печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві судове провадження за скаргою адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність слідчого Головного слідчого управління Національної поліції України, яка полягає у неповерненні тимчасового вилученого майна, під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №000035 від 11.01.2022 р. ,-

ВСТАНОВИВ:

08.09.2023 до Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого Головного слідчого управління Національної поліції України, яка полягає у неповерненні тимчасового вилученого майна, під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №000035 від 11.01.2022 р.

В обґрунтування доводів та вимог скарги зазначено, що 27.02.2023 року в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України проведено обшук у квартирі за адресою АДРЕСА_1 в рамках кримінального провадження №0000035 від 11.01.2022 року за результатами якого, вилучено: чотири банківські картки «ПриватБанк»: № НОМЕР_1 ; № НОМЕР_2 ; НОМЕР_3 ; НОМЕР_4 , тримач до сім карти НОМЕР_5 ; грошові кошти, загальною сумою 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень, мобільний телефон марки «Iphone 8», ІМЕІ: НОМЕР_6 , мобільний телефон марки «Iphone 6S», сірого кольору, ІМЕІ: НОМЕР_7 , відео реєстратор марки «HIRVISION» модель PS-7104HQHI, серії НОМЕР_8 , тримач до сім-карти № НОМЕР_9 , електронні ваги сірого кольору, радіочастотний детектор хвильового сигналу, мобільний телефон марки «Iphone 14 pro max» ІМЕІ1: НОМЕР_10 , ІМЕІ2: НОМЕР_11 .

31.08.2023 від офісу Генерального прокурора отримано копію ухвали Печерського районного суду міста Києва від 02.03.2023 року у справі №757/8261/23-к, якою легалізовано обшук проведений 27.02.2023 року у квартирі за адресою АДРЕСА_1 .

Адвокат зазначає, що підставою проведення обшуку в квартирі, яка належить ОСОБА_4 , стало те, що в ній нібито проживає ОСОБА_5 , який причетний до вчинення злочинів, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 369 КК України, оскільки під час досудового розслідування кримінального №0000035 встановлено, що ОСОБА_5 є учасником вказаного злочиного угрупування.

Однак, станом на 06.09.2023 року ОСОБА_5 , на якого вказано в ухвалі та, ОСОБА_4 про підозру ніхто не повідомляв, хоча досудове розслідування вже триває понад 20 місяців, а всім особам, які причетні до вказаного правопорушення повідомлено про підозру ще більше ніж 6 місяців, тому майно ОСОБА_4 продовжує безпідставно утримуватися органом досудового розслідування понад 6 місяців.

Отже, на думку адвоката, слідчий незаконно та безпідставно утримує майно ОСОБА_4 , у зв`язку з чим воно підлягає поверненню.

Особа, що подала скаргу в судове засідання не з`явилася, про місце і час розгляду скарги повідомлена належним чином, до суду адвокатом було направлено заяву про те, що скаргу підтримує та просить розглядати у його відсутність.

Слідчий/прокурор у судове засідання не з`явились, однак були подані заперечення від прокурора та слідчого на скаргу, в яких представники сторони обвинувачення заперечували щодо задоволення скарги. Зазначили, що ухвалою слідчого судді від 02.03.2023 у справі №757/8261/23-к було легалізовано проведений обшук та надано дозвіл на вилучення речей на поверненні яких наполягає адвокат. Вилучені речі визнанні речовими доказами, у кримінальному провадженні.

Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею не здійснювалась.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність не з`явившихся осіб, на підставі наданих доказів.

Вивчивши скаргу, дослідивши матеріали провадження, приходжу до наступного висновку.

Вивчивши скаргу, дослідивши матеріали скарги, заслухавши учасників процесу, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

За своїм змістом подана скарга направлена на повернення вилученого майна у ході проведеного обшуку, через призму оскарження бездіяльності прокурора/слідчого.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Судовим розглядом встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000035 від 11.01.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 369, ч. 3 ст. 307 КК України.

З ухвали слідчого судді від 02.03.2023 вбачається, що 27.02.2023 до Головного слідчого управління Національної поліції України надійшов рапорт працівників Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про знаходження речей та документів, які мають значення для досудового розслідування і можуть бути використані як докази, знаходяться за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 та можуть бути знищені.

У зв`язку з наявністю невідкладного випадку, пов`язаного з рятуванням майна - предметів і документів, які мають значення доказів для досудового розслідування, 27.02.2023, проведено невідкладний обшук у будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки були достатні підстави вважати, що у вказаній квартирі знаходяться предмети і документи, які можуть бути знищені, спотворені, пошкоджені у випадку зволікання із негайним проведенням указаної слідчої дії.

02.03.2023 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва у справі №757/8261/23-к було надано дозвіл на проведення обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_4 , де фактично проживає ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання та вилучення наступного майна:

1.Чотири банківські картки «ПриватБанк»: № НОМЕР_1 ; № НОМЕР_2 ; НОМЕР_3 ; НОМЕР_4 ;

2. Тримач до сім карти НОМЕР_5 ;

3.Поліетиленовий пакет з речовиною рослинного походження, темно зеленого кольору в подрібненому стані;

4.Грошові кошти, загальною сумою 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень;

5.Піротехнічні засоби в кількості шести штук, які належать до категорії особливо небезпечних ;

6.Мобільний телефон марки «Iphone 8», ІМЕІ: НОМЕР_6 ;

7.Мобільний телефон марки «Iphone 6S», сірого кольору, ІМЕІ: НОМЕР_7 ;

8.Відео реєстратор марки «HIRVISION» модель PS-7104HQHI, серії НОМЕР_8 ;

9.Тримач до сім-карти № НОМЕР_9 ;

10.Електронні ваги сірого кольору;

11.Два блокноти із наявними в них чорновими записами;

12.Один радіочастотний детектор хвильового сигналу;

13.Мобільний телефон марки «Iphone 14 pro max» ІМЕІ1: НОМЕР_10 , ІМЕІ2: НОМЕР_11 з сім-картою НОМЕР_12 .

Так, частиною 1 ст. 168 КПК України визначено, що тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту.

На підставі ч. 3 ст. 233 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення. У такому разі прокурор, слідчий, дізнавач за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися до слідчого судді із клопотанням про проведення обшуку. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого, дізнавача про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 КПК України, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Згідно положень ч.ч. 8, 9 ст. 236 КПК України, особи, у присутності яких здійснюється обшук, при проведенні цієї слідчої (розшукової) дії мають право робити заяви, що підлягають занесенню до протоколу обшуку. Другий примірник протоколу обшуку разом із доданим до нього описом вилучених документів та тимчасово вилучених речей (за наявності) вручається особі, у якої проведено обшук, а в разі її відсутності - повнолітньому членові її сім`ї або його представникові.

Разом з цим, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Слідчий суддя при вирішенні даної скарги, враховує, приписи статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Частиною 5 статті 9 КПК України, передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Так, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див., серед інших джерел, рішення у справах «Іммобіліаре Саффі проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy) [ВП], заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії» () [ВП], заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).

ЄСПЛ наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece) [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» (Kushoglu v. Bulgaria), заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року).

У своєму рішенні від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (Заява № 19336/04) ЄСПЛ також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98).

Згідно зі ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржено неповернення тимчасово вилученого майна, згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які слідчий, прокурор зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту.

У судовому засіданні встановлено, що вилучене майно, на поверненні якого наполягає володілець, підпадає під критерії, визначені ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02.03.2023

Відтак, вилучене майно не є тимчасово вилученим майном, а тому не може застосовуватися порядок, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 169 КПК України, та процедура за ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу. Оскільки, ухвалою слідчого судді було надано дозвіл на проведення обшуку та вилучення речей та документів, а тому доводи адвоката є необґрунтованими.

За вказаних обставин, під час судового розгляду даної скарги за наданими матеріали, встановлено, що втручання органу досудового розслідування у право власності товариства обумовлене законними критеріями, тобто з дотриманням відповідних положень національного законодавства та відповідності верховенства права. Також, слідчим суддею встановлено, що даний час забезпечується «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав заявника та відповідно існує пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються органом досудового розслідування, та метою, яку прагнуть досягти.

На підставі викладеного, враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя приходить до висновку про безпідставність вимог скарги, а відтак у задоволенні вимог скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 2, 22, 98, 100, 169-170, 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність слідчого Головного слідчого управління Національної поліції України, яка полягає у неповерненні тимчасового вилученого майна, під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №000035 від 11.01.2022 р. - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1