ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3996/23 Справа № 202/3169/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 (приймає участь в

режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_7 (приймає участь в

режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження №0000142 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2023 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255, ч.3ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України, якому продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 22 січня 2024 року,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі та в доповненні до апеляційної скарги захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати як незаконну, постановити нову ухвалу якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, або зменшити розмір застави до мінімально можливого, окрім того, в доповненні до апеляційної скарги просить скасувати ухвалу в частині відмови йому у роз`ясненні судового рішення від 06.10.2023 року та в цій частині призначити новий судовий розгляд, оскільки КПК України не передбачає розгляд заяви про роз`яснення судового рішення разом з розглядом клопотань про зміну чи продовження строків запобіжного заходу, також одна частина обгрунтувань ухвали суду протирічить іншій, а тому така відмова була незаконною.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що прокурором до клопотання не було долучено жодних доказів, стороні захисту та суду докази також не надавались, тому суд їх не досліджував і не посилався на них.

Окрім того, суд не досліджував та не встановлював наявність чи відсутність обгрунтованої підозри, не врахував вимоги ст.178 КПК України та не дотримався ст.193 КПК України.

Посилається на те, що ОСОБА_7 та його малолітня дитина є особами з інвалідністю, обвинувачений не має можливості належно лікуватися в СІЗО, є раніше не судимим, має міцні соціальні зв`язки та матір похилого віку, яка страждає на певні захворювання та потребує догляду.

Сім`я обвинуваченого утримується виключно за рахунок доходу його дружини, який використовується на оренду житла та на утримання дитини, яка потребує постійного медичного догляду.

Стверджує, що обвинувачення є неконкретним, необгрунтованим, а тому суд мав повернути обвинувальний акт прокурору як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

Зазначає, що суд першої інстанції порушив умови та порядок застосування практики ЄСПЛ.

Звертає увагу на те, що судом обвинуваченому визначено заставу, яка є надмірною для нього, при цьому не враховано його тяжкий матеріальний та сімейний стан, а також, що він 15 місяців перебуває під вартою.

Посилається на те, що судом не обгрунтовано неможливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, при цьому стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків.

Стверджує, що одним із засобів забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків є застосування засобу електронного контролю, який дає можливість виключити ризик переховування.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2023 року ОСОБА_7 було продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 22 січня 2024 року, також визначено заставу в розмірі 400 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 073 600 грн.

Суд першої інстанції в обґрунтування свого рішення зазначив, що ОСОБА_7 , перебуваючи на свободі, може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, які ще не допитані, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачується у вчиненні двох особливо тяжких злочинів, пов`язаних з незаконним обігом психотропних речовин в складі злочинної організації, за ознаками створення та керівництва такою організацією, окрім того, судом враховано покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним, його вік, відсутність міцних соціальних зв`язків та постійного джерела доходу, проживання у м. Марганець, який розташований неподалік від зони бойових дій.

Від прокурорів - процесуальних керівників не надійшло клопотання про їх участь у розгляді провадження під час апеляційного перегляду, у зв`язку з чим відповідно до ст.4221 КПК України розгляд апеляційної скарги проведено у відсутність прокурора, проти чого не заперечували обвинувачений та захисник.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу захисника та просили її задовольнити, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги захисника підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до матеріалів провадження, на розгляді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області перебуває обвинувальний акт № 0000142 щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255, ч.3ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України.

З матеріалів провадження вбачається, що ухвалою слідчого судді від 20.08.2022 року до ОСОБА_7 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому продовжувався.

Прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції 24.11.2023 року було заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 з підстав наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Згідно із ч. 2 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Згідно із ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Однак вказаних вимог кримінального процесуального закону суд першої інстанції належним чином не дотримався, оскільки постановлюючи ухвалу про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому не врахував вимоги, передбачені ч.4 ст.182 КПК України, та відповідно до ч.3 ст.183 КПК України не обгрунтував визначений розмір застави, що перевищує визначену КПК України граничну межу.

Таким чином, рішення суду про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 ухвалено з порушенням вимог кримінального процесуального закону, що, відповідно до ст. 412 КПК України, є підставою для скасування ухвали та постановлення нової ухвали судом апеляційної інстанції.

Розглядаючи вказане клопотання прокурора, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст.ст. 199, 331 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що доводи поданого клопотання є обґрунтованими.

Так, колегія суддів вважає, що наявні ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи на свободі, може: - переховуватися від суду, оскільки обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, проживає у м. Марганець, який розташований неподалік від зони бойових дій, що ускладнює криміногенну обстановку та ускладнює виклик осіб; - незаконно впливати на свідків, які ще не допитані судом, що підтверджується журналом судового засідання від 24.11.2023 року, відповідно до якого, свідки в судове засідання не з`явились; - вчинити інше кримінальне правопорушення, про що свідчить тривалість злочинної діяльності вказаної організації, кількість епізодів та тих обставин, що грошові кошти, отримані від збуту психотропних речовин, були єдиним джерелом прибутку для обвинуваченого, при цьому враховується тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним, а також, особу обвинуваченого, який не має постійного джерела доходу.

Також слід врахувати наявність введеного в Україні воєнного стану, оскільки вказана обставина суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.

Таким чином, судом апеляційної інстанції встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а тому для їх запобігання необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Підстав для застосування судом до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає, з огляду на вищевикладені обставини, а також з урахуванням обставин інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, відповідно до яких ОСОБА_7 діяв у складі злочинної організації, де він здійснював керівництво цією організацією.

Колегія суддів вважає, що при вирішенні питання застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, суд апеляційної інстанції виходить з того, що: - особисте зобов`язання не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого з огляду на тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він обвинувачується, та встановлені ризики; - заяв про взяття на поруки обвинуваченого не надходило; - домашній арешт, з огляду на інкриміновані обвинуваченому кримінальні правопорушення, не є дійовим запобіжним заходом щодо обвинуваченого, оскільки вказаний запобіжний захід не буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії його належної процесуальної поведінки.

Посилання захисника ОСОБА_6 на те, що тяжкість вчиненого злочину не є достатньою підставою для тримання особи під вартою не може бути взято до уваги, оскільки запобіжний захід продовжено з урахуванням всіх обставин, особи обвинуваченого.

Доводи апеляційної скарги про те, що клопотання прокурора та додатки до нього не було вручено стороні захисту не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Відповідно до журналу судового засідання сторона захисту не просила час на додаткове ознайомлення з матеріалами клопотання.

Твердження захисника про те, що прокурором до клопотання не долучено жодних доказів та, що ризики є недоведеними, не заслуговують на увагу, оскільки судом апеляційної інстанції встановлено, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 відповідає вимогам ч.3 ст.199 КПК України, так як в ньому, в тому числі, зазначені обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, а також щодо неможливості застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності обгрунтованої підозри та, що обвинувачення є неконкретним, не можуть бути взяті до уваги, оскільки обгрунтованість підозри була належним чином перевірена судом першої інстанції під час вирішення питання щодо застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, запобіжний захід продовжено щодо особи, обвинувальний акт щодо якої розглядається судом, та встановлення обставин суб`єктивної та об`єктивної сторони кримінального правопорушення є задачею судового розгляду, відповідно до якого, у випадку встановлення відсутності складу кримінального правопорушення постановлюється виправдувальний вирок.

Твердження захисника щодо посилання суду першої інстанції на попередні судові рішення, якими було обрано та продовжено запобіжний захід, як на преюдиціальні, колегія суддів вважає таким, що не є підставою для скасування ухвали суду, оскільки попередні судові рішення в цьому випадку не мають преюдиціального значення відповідно до ст.90 КПК України, разом з цим, слід зазначити, що судом апеляційної інстанції обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з урахуванням обставин кримінального провадження, особи обвинуваченого та наявних ризиків.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_8 можливо застосувати більш м`який запобіжний захід, аніж тримання під вартою, оскільки обвинуваченому ОСОБА_9 у цьому кримінальному провадженні обраний запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, не заслуговують на увагу, так як вказівка на обрання запобіжного заходу ОСОБА_9 виходить за межі ухвали, що оскаржується.

Посилання захисника на те, що ОСОБА_7 та його малолітня дитина є особами з інвалідністю, обвинувачений не має можливості належно лікуватися в СІЗО, є раніше не судимим, має міцні соціальні зв`язки та матір похилого віку, яка страждає на певні захворювання та потребує догляду колегія суддів вважає такими, що не зменшують заявлені у кримінальному провадженні ризики, окрім того, відсутні відомості на підтвердження неможливості перебування обвинуваченого під вартою у зв`язку із станом здоров`я.

Враховуючи наведене, виходячи з вимог п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційну скаргу захисника необхідно задовольнити частково, ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2023 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання прокурора та продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 22.01.2024 року включно.

В силу ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно із ч. 5 ст. 182 КПК України із змінами, внесеними згідно із Законом № 1774-VIII від 06.12.2016 року, розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

З урахуванням тих обставин, що обвинувачений ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочинів, пов`язаних з незаконним обігом психотропних речовин в складі злочинної організації, за ознаками створення та керівництва такою організацією, а також враховуючи обставини кримінального правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_7 , майновий і сімейний стан обвинуваченого, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне визначити заставу в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який на 01.01.2023 року встановлено в розмірі 2684 грн, що становить 805 200 грн і вважає, що саме такий розмір застави достатньою мірою гарантуватиме виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Виключних обставин, які б давали підстави визначити заставу у більшому розмірі, колегією суддів не встановлено, не викладено таких доводів і судом першої інстанції.

Що стосується вимог захисника про скасування ухвали суду в частині відмови йому у роз`ясненні судового рішення від 06.10.2023 року та призначення цій частині нового судового розгляду, то колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки у провадженні 11-кп/803/3996/23 судді-доповідачу ОСОБА_2 передано на розгляд в апеляційному порядку матеріали за апеляційною скаргою щодо вирішення питання в частині продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , апеляційна скарга на ухвалу суду про відмову у роз`ясненні судового рішення автоматизованою системою документообігу суду не передавалась. Крім того, захисник в суді апеляційної інстанції підтримав апеляційну скаргу лише в частині розгляду запобіжного заходу.

Щодо посилання захисника на роз`яснення судового рішення суду апеляційної інстанції відповідно до ст.418 КПК України, то така вимога є передчасною.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2023 року задовольнити частково.

Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24 листопада 2023 року щодо ОСОБА_7 в частині запобіжного заходу скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вигляді тримання під вартою до 22 січня 2024 року включно.

Визначити заставу у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 805 200 грн, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У випадку внесення застави, вважати, що ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді застави та покласти на нього наступні обов`язки: не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; прибувати до суду за першою вимогою; утримуватись від спілкування зі свідками у цьому кримінальному провадженні.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, визначити два місяці з моменту внесення застави.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти, внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти, у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_7 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ _________ __________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4