ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3864/23 Справа № 225/1848/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2023 року Дніпровський апеляційний суд в складі

судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченої ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 , на ухвалу Дзержинського міського суду Донецької області від 08 листопада 2023 року, якою обвинуваченій за ч. 2 ст.114-2 КК України

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки селища Новгородське міста Дзержинська Донецької області, громадянки України, особи з інвалідністю ІІ групи, з середньою спеціальною освітою, одруженої, утриманців не маючої, до затримання працюючої табельником станції Фенольна структурного підрозділу «Станція Краматорськ» регіональної філії «Донецька залізниця», зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 06 січня 2024 року включно, -

ВСТАНОВИЛА:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 08 листопада 2023 року обвинуваченій за ч. 2 ст. 114-2 КК України ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 06 січня 2024 року включно; відмовлено у задоволенні клопотання захисника про застосування альтернативного запобіжного заходу щодо обвинуваченої та звільнення обвинуваченої з-під варти.

В обґрунтування вказаної ухвали суд 1-ї інстанції зазначив, що наявні достатні підстави вважати, що за матеріалами даного кримінального провадження відносно ОСОБА_8 існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Вказані ризики, які враховувались судом при застосуванні та продовженні ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою під час досудового розслідування, на теперішній час також не зникли.

Суд не відхиляє доводів сторони захисту, але вважає, що у даному випадку ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків у справі та запобігання процесуальних ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Доводи апеляційної скарги:

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченої ставить питання про скасування вказаної ухвали місцевого суду та постановлення нової ухвали апеляційною інстанцією, якою просить клопотання прокурора задовольнити частково та застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_3 , тобто за адресою проживання її чоловіка, та покласти наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; не залишати місце виконання запобіжного заходу у період часу з 22.00 години до 06.00 години ранку, повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну. Звільнити ОСОБА_8 з-під варти у залі суду.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник обвинуваченої вказує, що ухвала суду 1-ї інстанції не грунтується на нормах матеріального та процесуального права. Виходячи із тлумачення норм, викладених у ст.ст. 331, 199, 184 КПК України, прокурор зобов?язаний не просто подавати клопотання, але й додавати документи (докази) або викликати свідків, що підтверджують наявність ризиків, передбачених у статті 177 КПК України. Проте, прокурором до клопотання не долучено жодних документів, що вказують на існування або продовження існування ризиків, наведених у ст. 177 КПК України.

Зауважує, що суд 1-ї інстанції лише процитував аргумент ЄСПЛ, проте не застосував вказане рішення.

Звертає увагу, що докази, на яких суд обґрунтував неохідність перебування ОСОБА_8 під вартою, здобуто за допомогою катувань. На теперішній час органами ДБР проводиться відповідне досудове розслідування.

Зазначає, що ОСОБА_8 ніколи не притягувалась до кримінальної відповідальності, характеризується позитивно, має постійну роботу, міцні соціальні зв`язки. Зауважує, що її затримання та катування викликало обурення мешканців смт. Нью-Йорк та суспільний резонанс.

Вважає, що з урахуванням обставин інкримінованого кримінального правопорушення, застосований до ОСОБА_8 запобіжний захід не є пропорційним у розумінні чинного законодавства та Європейської конвенції із прав людини, а тому вважає безпідставним продовження тримання під вартою ОСОБА_8 , а судове рішення суду 1-ї інстанції невмотивованим та необґрунтованим.

Позиції сторін в суді :

В судовому засіданні захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_7 просив його апеляційну скаргу задовольнити з підстав, наведених у ній.

Обвинувачена ОСОБА_8 в судовому засіданні апеляційну скаргу свого захисника підтримав в повному обсязі, просив її задовольнити та обрати їй запобіжний захід не пов`язаний із позбавленням волі.

Прокурор в судовому засіданні заперечувала проти задоволення вимог апеляційної скарги захисника обвинуваченої, ухвалу суду 1-ї інстанції просив залишити без змін.

Висновки суду:

Заслухавши учасників судового розгляду, перевіривши доводи апеляційної скарги та надані матеріали, колегія суддів вважає наступне:

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Нормами частини 2 цієї статті визначено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до наданих матеріалів, колегією суддів встановлено, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. ч. 2 ст. 114-2 КК України, тобто у поширенні інформації про переміщення та розташування Збройних Сил України, за можливості їх ідентифікації на місцевості, якщо така інформація не розміщувалась у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, вчиненому в умовах воєнного стану.

Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 08 листопада 2023 року було продовжено обвинуваченій ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 06 січня 2024 року включно, без визначення розміру застави.

Суд першої інстанції встановив, що обраний відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який спливає, відповідає характеру та тяжкості діяння, яке їй інкримінується, суспільну небезпеку інкримінованого ОСОБА_8 кримінально протиправного діяння, обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченою кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченої винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона обвинувачується; особу обвинуваченої та її стан здоров`я, з огляду на введений в Україні воєнний стан, що суттєво обмежує можливість виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, суд прийшов до висновку про наявність існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та об`єктивне існування обставин, які виправдовують тримання під вартою ОСОБА_8 , що не були спростовані стороною захисту.

Судом враховано положення абз. 8 ч. 4 ст. 183 КК України, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України. Суд 1-ї інстанції не вбачав підстав для визначення розміру застави обвинуваченій, оскільки застосування застави не відповідатиме тяжкості та характеру інкримінованого кримінального правопорушення.

Відповідно до виділених матеріалів провадження, на розгляді Дзержинського міського суду Донецької області перебуває обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України.

В рамках даного кримінального провадження ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою 01.05.2023 року.

Під час підготовчого судового засідання в суді 1-ї інстанції вирішено клопотання прокурора про продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 06 січня 2024 року, включно. У задоволенні клопотання захисника про застосування альтернативного запобіжного заходу щодо обвинуваченої та звільнення її з-під варти, відмовлено.

Перевіривши доводи апеляційної скарги сторони захисту, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції, відповідно до ст. 177 КПК України, повно та об`єктивно досліджені усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження цього запобіжного заходу, а також враховані інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в тому числі дані про особу обвинуваченої, які в сукупності, давали суду 1-ї інстанції достатні підстави вважати, що обвинувачена ОСОБА_8 може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, суд 1-ї інстанції правильно дійшов висновку, що обвинувачена ОСОБА_8 може переховуватися від суду, оскільки вона обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти основ національної безпеки України, за який законом передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років, існує ризик, що обвинувачена ОСОБА_8 з метою ухилення від кримінальної відповідальності, розуміючи тяжкість та невідворотність покарання, яке відповідно до діючого законодавства, пов`язане із позбавленням волі, може переховуватися від суду. Крім того, обвинувачена ОСОБА_8 зареєстрована та проживає у смт. Нью-Йорк Донецької області, тобто на території області в якій на даний час відбуваються активні бойові дії, де лінія бойового зіткнення в повній мірі тимчасово не контролюється органами державної влади України, вказаний факт може призвести до ухилення обвинуваченої від кримінальної відповідальності.

Також, колегія суддів погоджується, що наявний ризик того, що обвинувачена ОСОБА_8 може знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які стосуються обставин вчинення кримінального правопорушення, тобто речі, які можуть бути знайдені та визнані у встановленим законом порядку речовими доказами у справі.

Суд 1-ї інстанції правильно дійшов висновку, що обвинувачена ОСОБА_8 може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні шляхом погроз, підкупу, вмовлянь з метою дачі показань на її користь. Такий ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену ст. 23 КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, тобто безпосереднього сприймання під час судового засідання судом таких показань. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України. Тобто, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Також наявний ризик вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому вона обвинувачується, оскільки ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання виключно у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років, вона обвинувачується у вчиненні злочину під час воєнного стану. Таким чином, враховуючи характер обвинувачення, суд вважає, що вона може вчинити інші аналогічні кримінальні правопорушення, чи продовжити вчинити кримінальне правопорушення у якому обвинувачується, оскільки обвинувачується у неодноразовому поширенні інформації про переміщення та розташування Збройних Сил України.

Із наданих матеріалів вбачається, що прокурором належним чином обґрунтована наявність ризиків передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Отже, суд 1-ї інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання та продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , правильно прийшов до висновку, що ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не зменшилися та продовжують існувати, а тому неможливо на даний час застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Колегією суддів при перевірці законності та доцільності продовження обвинуваченій ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховано характер скоєного умисного кримінального правопорушення проти основ національної безпеки України в період дії воєнного стану, особу обвинуваченої, яка офіційно працювала, одружена, раніше не судима.

В наданих матеріалах провадження та стороною захисту під час апеляційного розгляду не надано відомості про стан здоров`я обвинуваченої ОСОБА_8 , які б виключали можливість її перебування під вартою.

Доводи захисника про можливе катування ОСОБА_8 під час досудового розслідування на даний час не доведені, жодних об`єктивних підстав вважати про наявність вказаних доводів обґрунтованими, захисником до суду не надано. Як вбачається із самої апеляційної скарги захисника обвинуваченої, на теперішній час органами ДБР проводиться відповідне розслідування, тобто на даний час не встановлено таких фактичних даних.

Можливість проживання ОСОБА_8 у м. Кам`янське Донецької області не виключає наявності заявлених ризиків, які на даний час є достатніми для тримання під вартою обвинуваченої.

Доводи сторони захисту щодо відсутності заявлення прокурором про допит свідка на підтвердження чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не спростовує наявність ризику впливу на свідків та не виключає наявності інших заявлених ризиків, що на даний час є безумовною підставою для тримання обвинуваченої ОСОБА_8 під вартою, а тому доводи захисника в цій частині є необґрунтованими.

Отже, колегією суддів, враховуючи наявність заявлених ризиків передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які є вкрай вірогідними, приходить до висновку, що на даний час існують беззаперечні підстави для продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою та неможливості обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Разом з тим, чинний КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачені обов`язково, тобто, поза всяким сумнівом, здійснюватимуть відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вони мають реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні надалі.

Колегія суддів вважає, що у обвинуваченої ОСОБА_8 відсутні будь-які стримуючі фактори для забезпечення належної, законної поведінки, у разі обрання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, що беззаперечно свідчить про наявність заявлених ризиків та доцільнить такого виняткового запобіжного заходу. Фактично, її належна процесуальна поведінка та відсутність спроб передбачених у ст. 177 КПК України зумовлені не її високими моральними якостями, а дієвістю обраного запобіжного заходу.

Передчасними є доводи захисника, в частині оцінки доказів винуватості обвинуваченої у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та обґрунтованості пред`явленого обвинувачення, так як кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду, а відповідна оцінка діянню особи здійснюється судом лише під час ухвалення остаточного судового рішення за результатами розгляду кримінального провадження.

Отже, доводи захисника не спростовують висновків суду про необхідність продовження строку тримання під вартою щодо нього, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи судом, які були б підставою для скасування ухваленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

На даний час, таке обмеження права ОСОБА_8 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що зміна або застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої ОСОБА_8 і виключити ризики, пов`язані із звільненням її з-під варти.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування або зміни ухвали суду, колегією суддів не встановлено. Тому апеляційні вимоги захисника обвинуваченої задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 , на ухвалу Дзержинського міського суду Донецької області від 08 листопада 2023 року залишити без задоволення.

Залишити без змін ухвалу Дзержинського міського суду Донецької області від 08 листопада 2023 року, якою обвинуваченій ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 06 січня 2024 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4