Справа № 991/9073/23
Провадження № 1-кс/991/9153/23
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ВСТУПНА ЧАСТИНА [І].

Дата і місце постановлення [1-1].

17 жовтня 2023 року, місто Київ.

Назва та склад суду, секретар судового засідання [1-2].

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 (надалі слідчий суддя).

Найменування (номер) кримінального провадження [1-3].

Кримінальне провадження за № 0001473 від 04.09.2023 року.

Прізвище, ім`я і по батькові підозрюваного, обвинуваченого, рік, місяць і день його народження, місце народження і місце проживання [1?4].

За інформацією витягу з ЄРДР підозрювані відсутні.

Закон України про кримінальну відповідальність, що передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється, обвинувачується особа [1-5].

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 191 КК України.

Сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження [1-6].

Прокурор Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Офісу Генерального прокурора ОСОБА_2 (надалі прокурор).

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА [ІІ].

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається [2-1].

Вирішується питання про повернення прокурору клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні за № 0001473 від 04.09.2023 року.

Питання про повернення зазначеного клопотання вирішується за ініціативою слідчого судді.

Встановлені слідчим суддею обставини із посиланням на докази, а також мотиви неврахування окремих доказів [2-2].

Слідчий суддя встановив таке.

Прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна.

Слідчий суддя дослідив клопотання детектива з доданими до нього матеріалами.

Мотиви, з яких слідчий суддя виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався [2-3].

Слідчий суддя дійшов висновку про таке.

Відповідно до вимог ч. 1 і п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України: «Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є арешт майна».

Відповідно до вимог ч. 1 і п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України: «Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи».

Відповідно до вимог ч. 1 і п. п. 1-4 ч. 2 ст. 171 КПК України: «З клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання».

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 171 КПК України: «Слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні».

Слідчий суддя встановив, що клопотання детектива про арешт майна не відповідає вимогам ст. 171 КПК України, а саме у цьому клопотанні не зазначені документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, третіми особами таким майном, хоча серед переліку речей є комп`ютерна техніка, мобільні телефони з сім-картками та флеш-накопичувачі.

Посилання прокурора у зазначеному аспекті на ухвали слідчих суддів ВАКС про дозволи на проведення обшуків житла чи інших володінь осіб є безпідставними, оскільки ці ухвали є лише дозволами на проведення обшуку, тобто слідчої дії заданням і метою якої є відшукання та виявлення певних речей, документів тощо, а не їх вилучення (ст. ст. 234 і 235 КПК України), а тимчасове вилучення речей, які мають значення для кримінального провадження є визначеними нормами кримінального процесуального права дискреційними повноваженнями прокурора/детектива (ч. 7 ст. 236 КПК України), що відображається у протоколі обшуку та відповідному додатку до нього.

Слідчий суддя, з огляду на наведене і вимоги ч. 3 ст. 172 КПК України, вважає що існують підстави для повернення клопотання прокурору і встановлення строку в сімдесят дві години для усунення зазначених недоліків.

Слідчий суддя, з огляду на викладене, керуючись вимогами ч. 3 ст. 172 КПК України, дійшов висновку про необхідність повернення клопотання прокурору та встановлення строку в сімдесят дві години для усунення недоліків.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА [ІІІ].

Висновки слідчого судді [3-1].

Слідчий суддя постановив.

Клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні за № 0001473 від 04.09.2023 року повернути прокурору Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 і встановити йому строк у сімдесят дві години для усунення недоліків.

Строк і порядок набрання ухвалою законної сили та її оскарження [3?2].

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1