ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3538/23 Справа № 187/1806/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 на ухвалу Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2023 року у кримінальному провадженні № 0000217 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження с. Єлизаветівка Царичанського району Дніпропетровської області, освіта середня спеціальна, не працює, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 345 КК України,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_7

захисника ОСОБА_5

в режимі відеоконференції

прокурора ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А :

За ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2023 року застосовано до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто з 28 вересня 2023 року до 26 листопада 2023 року включно, без внесення застави.

Судом першої інстанції встановлена наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_6 може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. При цьому суд не вбачав будь-яких підстав для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

В апеляції:

- захисник ОСОБА_5 просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу суду та обрати щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вказує, що 28 вересня 2023 року судом була оголошена резолютивна частина ухвали, а повний текст він отримав на електронну пошту 02 жовтня 2023 року, що позбавило його можливості скласти апеляційну скарга. Таким чином, вважає, що строк на апеляційне оскарження порушений з поважних причин.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу по суті зазначає, що прокурором не підтверджено і не надано на підтвердження суду, що обвинуваченому ОСОБА_6 надані копії клопотання про обрання запобіжного заходу.

Крім того вказує, що окрім припущень прокурора, суду не були надані реальні докази існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а судом не була дана цьому об`єктивна оцінка.

Заслухавши захисника, який просив задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти апеляції захисника, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Вирішуючи питання дотримання строку оскарження судового рішення захисником ОСОБА_5 , встановлено, що оскаржувана ухвала була постановлена 28 вересня 2023 року та оголошено тільки резолютивну її частину, а повний текст ухвали було отримано ним 02 жовтня 2023 року, тому, обставини через які захисник пропустив строк на подачу апеляційної скарги, можливо визнати поважними та такими, що не перешкоджають поновленню цього строку.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 331 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За вимогами ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 були належним чином враховані обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання такого запобіжного заходу та зроблений обґрунтований висновок про існування обставин, які виправдовують перебування обвинуваченого під вартою.

При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під варто обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, враховується ступінь тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 7 років, особу обвинуваченого, який має слабкі соціальні зв`язки, відсутні докази про утримання неповнолітньої дитини, відсутня наявність постійного місця роботи, що свідчить про існування ризиків переховування від суду, незаконного впливу на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, а також ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Як додаткову обставину в підтвердження ризику переховування, апеляційний суд враховує введення в Україні воєнного стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків у кримінальному провадженні слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.

Таким чином, ризик незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні підтверджується тим, що судовий розгляд кримінального провадження не розпочався, а тому обвинувачені, перебуваючи на волі можуть здійснювати на них незаконний вплив, з метою зміни їх показів.

Отже, враховуючи характер та тяжкість покарання, що кореспондується з характером суспільного інтересу, даних про обвинувачених, іншими обставинами у їх сукупності, наявні підстави вважати про існування вказаних вище ризиків.

Таким чином, існування зазначених вище ризиків у їх сукупності, виправдовують перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, що відповідає, і є співрозмірним тяжкості і характеру діянь, які інкримінуються останнім, та більш м`які запобіжні заходи, не забезпечать належної його процесуальної поведінки, а тому обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою є найбільш прийнятним за наявних умов.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Отже обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , є таким, що в повній мірі відповідає наведеним вище нормам закону, правовим позиціям Європейського Суду з прав людини та обставинам цього кримінального провадження і на даному етапі кримінального провадження зможе запобігти визначеним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Ствердження захисника стосовно того, що прокурором не підтверджено і не надано на підтвердження суду, що обвинуваченому ОСОБА_6 надані копії клопотання про обрання запобіжного заходу, з огляду на наявні в розпорядженні апеляційного суду матеріали, хоча і мають місце, проте такі порушення не можуть бути підставою для скасування ухвали та відмови у задоволенні клопотання, з огляду на положення ст. 194 КПК України, яка містить вичерпний перелік підстав для відмови у застосуванні запобіжного заходу.

Однак при цьому колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу суду першої інстанції на необхідність дотримання розумних строків розгляду даної справи.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що підстави для скасування ухвали суду відсутні, тому скаргу захисника ОСОБА_5 слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити захиснику ОСОБА_5 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2023 року у кримінальному провадженні № 0000217 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 345 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4