В И Р О К

іменем України

15 листопада 2023 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області:

головуючий - суддя ОСОБА_1

за участі: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

за відсутності потерпілого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000313 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Чемужівка Зміївського району Харківської області, є громадянином України, має середньо-спеціальну освіту, розлучений, не працює, зареєстрований в АДРЕСА_1 , фактично проживає в АДРЕСА_2 , вважається таким, що не має судимості відповідно до статті 89 Кримінального кодексу України,

у кримінальному правопорушенні, передбаченому частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України,

у с т а н о в и в:

13 липня 2023 року близько 13:00 години, в умовах дії воєнного стану на території України, який введено із 05:30 години 24.02.2022 Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX (зі змінами внесеними Указами від 14 березня 2022 року №133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, від 18 квітня 2022 року №259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року №2212-IX, від 17 травня 2022 року №341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року №2263-IX, від 12 серпня 2022 року №573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року №2500-IX, від 07 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року №2738-ІХ), продовженого Указом Президента України від 01 травня 2023 року № 254/2023 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 02 травня 2023 року № 3057-ІХ, з 05:30 години 20 травня 2023 року на 90 діб, ОСОБА_4 прийшов в особистих справах до раніше знайомого ОСОБА_5 на територію садової ділянки АДРЕСА_2 , де побачив, що останній спить у будинку та на його оклики не реагує. В той час ОСОБА_4 побачив на столі біля будинку ноутбук і комп`ютерну мишку щодо яких у нього виник умисел на таємне викрадення.

Того ж числа та часу, реалізуючи зазначений умисел, ОСОБА_4 перебуваючи за вище зазначеною адресою, переконавшись, що його дії ніким помічені не будуть, усвідомлюючи протиправність своїх дій, шляхом вільного доступу, зі столу, розташованого біля будинку на території садової ділянки № НОМЕР_1 в СТ "Горішок", таємно викрав належні ОСОБА_5 ноутбук "HP Pavilion dv 6000", уживаний, з дротом живлення, вартістю 3 600 грн 00 коп., та комп`ютерну мишку "3D optical mouse", уживану, вартістю 110 грн 00 коп., чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 3 710 грн 00 коп.

Зазначеними діями ОСОБА_4 вчинив в умовах воєнного стану таємне викрадення чужого майна.

Викладені вище обставини кримінального провадження щодо місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення не оспорювалися учасниками судового провадження, які під час судового розгляду не заперечували проти того, щоб суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо вказаних обставин.

З`ясувавши, що сторони правильно розуміють зміст зазначених обставин; відсутні сумніви у добровільності їх позиції; роз`яснивши, що сторони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до частини 3 статті 349 Кримінального процесуального кодексу України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися.

Обвинувачений ОСОБА_4 під час судового розгляду у повному обсязі визнав себе винуватим в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та показав про обставини крадіжки в умовах воєнного стану.

Так, він 13.07.2023 у денний час він приїхав на електропотязі до садівничого товариства, де проживає, і прямував додому. Коли проходив повз ділянки АДРЕСА_3 , де мешкає ОСОБА_5 , з яким він був знайомий, побачив відчинені двері та вирішив зайти, щоб поросити пляшку пива. З цією метою він зайшов у двір, а потім в будинок, однак ОСОБА_5 спав у будинку та на його оклики не відзивався. В цей час у нього виник умисел та таємне викрадення майна господаря. Після цього він взяв із холодильника в будинку пиво та м`ясо, а коли вийшов на двір, на столі побачив ноутбук з комп`ютерною мишкою, які таємно викрав та відніс до себе додому. Того ж дня до нього прийшов ОСОБА_5 із головою садівничого товариства, та забрали м`ясо. Ноутбук він не віддав, бо був п`яний. Через день прийшли працівники поліції та вилучили викрадене.

У вчиненій крадіжці щиро каявся. Просив врахувати, що він вибачився перед потерпілим, який до нього претензій не має.

Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, які є належними, допустимими, достовірними, а в сукупності достатніми для ухвалення обвинувального вироку, суд дійшов висновку, що в межах обвинувачення ОСОБА_4 є винуватим у таємному викраденні чужого майна, вчиненому в умовах воєнного стану, і його дії суд кваліфікує за частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України.

Під час призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до вимог статей 65-67 Кримінального кодексу України, судом враховано наступні обставини:

- ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, є тяжким злочином;

- обставини, що пом`якшують покарання, передбачені пунктами 1 та 2 частини 1 статті 66 Кримінального кодексу України, якими визнаються: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення шляхом надання показань про його обставини, відшкодування шкоди шляхом повернення майна потерпілому ОСОБА_5 , який подав заяву про відсутність претензій до обвинуваченого (а. п. 25);

- відсутність обставин, що обтяжують покарання, відповідно до частини 1 статті 67 Кримінального кодексу України;

- особу обвинуваченого, який вважається таким, що не має судимості відповідно до статті 89 Кримінального кодексу України, у 2011 році засуджувався до покарання у виді позбавленні волі, а після звільнення з місць позбавлення волі у 2015 році був засуджений до покарання у виді обмеження волі з випробування (а. п. 36), під наглядом в психіатричному і наркологічному кабінетах не перебував (а. п. 37, 38, 40, 41); скарг за місцем реєстрації та проживання на його адресу не надходило (а. п. 39, 42), не працює і не знаходиться на обліку в службі зайнятості.

З урахуванням сукупності зазначених відомостей щодо ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують покарання, відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень є покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк в межах санкції частини 4 статті 185 Кримінального кодексу України.

З метою забезпечення виконання вироку, до набрання ним законної сили, належить застосувати у відношенні ОСОБА_4 запобіжний захід - тримання під вартою в ДУ "Харківський слідчий ізолятор", взяти його під варту із зали суду та з цього часу рахувати строк відбуття покарання.

Відповідно до статей 124, 126 Кримінального процесуального кодексу України з обвинуваченого ОСОБА_4 належить стягнути: 280 грн 00 коп. процесуальних витрат на залучення судового експерта ОСОБА_6 для проведення судово-товарознавчої експертизи № 4383/23 від 26.07.2023; 3 824 грн 00 коп. на користь Державного бюджету України процесуальних витрат на залучення експертів на проведення судово-дактилоскопічної експертизи № СЕ-19/121-23/15997-Д від 02.08.2023 (а. п. 43, 44).

Застосований щодо речових доказів арешт на підставі ухвали слідчого судді Зміївського районного суду Харківської області від 18.07.2023 належить скасувати (а. п. 45-47).

Долю речових доказів належить вирішити у відповідності до вимог пункту 5 частини 9 статті 100 Кримінального процесуального кодексу України (а. п 48-50).

На підставі викладеного, керуючись статтями 349, 368-374 Кримінального процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в :

Визнати ОСОБА_4 винуватим у кримінальному правопорушенні, передбаченому частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

До набрання вироком законної сили застосувати у відношенні ОСОБА_4 запобіжний захід - тримання під вартою в ДУ "Харківський слідчий ізолятор", взяти його під варту із зали суду та з цього часу, а саме 15.11.2023, рахувати строк відбуття покарання.

Стягнути з ОСОБА_4 280 (двісті вісімдесят) грн 00 коп. на користь судового експерта ОСОБА_6 на відшкодування процесуальних витрат на залучення експерта для проведення судово-товарознавчої експертизи № 4383/23 від 26.07.2023.

Стягнути з ОСОБА_4 3 824 (три тисячі вісімсот двадцять чотири) 00 коп. на користь Державного бюджету України процесуальних витрат на залучення експертів для проведення судово-дактилоскопічної експертизи № СЕ-19/121-23/15997-Д від 02.08.2023.

Скасувати застосований на підставі ухвали слідчого судді Зміївського районного суду Харківської області від 18.07.2023 арешт тимчасового вилученого майна.

Речові докази: ноутбук "HP Pavilion dv 6000" б/в, з дротом живлення, та комп`ютерну мишку "3D optical mouse", що передані на зберігання потерпілому ОСОБА_5 , вважати повернутими власнику.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 395 Кримінального процесуального кодексу України, якщо таку скаргу не буде подано.

Копію вироку негайно після його проголошення належить вручити учасникам судового провадження.

Головуючий: ОСОБА_1