Справа № 496/8592/23
Провадження № 1-кс/496/2779/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2023 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області

у складі слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Біляївка клопотання дізнавача СД Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про арешт майна по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000542 від 11.12.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Дізнавач звернувся до суду з вказаним вище клопотанням. При цьому посилається на те що, 10.12.2023 о 13:34 за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Маяки, на пункті пропуску «Маяки», громадянин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою безперешкодного перетину державного кордону працівникам СБУ пред`явив тимчасове посвідчення військовозобовйязаного серії НОМЕР_1 від 12.09.2023 та довідку ВЛ К № 3253 від 12.09.2023 видані ІНФОРМАЦІЯ_2 на власне ім`я з явними ознаками підробки. За даним фактом 11.12.2023 СД Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області внесено відомості до ЄРДР № 0000542 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України. 10.12.2023 року проведено огляд місця події за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Маяки, на пункті пропуску «Маяки», в ході якого було виявлено та вилучено:

довідку Військово лікарської комісії №3253 від 12.09.2023 року видану ІНФОРМАЦІЯ_2 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасове посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_1 від 12.09.2023 року видану ІНФОРМАЦІЯ_2 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 12.2023 року постановою дізнавача СД ОРУП №2 ГУНП в Одеській області рядового поліції ОСОБА_3 , вилучені під час огляду місця події 10.12.2023 року речі були визнані та залучені в якості речових доказів до кримінального провадження.

Вище зазначені об`єкти є предметом кримінального правопорушення, які зберегли на собі його сліди та містить інші відомості, які можуть бути використані як факт доказу чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому має суттєве значення для подальшого розслідування вказаного кримінального провадження, отже є необхідність у накладені арешту на вище вказане майно, у зв`язку із чим, дізнавач звернувся до суду з вказаним клопотанням.

В судове засідання дізнавач та прокурор не з`явилися, хоча про день та час слухання справи були повідомлені належним чином. Їх неприбуття у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, відповідно до положень ч. 1 ст. 172 КПК України.

ОСОБА_4 до судового засідання не з`явився, при цьому адвокат ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 надав до суду клопотання та просив відмовити в задоволені клопотання ОРУП №2 ГУНП в Одеській області про арешт майна, у зв`язку з тим, що було здійснено запит до ІНФОРМАЦІЯ_3 та надана відповідь, що ОСОБА_4 тимчасове посвідчення військовозобов`язаного та довідка ВЛК видавались, громадянин ОСОБА_4 перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних. Зобов`язати дізнавача або прокурора повернути вилучено майно гр. ОСОБА_4 , та надав з вказаного приводу відповідні підтверджуючі документи.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється, згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України.

Дослідивши клопотання та додані до нього докази, слідчий суддя вважає, що воно не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у цього Кодексу.

Так, ч. 1 ст. 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Положеннями ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Судом досліджено надані адвокатом ОСОБА_5 документи, та як вбачається з відповіді на запит ІНФОРМАЦІЯ_4 №7/4553 від 13.12.2023 року, ОСОБА_4 , були видані 12.09.2023 року тимчасове посвідчення військовозобов`язаного НОМЕР_1 та довідка ВЛК №3253, громадянин ОСОБА_4 дійсно перебуває на військовому обліку.

Дослідивши додані документи, судом було встановлено, що ОСОБА_4 перебуває на військовому обліку з 12.09.2023 року у ІНФОРМАЦІЯ_5 , згідно відповіді ІНФОРМАЦІЯ_4 №7/4553 від 13.12.2023 року,а тому, підстав для накладення арешту на вказані документи суд не вбачає.

Згідно ч. 3 ст. 173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Керуючись ст. ст. 98, 170-173 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання дізнавача СД Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про арешт майна відмовити.

Повернути вилучене майно власнику.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1