ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2023 року

м. Київ

справа № 676/1672/20

провадження № 51-2956км22

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 на вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 червня 2022 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 12 вересня 2022 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000003, за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кам`янця-Подільського Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п.п. 1, 7 ч. 2 ст. 115 КК України.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

За вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 червня 2022 року неповнолітнього ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України та призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 років. Крім цього, вказаним вироком ОСОБА_7 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 15, п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України та виправдано на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід щодо ОСОБА_7 залишено у вигляді тримання під вартою.

Прийнято рішення щодо розподілу процесуальних витрат та долі речових доказів.

ОСОБА_7 засуджено за вчинення закінченого замаху на умисне вбивство двох або більше осіб за обставин, що детально наведені у вироку.

Так, ОСОБА_7 , близько 12:00 09 січня 2020 року, перебуваючи на території домоволодіння АДРЕСА_2 , діючи умисно, на ґрунті неприязних відносин, з метою протиправного позбавлення життя двох або більше осіб завдав ОСОБА_8 дев`ять ударів ножем в область голови, один удар в область черевної порожнини, а також п`ять ударів кулаком правої руки в область обличчя потерпілої, спричинивши останній тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння.

В подальшому, ОСОБА_7 , продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, наніс ОСОБА_9 удари ногою в область спини та ножем в потиличну ділянку голови, спричинивши таким чином тілесні ушкодження, які за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння.

Після цього, ОСОБА_7 з метою протиправного позбавлення життя, ударив ножем ОСОБА_10 в область лівого вуха, спричинивши таким чином потерпілому тілесне ушкодження, яке за ступенем тяжкості відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили розлад здоров`я більше 21 доби.

Свої протиправні дії ОСОБА_7 не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 було госпіталізовано до лікарні та надано своєчасну кваліфіковану медичну допомогу.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 12 вересня 2022 року вирок місцевого суду залишено без зміни.

Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати судові рішення та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Аргументуючи свою позицію, зазначає, що при призначенні ОСОБА_7 покарання суди не повною мірою врахували обставини, що пом`якшують покарання та дані про особу винного. Вважає, що її підзахисному можливо призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років із застосуванням інституту звільнення від відбування покарання.

Позиції учасників судового провадження

Захисник ОСОБА_6 підтримала доводи, наведені в касаційній скарзі, та просила її задовольнити на викладених підставах.

Прокурор ОСОБА_5 просила залишити оскаржувані судові рішення без зміни як законні, а касаційну скаргу захисника - без задоволення як необґрунтовану.

Мотиви Суду

Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Відповідно до приписів ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції керується статтями 412 - 414 КПК України.

Доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за який його засуджено, та кваліфікація дій останнього у касаційній скарзі не оспорюються, тому колегія суддів у цій частині судових рішень не перевіряє.

Доводи касаційної скарги захисника про фактичну невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого і незастосування до останнього положень ст. 75 КК України є безпідставними з огляду на таке.

Згідно із ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Так, відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують та обтяжують.

Водночас загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування.

При цьому, з огляду на положення ст. 75 КК України, законодавець підкреслює важливість такої цілі покарання як виправлення засудженого, передбачивши, що при призначенні низки покарань, у тому числі у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, особу може бути звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, при цьому суд має врахувати не тільки тяжкість злочину, особу винного, але й інші обставини справи.

Місцевий суд за наслідками судового розгляду, обираючи неповнолітньому ОСОБА_7 міру примусу, взяв до уваги усі визначені законом обставини, а саме: характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким; конкретні обставини справи, а саме те, що діючи умисно, у присутності малолітньої дитини обвинувачений намагався позбавити життя трьох осіб, двоє з яких є його близькими родичами; відсутність каяття у скоєному; позитивну характеристику за місцем проживання та посередню характеристику за місцем навчання; наявність психічних розладів та осудність відповідно до висновку судової психолого-психіатричної експертизи № 146 від 04 березня 2020 року; дані досудової доповіді представника уповноваженого органу з питань пробації, відповідно до яких ризик вчинення повторно кримінального правопорушення оцінено як середній; позицію потерпілих, з яких тільки ОСОБА_8 просила не карати обвинуваченого суворо.

Обставинами, що пом`якшують покарання визнано вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім, який раніше не судимий та має психічні розлади діяльності.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого, визнано: вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, щодо іншої особи, з якою винний перебував у сімейних або близьких відносинах та у присутності малолітньої дитини.

Враховуючи зазначене, місцевий суд прийшов до висновку, що усе наведене у своїй сукупності та з урахуванням положень ст. 102 КК України є підставою для призначення ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 2 ст. 115 КК України, а саме на строк 8 років, які слід відбувати реально.

При цьому, суд зазначив, що матеріали кримінального провадження не містять даних про розкаяння ОСОБА_7 , який під час судового розгляду не висловлював жаль щодо вчиненого та осуд своєї поведінки, не просив пробачення у потерпілих, та зазначив, що йому байдуже щодо стану їхнього здоров`я, і при цьому звинувачував у ситуації, що склалася, ОСОБА_8 .

Переглядаючи вирок за апеляційною скаргою захисника, колегія суддів апеляційного суду погодилась із висновками місцевого суду та зазначила, що суд обґрунтовано застосував до ОСОБА_7 положення ст. 69 КК України та призначив покарання, яке відповідає принципу індивідуалізації, пропорційності і справедливості. При цьому, апеляційний суд зазначив, що підстав вважати призначене покарання вочевидь несправедливим через його суворість, немає, і в цьому кримінальному провадженні відсутні об`єктиві обставин, які б свідчили про можливість застосування до обвинуваченого інституту звільнення від відбування покарання.

З урахуванням зазначених даних про особу засудженого, тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, колегія суддів касаційного кримінального суду вважає призначене ОСОБА_7 покарання у зазначеному виді й розмірі справедливим і таким, що відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Всупереч твердженням сторони захисту суди попередніх інстанцій належним чином мотивували свої рішення щодо розміру призначеного засудженому покарання і порядку його відбування, а наведені в касаційній скарзі захисника мотиви щодо незгоди з такими не спростовують висновків судів та не містять переконливих доводів, які би дозволили Верховному Суду поставити під сумнів законність та обґрунтованість оскаржуваних вироку і ухвали.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би підставою для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень, не встановлено.

Доводи захисника, наведені ним у касаційній скарзі, про те, що ОСОБА_7 за станом здоров`я не може відбувати покарання у виді позбавлення волі, можуть бути розглянуті в порядку виконання вироку за наявності передбачених законом підстав.

За таких обставин, підстави для задоволення касаційної скарги захисника відсутні.

Керуючись статтями 433, 436, 438, 441, 442 КПК України, Верховний Суд

у х в а л и в :

Вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 червня 2022 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 12 вересня 2022 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника - без задоволення.

Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_11 ОСОБА_2 ОСОБА_3