СВАЛЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №306/1651/21
Провадження №1-кп/306/65/23
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 жовтня 2023 року м. Свалява
Свалявський районний суд Закарпатської області в складі:
головуючого- судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
За участі сторін кримінального провадження:
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника-адвоката ОСОБА_5
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями такий передано для розгляду судді Свалявського районного суду Закарпатської області ОСОБА_6 .
Відповідно до ухвали судді Свалявського районного суду Закарпатської області від 29.09.2021 року призначено підтоговче судове засідання у справі.
Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 11.08.2023 року обвинувальний акт передано для розгляду судді Свалявського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 (розпорядження суду від 09.08.2023 року за №43/01-07 про звільнення з посади судді ОСОБА_6 у відставку).
Підготовче засідання призначено на 14:00 годину 30.10.2023 року.
Прокурор у підготовчому судовому засіданні просить призначити справу до судового розгляду.
Захисник-адвокат ОСОБА_5 , яки діє в інтересах ОСОБА_4 та обвинувачений у підготовчому судовому не заперечують щодо призначення справи до судового розгляду.
Потерпіла ОСОБА_7 та її представник-адвокат ОСОБА_8 у підготовче засідання не з`явилися, подали заяву (вх.№8735) про проведення підгтовчого засідання у їх відсутності.
Вивчивши обвинувальний акт з додатками, вислухавши доводи учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 190, ч.4 ст.358 КК України необхідно повернути прокурору, при цьому виходить з такого.
Відповідно до ст. 2 КПК України - завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно ч.4 ст.110 КПК України - обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.
Вимоги до складання обвинувального акту та матеріалів, які до нього додаються, визначені ст.291 КПК України, які є вичерпними та розширеному тлумаченню не підлягають.
Відповідно ст. 291 КПК України - обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); розмір пропонованої винагороди викривачу; дату та місце його складення та затвердження.
Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод однією із гарантій права на справедливий суд, відповідно до пункту «а» частини третьої статті 6, є негайна і детальна поінформованість зрозумілою для обвинуваченого мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього. Норми КПК України покладають на суд обов`язок роз`яснити обвинуваченому суть обвинувачення (ст. 348 КПК України), а потерпілому надає право підтримувати обвинувачення у випадку відмови прокурора від державного обвинувачення, а також ряд інших прав, безпосередньо пов`язаних з обвинуваченням (ст.56 КПК України). Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 у справі «Камасінскі проти Австрії» № 9783/82, п. 79).
Крім того, Суд констатував, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду ( рішення від 25.03.1999 у справі «Пелісьєта Сассі проти Франції», п.52).
Практика Європейського суду з прав людини орієнтує, що обвинуваченням визнається офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про наявність припущення про вчинення особою кримінально караного правопорушення й при цьому стосується саме змісту фактичних обставин кримінального правопорушення, оскільки в контексті статті 6 Конвенції Європейський суд з прав людини покликаний убачати, що приховано за зовнішньою стороною справи, та досліджувати реалії розглядуваної справи («Девеер проти Бельгії» від 27 лютого 1980 року). Конкретності саме змісту обвинувачення стосується й рішення Європейського суду у справі «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року. Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47). Таким чином, висунуте особі обвинувачення повинно бути зрозумілим як сторонам кримінального провадження, так і суду.
У відповідності до усталеної практики Верховного Суду, у разі виділення матеріалів кримінального провадження стосовно інших співучасників кримінального правопорушення в окреме провадження, посилання в обвинуваченні на прізвища вказаних осіб є неприпустимим (з огляду на те, що, зокрема у відповідності до ч. 2 ст. 42 КПК України - обвинуваченим є особа, щодо якої обвинувальний акт передано до суду, саме з цього моменту особа набуває статусу обвинуваченого).
В обвинувальному акті зазначено: "внаслідок вчинення ОСОБА_4 за попередньою змовою групою осіб разом з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та невстановленою досудовим розслідуванням особою жіночої статті, передбачених злочинним планом узгоджених протиправних дій, вчупереч волі законного власника майна ОСОБА_7 останній спричинено матеріальну шкоду в особливо великих розмірах на загальну суму 3 343 725 грн...."
Тому суд вказує на порушення презумпції невинуватості при викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення та формулюванні обвинувачення, оскільки в обвинувальному акті, викладаючи фактичні обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 інкримінованих кримінальних правопорушень, прокурором у обвинуваченні, яке він вважає встановленим, як співучасників зазначено інших конкретних оіб, а саме ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які не є обвинуваченими у цьому провадженні та позбавлені права на особисту присутність при розгляді цього кримінального провадження, що свідчить про порушення права цих осіб на захист (неприпустимість зазначення у формулюванні обвинувачення осіб, яким не пред`явлено обвинувачення узгоджується із практикою ЄСПЛ, у висновках якого відображений принцип, що забороняє формування передчасної позиції суду, яка б відображала думку про те, що особа, обвинувачена у вчиненні злочину, є винуватою ще до того, коли її вина буде доведена відповідно до закону. Зокрема у справі «Хужін та інші проти Росії» ЄСПЛ зазначив, що положення ч.2 ст. 6 Конвенції (презумпція невинуватості) спрямоване на те, щоб убезпечити обвинувачену особу від порушень її права на справедливий суд упередженими твердженнями, що тісно пов`язані з розглядом її справи в суді).
Відповідно до вимог ч.3 ст.314 КПК України - суд має право зі стадії підготовчого судового засідання повернути обвинувальний акт прокурору, якщо невідповідність обвинувального акта вимогам ст.291 КПК України є суттєвою та не дає можливості для призначення провадження до розгляду.
Керуючись ст. 291, 314, 371, 372, 392-393, 395 КПК України, суд
Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Свалявський районний суд Закарпатської області.

ГОЛОВУЮЧИЙ - СУДДЯ ОСОБА_1