Справа № 342/1491/23
Провадження № 1-кп/342/57/2024
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2024 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду міста Городенка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000102 від 01.08.2023 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, одруженого, на утриманні нікого немає, непрацюючого, раніше несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

потерпіла ОСОБА_5

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 вчинив домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо потерпілої ОСОБА_5 , з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань потерпілої, за наступних обставин.

ОСОБА_3 зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 спільно із своєю тещею ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою веде спільний побут та пов`язаний сімейними відносинами. Починаючи з серпня 2022 року між ОСОБА_3 та його тещею ОСОБА_5 , у зв`язку із зловживанням ОСОБА_3 спиртними напоями, склались особисті неприязні відносини, які супроводжуються постійними сімейними сварками, нецензурною лайкою, образами та вчиненням ОСОБА_3 щодо своєї тещі ОСОБА_5 домашнього насильства. Зокрема, ОСОБА_3 16.08.2022 близько 13.30, за місцем свого проживання, вчинив конфлікт із тещею ОСОБА_5 , під час якого висловлювався щодо неї нецензурними словами, криком, наслідком чого стало складання трьох протоколів за ч.1 ст.173-2 КУпАП. Постановою Городенківського районного суду від 29.08.2022 ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП та застосовано до нього штраф у розмірі 170 гривень. Також 08.06.2023 близько 14.30 та 16.20 год ОСОБА_3 , за місцем свого проживання , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вчинив конфлікти зі своєю тещею ОСОБА_5 , висловлюючись щодо неї нецензурними словами. За даним фактом працівниками поліції складено два протоколи за ч.2 ст.173-2 КУпАП та постановою Городенківського районного суду від 12.06.2023 ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень за ч.2 ст.173-2 КУпАП, застосовано до нього штраф у розмірі 425 гривень.

Незважаючи на вжиті заходи реагування щодо недопущення вчинення насильства у сім`ї, ОСОБА_3 правильних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, натомість 31.07.2023 близько 13.30 год, за місцем свого проживання, вчинив дії психологічного характеру, застосувавши до потерпілої ОСОБА_5 образи та погрози, висловлюючись щодо неї нецензурними словами, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілої, у зв`язку з чим ОСОБА_5 звернулась до відділення поліції із заявою про вчинення щодо неї домашнього насильства, зафіксованого у протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію, про вчинене 31.07.2023 кримінальне правопорушення, що кваліфіковано органом досудового розслідування за ст.126-1 КК України як умисне систематичне вчинення ОСОБА_3 домашнього насильства щодо своєї тещі, що призвело до психологічних страждань потерпілої особи.

Окрім того, продовжуючи свої неправомірні дії, та незважаючи на вжиті заходи реагування щодо недопущення вчинення насильства у сім`ї, ОСОБА_3 правильних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, натомість 11.10.2023 близько 20.00 год, по місцю свого проживання, вчинив дії психологічного характеру, застосувавши до потерпілої ОСОБА_6 образи та погрози, висловлюючись щодо неї нецензурними словами, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілої, у зв`язку з чим ОСОБА_5 звернулась до відділення поліції із заявою про вчинення щодо неї домашнього насильства, зафіксованого у протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію, про вчинене 12.10.2023 кримінальне правопорушення, що кваліфіковано органом досудового розслідування за ст.126-1 КК України як умисне систематичне вчинення ОСОБА_3 домашнього насильства щодо своєї тещі, що призвело до психологічних страждань потерпілої особи. Внаслідок умисних систематичних та протиправних дій ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_5 завдано психологічних страждань, що виразилось у втраті енергійності, втомі, фізичному дискомфорті, втраті повноцінного сну та відпочинку, втраті самооцінки, позитивних емоцій та негативних переживаннях.

Таким чином, своїми діями обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.126-1 КК України.

Прокурор у судовому засіданні висловив думку щодо недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються; просив визнати обвинуваченого ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за ст.126-1 КК України та застосувати щодо нього покарання у виді 240 годин громадських робіт та застосувати обмежувальні заходи.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 не заперечила щодо недослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Пояснила, що дійсно ОСОБА_3 неодноразово вчиняв щодо неї домашнє насильство психологічного характеру та постановами суду притягувався до адміністративної відповідальності. Таку поведінку обвинуваченого пояснила зловживанням останнім алкогольними напоями. На даний час обвинувачений пролікувався від алкогольної залежності у медичному закладі та претензій до нього немає. Просила ОСОБА_3 суворо не карати.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вважав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, підтвердив про неодноразове вчинення домашнього насильства щодо своєї тещі ОСОБА_5 , за що постановами суду притягувався до адміністративної відповідальності за ч.ч.1,2 ст.173-2 КУпАП. Зазначив, що погоджується зі всіма обставинами кримінального правопорушення, які зазначені в обвинувальному акті, щиро розкаявся. Пояснив, що домашнє насильство вчиняв через зловживання алкогольними напоями. Запевнив, що більше таких дій вчиняти не буде. Просив суд суворо не карати.

Згідно ч.3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 22 березня 2018 року в справі № 521/11693/16-к, щодо застосування ч. 3 ст. 349 КПК, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Однак ця норма не звільняє суд від обов`язку встановити обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні та визначені ст. 91 КПК. Тобто законодавець зобов`язує суд встановити усі обставини, що мають значення для кримінального провадження, а ст. 349 КПК лише визначає обсяг та порядок дослідження доказів на підтвердження цих обставин.

Суд зазначає, що незважаючи на те, що розгляд справи здійснюється у порядку ч.3 ст.349 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Враховуючи показання обвинуваченого ОСОБА_3 щодо повного визнання вини у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення за ст.126-1 КК України, те, що він не оспорює фактичні обставини кримінального провадження, які вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів у справі, розуміє неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду не має сумнівів в добровільності та правдивості його позиції, вислухавши думку інших учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів відносно фактичних обставин справи визнано судом недоцільним, у зв`язку з чим суд обмежив їх дослідження допитом обвинуваченого, допитом потерпілої, дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого, та досудової доповіді.

Окрім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_3 його винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за ст.126-1 КК України підтверджується письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні:

- копіями постанови Городенківського районного суду від 29.08.2022 у справі №342/820/22, від 12.06.2023 у справі №342/690/23 щодо притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1,2 ст. 173-2 КУпАП.

Також суд дослідив матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 , зокрема, копію паспорта громадянина України; довідки адміністрації КНП «Городенківська БЛІЛ» про те, що ОСОБА_3 не знаходиться на диспансерному обліку у лікаря-психіатра та перебуває на диспансерному обліку у лікаря-нарколога; характеристику з місця проживання обвинуваченого про те, що за час проживання на території села Котиківка скарг на його поведінку не надходило; вимогу про відсутність судимостей, висновок органу пробації, інші матеріали.

На підставі наведеного суд приходить висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні за обставин, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю зібраними під час досудового розслідування та перевіреними судовому засіданні доказами, які суд визнає достовірними, належними, допустимими та достатніми для кваліфікації його дій за ст.126-1 КК України як умисного систематичне вчинення психологічного насильства щодо своєї тещі ОСОБА_5 , що призводить до психологічних страждань потерпілої.

Згідно ст.126-1 КК України домашнє насильство - умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, що призводить до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи.

Встановлено, що «систематичність» характеризується двома критеріями: кількісним (тобто багаторазовістю періодично здійснюваних дій) та якісним (тобто взаємозв`язком, внутрішньою єдністю, що утворюють певну лінію поведінки винного щодо конкретного потерпілого чи потерпілих). Лише за наявністю як кількісного, так і якісного критерію можна стверджувати, що насильство має систематичний характер. Зміст кількісного критерію систематичності як ознаки домашнього насильства передбачає вчинення особою три і більше разів діяння (ця сукупність охоплює також попереднє притягнення до адміністративної відповідальності). Систематичним учиненням фізичного, психологічного або економічного насильства (далі - насильства) в контексті ст. 126-1 КК України слід розуміти такі випадки: особа вчиняє насильство три і більше разів, за кожне з яких не була притягнута до відповідальності; особа вчиняє насильство, за яке не була притягнута до відповідальності й раніше була притягнута два і більше разів до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП. Тобто, важливо встановити новий епізод вчинення насильства після попереднього притягнення до адміністративної відповідальності. На основі аналізу практики Європейського суду з прав людини установлено, що, коли особа вчинила декілька разів домашнє насильство й за кожне таке діяння була притягнута до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП, то притягнення її за ті ж самі діяння за ознакою систематичності до кримінальної відповідальності за ст.126-1 КК України є порушенням принципу «non bis in idem»; у розумінні ст. 4 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини.

Таким чином, для встановлення «систематичності» як ознаки кримінального правопорушення (злочину), передбаченого статтею 126-1 КК України, судом взято до уваги те, що ОСОБА_3 притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1,2 ст.173-2 КУпАП, а наступний факт вчинення психологічного насильства - 11.10.2023, став підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 , в порушення вимог ст.28 Конституції України, згідно з якою кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», систематично вчиняв психологічне насильство щодо своєї тещі ОСОБА_5 , з якою проживають за однією адресою. Під час конфліктів висловлювався щодо неї нецензурними словами, що спричинило психологічні страждання тещі, таким чином погіршивши якість її життя.

За даними комплексного психологічного дослідження ОСОБА_5 останній притаманний тривожний тип, акцентуація характеру, що тісно пов`язано з останніми подіями у житті. ОСОБА_5 притаманна нестійка увага, пасивна активність, неврівноваженість процесів збудження та гальмування у поведінці, егоцентричні особливості, агресивність, депресивні стани та порушення сну. Емоційно-вольова сфера розвинута задовільно. Спостерігається стурбованість власною безпекою у сім`ї та внутрішній неспокій через неприємні моменти, пов`язані із зятем.

За вчинення злочину, передбаченого санкцією ст.126-1 КК України, передбачено покарання у виді громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин, арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років, або позбавлення волі на строк до двох років.

Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, а також призначення покарання нижчого, ніж передбачене санкцією статті (частини статті), завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

При цьому повноваження суду (його права та обов`язки), надані державою, щодо обрання між альтернативними видами покарань у встановлених законом випадках та інтелектуально-вольова владна діяльність суду з вирішення спірних правових питань, враховуючи цілі та принципи права, загальні засади судочинства, конкретні обставини справи, дані про особу винного, справедливість обраного покарання тощо, визначають поняття «судова дискреція» (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві.

Дискреційні повноваження суду повинні відповідати принципу верховенства права з обов`язковим обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду, про що зазначив Верховний Суду у постанові від 13.08.2020 року у справі № 716/1224/19.

Відповідно до ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Обставиною, що відповідно до ст.66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненому кримінальному правопорушенні є щире каяття.

Обставин, що відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Згідно з досудовою доповіддю Коломийського районного сектору №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області ризик повторного вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 кримінального правопорушення середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб середній, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення волі та обвинувачений не становить небезпеки для суспільства чи окремих осіб за умови, що не буде зловживати спиртними напоями.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, його наслідки, які не є тяжкими, особу обвинуваченого, те, що він раніше несудимий, пом`якшуючі покарання обставини (щире каяття) та відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, та вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 призначити покарання у межах санкції ст. 126-1 КК України, яка передбачає відповідальність за вчинене.

На підставі викладеного, суд вважає, що ОСОБА_3 слід обрати покарання у виді громадських робіт, оскільки передбачене ст. 126-1 КК України покарання у виді арешту, обмеження волі та позбавлення волі за своєю суворістю не відповідають обставинам вчиненого кримінального правопорушення.

З відомостей, наявних у матеріалах кримінального провадження, та встановлених у судовому засіданні, ОСОБА_3 не є особою з інвалідністю першої або другої групи; таким, що досяг пенсійного віку; військовослужбовцем строкової служби, тобто не є особою, якій, згідно з вимогами ч.3 ст.56 КК України, не може бути призначено покарання у виді громадських робіт.

Суд вважає, що призначене судом покарання є необхідним і достатнім заходом примусу для перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідає тяжкості вчиненого ним правопорушення, сприятиме дотриманню обвинуваченим правослухняної поведінки у майбутньому.

На переконання суду, призначене покарання забезпечує дотримання балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені такі обов`язки : направлення для проходження програми для кривдників або пробаційної програми. Заходи, передбачені частиною першою цієї статті, можуть застосовуватися на строк від одного до трьох місяців і за потреби можуть бути продовжені на визначений судом строк, але не більше як на 12 місяців.

Отже, враховуючи, що протиправні дії обвинуваченого ОСОБА_3 пов`язані з вчиненням домашнього насильства стосовно його тещі ОСОБА_5 , з якою вони спільно проживають, суд згідно п.5 ч.1 ст.91-1 КК України вважає за доцільне застосувати до обвинуваченого обмежувальний захід у виді направлення його для проходження програми для кривдників.

Суд вважає, що такий обмежувальний захід буде сприяти виправленню обвинуваченого, покращенню психологічного здоров`я потерпілої ОСОБА_5 .

Запобіжний захід до обвинуваченого не обирався.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 12, 126-1 КК України, ст.ст. 369-371, 373-374, 394 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 180 (сто вісімдесять) годин.

Застосувати до ОСОБА_3 обмежувальний захід, передбачений п.5 ч.1 ст.91-1 КК України, та направити його для проходження програми для кривдників строком 3 (три) місяці.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1