Провадження № 1-«кс»/522/6488/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2023 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ Відділу поліції № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 , внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000738 від 25.05.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, про арешт майна, -

за участю сторін кримінального провадження:

слідчого - ОСОБА_5 ,

власника майна - ОСОБА_6 ,

представника власника майна - адвоката ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

Згідно клопотання, слідчим відділом відділу поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Одеській області здійснюється досудове розслідування по матеріалам кримінального провадження №0000738, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.05.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, 15.05.2023 року до ЧЧ відділу поліції №2 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області надійшов рапорт від ст. інспектора 2-го відділу управління протидії кіберзлочинам в Одеській області ДКП Національної поліції України про те, що до УПК в Одеській області ДКП НПУ надійшла заява від гр. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в якій остання просить вжити заходів правового характеру до невстановленої особи, яка 21.04.2023 року таємно заволоділа належними їй грошовими коштами з кріптогаманця у розмірі 24 600 доларів США. ЖЄО - 11150.

Під час досудового розслідування в порядку ст. 40 КПК України було надано доручення УПК в Одеській області ДКП НПУ. Так, при відпрацювання доручення Співробітниками 2-го відділу Управління протидії кібезлочинам в Одеській області Департаменту кіберполіції Національної поліції України було встановлено особу, яка імовірно причетна до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, а саме ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 та користується номером мобільного телефону « НОМЕР_1 ».

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна щодо суб`єкта встановлено, що квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , знаходиться у приватній спільній частковій власності ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

В подальшому, 11.10.2023 року на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого було виявлено та вилучено наступні предмети:

1.Ноутбук марки «hp», моделі «RTL8821CE» «TPN-C139», SN: CND1514427, в корпусі сірого кольору, із зарядним пристроєм до нього, який поміщено до спеціального сейф пакету № SUD 3058428.

2.Флеш-накопичувачі марки «Transcend» 8 GB, в корпусі чорного кольору, марки «Kogitech», в корпусі чорного кольору, який поміщено до спеціального сейф пакету № PSP 2188131.

3.Мобільний телефон марки «Ipnone 11», ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 , з сім-карткою мобільного оператора ТОВ «лайфселл» НОМЕР_1 , в корпусі чорного кольору, який поміщено до спеціального сейф пакету № PSP 2188132.

4.Ноутбук марки «Asus», моделі «AW-NE785H», ID: MSQE8PNE785H, в корпусі коричневого кольору, із зарядним пристроєм до нього, який поміщено до спеціального сейф пакету № PSP 2188133.

Вказані речі та документи було оглянуто та визнано речовим доказом.

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримала, посилаючись на викладені в ньому обставини та просили його задовольнити.

Адвокат ОСОБА_7 та власник майна заперечували проти задоволення клопотання, просили повернути власнику його майно, про що надали відповідне письмове заперечення.

Розглянувши клопотання, вивчивши матеріали які обґрунтовують його доводи, заслухавши думку учасників судового засідання, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною 2 ст. 170 КПК України встановлено, що метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Відповідно до ст. 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності». Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і ніхто не може бути протиправне позбавлений права власності (ст. 41 Конституції України).

Відповідно до ст. 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Крім того, відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).

Враховуючи викладене вище та практику ЄСПЛ, застосування якої є безумовною складовою національного законодавства, є обґрунтовані підстави накладення арешту на відповідне майно, що при наявних обставинах кримінального провадження є виправданим та пропорційним заходом забезпечення кримінального провадження, який при наявних потребах досудового розслідування виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи особи, як арешт майна, який також необхідно накласти з метою забезпечити можливість проведення відповідних експертиз.

Згідно з ч.1 ст. 131 КПК України, захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Слідчим в клопотанні конкретно вказаний перелік майна, на яке належить накласти арешт, а також до нього додані документи, якими він обґрунтовує його доводи.

Крім того, клопотання слідчого про арешт майна подано до суду у строк, зазначений ст. 171 КПК України.

Таким чином, суд вважає, що клопотання є законним, обґрунтованим, та підлягає задоволенню.

Згідно ч. 3 ст. 173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилучено майна.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Відділу поліції № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене в ході проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до переліку в описовій частині ухвали.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: