кримінальному провадженню.

Копію ухвали вручити учасникам провадження, оскільки розгляд справи відбувався в їх відсутності.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення згідно із п.9 ч.1 ст.309 КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_1