УХВАЛА

25 січня 2024 року

м. Київ

справа № 363/3282/18

провадження № 51-8485 ск 18

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 03 серпня 2022 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 17 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_5 ,

встановив:

У касаційній скарзі потерпіла ОСОБА_4 порушує питання про перегляд вказаних судових рішень в касаційному порядку.

Статтею 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) встановлено вимоги, яким повинна відповідати касаційна скарга. Зокрема, відповідно до п. 4 ч. 2 цієї статті у касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Відповідно до ст. 438 КПК підставами для зміни або скасування судових рішень судом касаційної інстанції є: істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.

Посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати конкретні порушення закону, що є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи, тобто не тільки висунути на підтвердження допущених судом порушень переконливі факти, але й аргументувати як саме ці порушення істотно позначилися на законності та обґрунтованості судового рішення.

Так, потерпіла ОСОБА_4 зазначає про незаконність вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 03 серпня 2022 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 17 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_5 у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. При цьому не наводить таких порушень КПК, які з огляду на положення статей 370, 404, 412, 419 КПК слугували б підставою для скасування оскаржуваних судових рішень.

Натомість, потерпіла, надаючи свою оцінку доказам, заперечує правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження та посилається на неповноту досудового слідства та судового розгляду, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Слід зазначити, що касаційний суд позбавлений можливості самостійно досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскаржуваних судових рішеннях, а лише виходить із фактичних обставин, встановлених судами попередніх інстанцій.

Крім того, оскаржуючи недотримання судом апеляційної інстанції вимог, передбачених ст. 419 КПК, потерпіла фактично не погоджується із мотивами прийняття рішення апеляційним судом, що не є тотожним з ненаданням судом відповіді на доводи її апеляційної скарги.

Відсутність у скарзі належного обґрунтування з огляду на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне залишити без руху касаційну скаргу, надавши представнику потерпілої строк для усунення недоліків.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:

Касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 03 серпня 2022 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 17 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_5 залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків протягом десяти днів із дня отримання копії ухвали.

Роз`яснити, що касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_6 ОСОБА_2 ОСОБА_3