Дата документу 30.01.2024Справа № 554/559/24
Провадження № 1-кп/554/845/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«30» січня 2024 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава клопотання прокурора Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження, у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0003569 від 30.12.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Октябрського районного суду м. Полтави перебуває клопотання прокурора Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження, у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0003569 від 30.12.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що в 29.12.2014 року, близько 18:05 год., поблизу спортмайданчику ЗОШ № 33, що розташований за адресою: м. Полтава, вул. Г. Сталінграду, 20, невстановлена особа шляхом ривка відкрито заволоділа жіночою сумкою з особистими речами ОСОБА_4 , чим спричинила останній шкоду в розмірі 600 гривень. Відомості по даному факту внесено до ЄРДР 30.12.2014 за № 0003569 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України. У ході досудового розслідування проведено слідчі (розшукові) дії, однак встановити особу, яка вчинила вказане кримінальне правопорушення не представилось можливим. Повідомлення про підозру у кримінальному провадженні не складалось і нікому не вручалось. Згідно ч. 4 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 186 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, а тому, у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення цього правопорушення складає п`ять років. Отже, враховуючи, що кримінальне правопорушення було вчинено 29.12.2014, п`ятирічний строк давності притягнення до кримінальної відповідальності закінчився. У зв`язку із вищевикладеним, прокурор просить закрити кримінальне провадження на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Від прокурора надійшла заява з проханням розглянути клопотання без її участі, на задоволенні клопотання наполягає в повному обсязі та просить його задовольнити.

Інші учасники кримінального провадження в судове засідання не з`явилися, із невідомої суду причини, про дату, час та місце розгляду клопотання були повідомлені належним чином.

У відповідності до вимог ч.2 ст. 22, ч.1 ст. 26 КПК України суд вважає за можливе проводити судовий розгляд за відсутності прокурора та інших учасників кримінального провадження.

В зв`язку з неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть участь в кримінальному провадженні, на підставі ч.4 ст. ст.107 КПК України фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів не здійснюється.

Відповідно до вимог ст. 108 КПК України ведеться журнал судового засідання.

Суд, дослідивши клопотання прокурора, додані до нього матеріали, а також матеріали кримінального провадження № 0003569 від 30.12.2014 року вважає, що вказане клопотання не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що слідчим відділом Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003569 від 30.12.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України.

Частиною 1 ст. 186 КК України визначено кримінальну відповідальність за відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Відповідно до ч.4 ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 1 ст. 186 КК України, є нетяжким злочином.

Згідно з п.3 ч.1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину.

Відповідно до п. 3-1 ч.1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Відповідно до п. 1-1 ч.2 ст. 284 КПК України з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті кримінальне провадження закривається судом.

Згідно з ч.4 вказаної статті закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора.

Аналізуючи клопотання прокурора та матеріали кримінального провадження № 0003569 від 30.12.2014 року, суд приходить до висновку про невідповідність поданого клопотання вимогам закону.

Статтею 1 КПК України встановлено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких у тому числі відносяться: законність, публічність.

Законність відповідно до ч. 2 ст.9 КПК України, зокрема, полягає у тому, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

А публічність, відповідно до вимог ст. 25 КПК України, передбачає, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Внесення змін до КПК України і, зокрема, доповнення ч.1 ст. 284 КПК України пунктом 3-1 не звільняє слідчого та прокурора від виконання завдань кримінального провадження та виконання обов`язків, визначених загальними засадами ст.ст. 9, 25 КПК України.

Крім того, в ч. 5 ст. 38 КПК України вказано, що орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

При чому, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об?єктивного дослідження всіх обставин, оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів в їх сукупності.

З наданих суду матеріалів кримінального провадження вбачається, що відомості про кримінальне правопорушення за ч.1 ст. 186 КК України були внесені до ЄРДР 29.12.2014 року. 30.12.2014 року була допитана потерпіла ОСОБА_4 , яка повідомила співробітникам поліції, що 29.12.2014 року, приблизно о 18 год., коли вона поверталася додому зі спортивного клубу, поблизу спортмайданчику ЗОШ № 33, що розташований за адресою: м. Полтава, вул. Г. Сталінграду, 20, незнайомий громадянин, шляхом ривка, заволодів її жіночою сумкою. Також потерпіла надала наступний опис злочинця, середнього зросту, приблизно 170-175 см, худощавої тілобудови, одягнений у чорні штани та куртку, на голові темна шапка.

Надалі, 25.11.2015 року було надано доручення оперативному підрозділу про встановлення свідків події, 30.12.2015 року допитано свідка. Проте, у ході виконання доручень інформацію, яка б мала доказове значення, не здобуто.

Таким чином, з грудня 2015 року аж до дня звернення прокурора до суду з клопотанням про закриття кримінального провадження в січні 2024 року жодних активних дій по встановленню обставин кримінального провадження взагалі не вчинялось. Наступні ж дії під час досудового розслідування носили разовий та формальний характер, мали на меті створити видимість активної діяльності по встановленню обставин вказаного кримінального провадження. Відтак, враховуючи таку тривалу пасивність досудового розслідування, висновок про дотримання вимог всебічності, повноти і об?єктивності при дослідженні обставини кримінального провадження не може вважатися обґрунтованим.

Як зазначив Європейський суд з прав людини по справі Євген Петренко проти України (заява N 55749/08 від 29.01.2015 року) п. 65 …для того, щоб розслідування могло вважатися ефективним, воно має в принципі призвести до встановлення фактів у справі та встановлення і покарання винних. Державні органи повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для збереження доказів, що стосуються події, включаючи показання свідків, висновки судових експертиз тощо. Будь-які недоліки розслідування, які підривають його здатність до встановлення причин заподіяння ушкоджень або винних осіб, ставлять під сумнів дотримання цього стандарту та вимог оперативності й розумної швидкості.

Як вбачається з п. 40 рішення Європейського суду з прав людини Юрій Іларіонович Щокін проти України від 03.10.2013 року, заява N 4299/03 …державні органи мають вживати усіх заходів, які було б розумно від них очікувати, для зібрання доказів щодо ходу подій. Якщо розслідування містить недоліки, які не дозволяють встановити причину смерті або визначити винних осіб, які є безпосередніми виконавцями злочину або особами, які його фінансували чи організовували, то таке розслідування може не відповідати вимозі ефективності (див. вищезгадані рішення у справах Начова та інші проти Болгарії (Natchovaetautres c. Bulgarie), пункт 113, та Рамсахай та інші проти Нідерландів (Ramsahaietautres c. Pays-Bas), пункт 324).

Враховуючи дані обставини, суд приходить до висновку, що органом досудового розслідування не було вжито належних заходів для встановлення всіх обставин вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України, а тому, за таких обставин досудове розслідування не може вважатися повним, всебічним та об?єктивним, а закриття провадження буде суперечити зазначеним завданням та засадам кримінального провадження.

Крім того, суд наголошує, що орган досудового розслідування після проведення повного, всебічного та об?єктивного досудового розслідування наділений повноваженнями закрити кримінальне провадження на підставі п.1 ч.1 ст. 284 КПК України у разі, якщо встановлена відсутність події кримінального правопорушення, на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України у разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення чи на підставі п.3 ч.1 ст. 284 КПК України у разі, якщо не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримання.

Суд вважає, що закриття кримінального провадження, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, при наявності інших підстав для закриття кримінального провадження порушує принцип верховенства права, відповідно до якого, ніхто не може бути покараним державою, крім як за порушення закону, і що ніхто не може бути засудженим за порушення закону іншим чином, ніж у порядку, встановленому законом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що клопотання прокурора Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження, у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0003569 від 30.12.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України, слід повернути для подальшого проведення досудового розслідування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 2, 7, 9, 25, 284, 371-372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження, у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0003569 від 30.12.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України відмовити у повному обсязі.

Матеріали кримінального провадження № 0003569 від 30.12.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України, повернути прокурору Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 для подальшого проведення досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Октябрського районного

суду м. Полтави: ОСОБА_1