Справа № 156/814/23
Провадження № 1-кп/156/63/23
ВИРОК

Іменем України

28 вересня 2023 року смт Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської областів складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ( в режимі відеоконференції)

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Іваничі кримінальне провадження № 0000189 від 19 липня 2023 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мишів, Іваничівського району Волинської області, українця, громадянина України, неодруженого, не працюючого, з повною середньою освітою, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 , 18.07.2023 року близько 14 години, перебуваючи на автодорозі напроти будинку, що за адресою АДРЕСА_2 , з прямим умислом, з метою вчинення насильницьких дій відносно іншої людини, усвідомлюючи кримінально- протиправний характер своїх дій, в ході словесного конфлікту, який раптово виник на ґрунті особистих неприязних відносин із потерпілим ОСОБА_5 , умисно наніс останньому два удари кулаком лівої руки в ділянку голови з права, чим завдав потерпілому фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_4 умисно завдав побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, тобто вчинив кримінальний проступок передбачений ч.1 ст. 126 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України заперечив та зазначив, що жодних ударів потерпілому ОСОБА_5 він не завдавав. Показав, що в цей день до нього зателефонувала його племінниця ОСОБА_6 , яка повідомила, що невідомі особи приїхали до неї додому та почали погрожувати. Він разом із своїм знайомим приїхали на вул.Миру в смт.Іваничі, де побачили потерпілого ОСОБА_7 , (з ним також був його знайомий), який був на подвір`ї сім`ї ОСОБА_8 , він був агресивний, поводив себе неадекватно, ходив по подвір`ї, кричав. Між ним та потерпілим зав`язався діалог, вони вийшли на дорогу. Підтвердив, що дійсно під час розмови вони штовхалися, він відштовхнув потерпілого у груди, однак жодних ударів не завдавав. Після того, як вони поговорили, він з товаришем поїхав. Ствердив, що сам конфлікт почався з обміну автомобілями між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , після чого ОСОБА_11 почав погрожувати ОСОБА_12 у зв`язку з чим його племінниця зателефонувала йому, попросила про допомогу, бо злякалася. Про те, що у автомобілі ОСОБА_13 були проколені шини йому нічого невідомо. Щодо покарання яке має понести поклався на розсуд суду.

Разом з тим, незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, не визнав, суд вважає, що його вина в повному обсязі підтверджується сукупністю досліджених в ході судового розгляду доказів, які узгоджуються між собою і не викликають сумнівів у своїй достовірності та допустимості.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні показав, що конфлікт почався у зв`язку з обміном автомобілями. Коли він був у від`їзді його знайомі ОСОБА_14 і ОСОБА_15 поміняли його автомобіль марки Ауді на автомобіль Фольксваген Пасат ОСОБА_16 , який стверджував, що автомобіль в хорошому стані. Після обміну, коли він побачив в якому стані автомобіль, зрозумів, що його обманули та приїхав в смт. Іваничі на вул. Миру, щоб забрати своє авто назад. ОСОБА_17 погодився віддати автомобіль, однак сказав не поспішати бо приїдуть його друзі. Коли вони виїхали на проїжджу частину на вул. Миру, приїхав автомобіль Фольксваген Пассат Б-6, у якому були ОСОБА_4 та ОСОБА_18 , також з ними приїхав ще автомобіль Мерседес. Між ним, ОСОБА_19 та ОСОБА_20 одразу виникла словесна перепалка, вони наголосили, що ніхто нікуди не поїде, все буде так як вони скажуть. Коли він повідомив, що збирається їхати на своєму автомобілі марки Ауді, ОСОБА_21 підійшов до автомобіля та порізав колеса, а ОСОБА_22 підбіг до нього та завдав йому кулаком лівої руки два удари в область правої скроні. Коли він повідомив, що викликав поліцію ОСОБА_22 та ОСОБА_21 поїхали з місця події. ОСОБА_5 просив суд суворо покарати ОСОБА_4 , оскільки після цих ударів він відчув біль, звернувся до лікаря.

Свідок ОСОБА_23 в судовому засіданні показав, що в липні цього року він поїхав з ОСОБА_5 у смт. Іваничі до ОСОБА_16 забирати автомобіль марки Ауді, що належить потерпілому. Коли вони поміняли акумулятори у автомобілях, він сів за кермо автомобіля марки Ауді і виїхав з подвір`я. У той момент під`їхав автомобіль Фольксваген Пассат Б-6 з якого вийшли ОСОБА_18 та ОСОБА_24 . ОСОБА_21 почав кричати та пробив праве колесо у автомобілі, а ОСОБА_22 у цей момент кулаком лівої руки завдав два удари ОСОБА_5 в ділянку голови. Після цього він поїхав з місця події на автомобілі Ауді, коли повернувся почав знімати все на мобільний телефон. Ствердив, що бачив сам момент нанесення обвинуваченим ударів потерпілому.

Показання, допитаних у судовому засіданні потерпілого та свідка є послідовними, логічними, узгоджуються з письмовими доказами, які ретельно досліджені в ході судового розгляду, та не суперечать один одному, не викликають у суду жодних сумнівів, відтак, суд кладе їх в основу обвинувального вироку.

Також судом безпосередньо дослідженні та ретельно перевірені в ході судового розгляду письмові докази, надані стороною обвинувачення. Вина обвинуваченого в повному обсязі підтверджується сукупністю досліджених в ході судового розгляду доказів а саме:

- електронним рапортом від 18.07.2023 року ЄО № 4939, в якому зазначено, що 18.07.2023 року о 14:10 год. надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що о 14:09 год. за адресою Волинська область, Володимирський район, смт. Іваничі, вул. Миру, власник фермерського підприємства повідомив, що невідома особа чоловічої статі нанесла йому (заявнику) тілесні ушкодження та пошкодив авто Ауді 100, порізавши ножом шини. 18.07.2023 о 15:16 год. виїздом на місце події було встановлено, що за адресою АДРЕСА_2 під час обміну автомобілями виник конфлікт в ході якого невідомі особи пошкодили шини.

- електронним рапортом ЄО № 4964 від 18.07.2023, в якому зазначено, що 18.07.2023 року о 21:03 год. надійшло повідомлення зі служби «102», що ОСОБА_5 звернувся в лікарню з тілесними ушкодженнями. Діагноз: ЗЧМТ?, струс головного мозку, забій м`яких тканин волосистої частини справа. Із пояснень ОСОБА_5 встановлено, що біля 14:00 год. невідома особа нанесла тілесні ушкодження, на амбулаторному лікуванні, відпущений.

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 18.07.2023 у якій зазначено, що 18.07.2023 року о 14:00 год. у ОСОБА_5 виник конфлікт з невідомими особами за адресою АДРЕСА_2 , в ході якого один з них одягнений у синю футболку вдарив останнього в обличчя двічі лівою рукою, чим спричинив тілесні ушкодження. Даний протокол підписаний ОСОБА_5

- протоколом огляду від 18.07.2023 року, а саме автомобіля Ауді 100, 1989 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 . З огляду встановлено, що сам автомобіль припаркований на узбіччі частини дороги за адресою вул. Л. Українки, навпроти буд. № 4, смт. Іваничі, Володимирського району. На момент огляду, автомобіль зачинений, замки не пошкоджені, передні колеса спущені, в зв`язку з пошкодженням у вигляді порізу: на лівому колесі довжиною 5 см., на правому довжиною 2 см. Також до протоколу огляду долучена копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу « НОМЕР_2 » виданого Жовква ВРЕР ДАІ при ГУМВС України в Львівській області.

- висновком експерта № 76 від 28.07.2023 року у якому встановлено, що під час проведення судово- медичної експертизи та даних представленої медичної документації в гр. ОСОБА_5 тілесних ушкоджень не виявлено. Діагноз «ЗЧМТ? Струс головного мозку» та діагноз «Забій м`яких тканин волосистої частини голови справа» при оцінці ступеня тяжкості не враховується, оскільки вони встановлені на основі суб`єктивних даних (скарг хворого) і не підтверджуються об`єктивними відомостями (згідно п. 4.6 «Правил судово- медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», наказ № 6 МОЗ України від 17.01.1995р.).

- медичною картою стаціонарного хворого № 1234888 ОСОБА_5 у якій зазначені: дата госпіталізації 18.07.2023 о 22:50 год. з діагнозом «ЗЧМТ, струс головного мозку? Забій м`яких тканин волосистої частини голови справа». Дата виписки 19.07.2023 о 08:05 год.; картка стаціонарного хворого ОСОБА_5 № 1234888 у якій зазначено, що останній звернувся до медичного закладу із скаргами: на нудоту, блювання, головний біль, запаморочення. ОСОБА_5 звернувся самостійно, повторно, від госпіталізації відмовився, зі слів побитий невідомими в смт. Іваничі, вул. Миру, кулаком по голові. Загальний стан хворого середньої тяжкості. 19.07.2023 року ОСОБА_5 від подальшого лікування відмовився, виписаний. При огляді хірурга ОСОБА_5 надав інформацію, що 18.07.2023 о 14:00 год. був побитий невідомим, кулаком в голову справа, по рекомендації направлено до невролога. При МСКТ головного мозку без в/в контрастування встановлено, що на момент обстеження КТ- даних за патологічні чи свіжі посттравматичні зміни кісток черепа та головного мозку не отримано, лівий в/щелепний синус, по показам КТ контроль. Заключний клінічний діагноз ОСОБА_5 ЗЧМТ. Струс головного мозку.

- протоколом огляду речових доказів від 27.07.2023 року, а саме запису з телефону свідка ОСОБА_23 , який записаний на оптичний носій інформації, на якому зафіксовано як ОСОБА_18 і особа чоловічої статі одягнена в футболку синього кольору ОСОБА_25 спілкуються на підвищених тонах з нецензурною лексикою. У протоколі огляду речових доказів присутні фотосвітлини.

- протоколом зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- та кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- та кінозйомки відеозапису з DVD-R диском від 27.07.2023 року, а саме відеозаписом з мобільного телефону належного свідкові ОСОБА_23 , на якому наявний відеозапис на якому зафіксовані події 18.07.2023, а саме дві особи чоловічої статі, а саме ОСОБА_22 (одягнений в синю футболку) та ОСОБА_21 (одягнений в чорну футболку) спілкуються з ОСОБА_23

- протоколом проведення слідчого експерименту від 27.07.2023 року за участю свідка ОСОБА_23 з CD-R диском (слідчий експеримент проводився в м. Нововолиськ), судом безпосередньо досліджений відеозапис даного експерименту у судовому засіданні, на якому зафіксовано як свідок ОСОБА_23 показав на статистові як ОСОБА_25 наніс два удари кулаком лівої руки в область голови ОСОБА_5

- протоколом проведення слідчого експерименту від 29.07.2023 року з потерпілим ОСОБА_5 з CD-R диском (слідчий експеримент проводився в смт. Іваничі) судом безпосередньо досліджений відеозапис даного експерименту у судовому засіданні, на яких зафіксовано як саме, чим і куди ОСОБА_25 наносив йому удари, а саме кулаком лівої руки в область голови з права.

- протоколом проведення слідчого експерименту від 27.07.2023 року за участю потерпілого ОСОБА_5 з CD-R диском (слідчий експеримент проводився в м. Нововолинськ) судом безпосередньо досліджений відеозапис даного експерименту у судовому засіданні. Під час слідчого експерименту ОСОБА_5 вказав місце нанесення ОСОБА_4 кулаком лівої руки йому ударів, а саме в область обличчя голови.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених КПК України, враховуючи, що суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

Відповідно до положень ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Невизнання вини обвинуваченим у даному кримінальному провадженні, суд оцінює критично, як намір уникнути відповідальності за скоєне, оскільки його покази не підтверджені жодним чином та спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами.

При цьому, суд констатує, що покази свідка та потерпілого щодо фактичних обставин, хронології події, узгоджуються як між собою, так і з іншими доказами, а відтак виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винуватим у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Аналізуючи та оцінюючи усі зібрані у кримінальному провадженні та досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, допустимість, належність та достовірність яких не викликає жодних сумнівів, проводячи судовий розгляд у межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, суд вважає із достовірністю встановленою та доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_4 в умисному завданні побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень та його дії слід кваліфікувати за ч. 1 т. 126 КК України.

Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд виходить з класифікації кримінальних правопорушень (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного кримінального правопорушення та обставин його вчинення.

Вирішуючи питання про вид і розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує відповідно до ст. ст. 50, 65-67 КК України, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до кримінального проступку, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який до лікарів нарколога і психіатра за медичною допомогою не звертався, не працює, згідно ст.89 КК України не судимий.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , передбачені ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , передбачені ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Згідно із п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Абзацом 2 п. 2 вищевказаної постанови визначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Зважаючи на вимоги ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень.

При цьому суд вважає необхідним врахувати і те, що відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність, а повинно служити запобіганням до вчинення нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

За таких умов, за глибоким переконанням суду, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, ставлення обвинуваченого до скоєного, з огляду на його майновий стан- не працює, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 126 КК України у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченого та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягаються до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

В судовому засіданні під час допиту ОСОБА_4 встановлено, що він власних офіційних джерел доходу не має, а відтак суд вважає, що штраф як вид покарання навряд чи стане засобом позитивного впливу на його подальшу поведінку.

Обставини, передбачені ч.3 ст.56 КК України, що перешкоджали б ОСОБА_4 виконувати громадські роботи, в ході судового розгляду не встановлено.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 в ході досудового розслідування не обирався. Під час судового провадження клопотання від прокурора про застосування запобіжного заходу не надходило.

Питання речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 124, 368, 370, 371, 373-374 КПК України, суд -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_4 слід рахувати з дня приведення вироку до виконання.

Речові докази у справі:

-відеозапис на якому зафіксовано ОСОБА_26 та ОСОБА_4 , який записаний на оптичний носій інформації та приєднаний до матеріалів кримінального провадження, залишити у матеріалах кримінального провадження;

-медичну карту стаціонарного хворого ОСОБА_5 повернути до КНП «Нововолинська центральна міська лікарня».

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Іваничівський районний суд Волинської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя ОСОБА_1