Провадження №1-кс/369/4253/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.12.2023 року м. Київ

Слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0005197 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчим відділом Бучанського РУП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0005197 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 20.05.2020 року, потерпілий ОСОБА_5 уклав з громадянином ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РКНОПП НОМЕР_1 , місце реєстрації АДРЕСА_1 ) договір купівлі-продажу домоволодіння, а саме домоволодіння (житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами), яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 (надалі за текстом - домоволодіння).

Зазначений договір був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 , яка діє на підставі свідоцтва № 3548, вказаний договір зареєстрований в реєстрі за № 953,954.

Згідно п. 4 зазначеного договору, вартість домоволодіння становить 14 927 000,00 грн. (чотирнадцять мільйонів дев`ятсот двадцять сім тисяч гривень 00 коп.). Надалі право власності на домоволодіння було зареєстровано в реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Так, в ході здійснення досудового розслідування, було допитано в якості представника потерпілого громадянина ОСОБА_8 , який повідомив наступне, що у грудні 2023 року, ОСОБА_5 дізнався, що його домоволодіння було відчужено на користь ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РКНОПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ).

В подальшому, представник потерпілого діючи в інтересах потерпілого ОСОБА_5 , звернувся по телефону до приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_10 , який надав фотокопії укладеного 06.12.2023 року договору купівлі - продажу земельної ділянки та житлового будинку, згідно якого ОСОБА_11 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РКНОПП НОМЕР_3 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 ), який діяв від імені ОСОБА_5 на підставі довіреності, посвідченою ОСОБА_12 , третім секретарем з консульських питань Посольства України в Королівстві Бельгія 16.08.2023 року за реєстровим № 570/987 уклав договір купівлі-продажу того самого домоволодіння, згідно якого відчужив на користь ОСОБА_13 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РКНОПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ).

Вказаний договір купівлі продажу земельної ділянки та житлового будинку, приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_10 , було зареєстровано в реєстрі за № 7635.

Так, відповідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 359520333 від 21.12.20223 встановлено, що право власності на земельну ділянку за кадастровим номером: :10:001:0134, зареєстровано за гр. ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РКНОПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ).

Відповідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 359520479 від 21.12.20223 встановлено, що право власності на домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровано також за гр. ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РКНОПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ).

Крім того, як зазначає представник потерпілого, що ОСОБА_5 протягом 2023 року взагалі не їздив до Королівства Бельгії, в тому числі не був і в Посольстві України в Королівстві Бельгія.

Так, ОСОБА_5 , не видавав, іншій особі в тому числі гр. ОСОБА_11 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РКНОПП НОМЕР_3 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 ), довіреності для представництва перед третіми особами.

Варто, зазначити, що довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі має відбуватися в присутності довірителя тобто гр. ОСОБА_5 , що є обов`язковою умовою для видачі довіреності (відповідно до 244 ЦК України), що свідчить про неправомірні дії громадянина ОСОБА_11 .

Таким чином, ОСОБА_11 , діючи з корисливих мотивів, маючи прямий умисел на заволодіння майном, яке належить потерпілому ОСОБА_5 , з метою подальшого незаконного отримання грошових коштів, за продаж земельної ділянки, за кадастровим номером: :10:001:0134 та домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , із використанням підроблених документів, а саме довіреності посвідченою ОСОБА_12 , третім секретарем з консульських питань Посольства України в Королівстві Бельгія 16.08.2023 року за реєстровим № 570/987 уклав договір купівлі-продажу того самого домоволодіння, згідно якого відчужив на користь ОСОБА_13 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РКНОПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ).

22.12.2023 начальником відділення СВ Бучанського РУП ГУНП в Київській області, винесено постанову про визнання речовими доказами у даному кримінальному провадженні матеріальні об`єкти, документи, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення та предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, до яких віднесено: земельну ділянку, за кадастровим номером: :10:001:0134 та домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч. 4 ст. 58 КПК України, представник користується процесуальними правами потерпілого, інтереси якого він представляє, крім процесуальних прав, реалізація яких здійснюється безпосередньо потерпілим і не може бути доручена представнику.

Необхідно врахувати, що потреба у накладенні арешту також зумовлюється необхідністю забезпечення можливості поновлення в подальшому порушеного права власності потерпілого за цим кримінальним провадженням.

Незастосування заборони на використання чи розпорядження майном може призвести до його подальшого незаконного використання, відчуження та настання інших тяжких наслідків, які в тому числі перешкоджатимуть кримінальному провадженню.

Так, з огляду на вище вказане по змісту цього клопотання, громадянин ОСОБА_11 , який діяв з корисливих мотивів, з метою власного збагачення протиправно заволодів майном, що належить потерпілому ОСОБА_5 .

Описані вище незаконні дії були можливі, так як використовувались завідомо підроблені документи, які були необхідні, для проведення державної реєстрації змін до відомостей про власника, які містяться в Єдиному Державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, пов`язані зі зміною відомостей про право власності на земельну ділянку, за кадастровим номером: :10:001:0134 та домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

Так, відповідно ст. ст. 98, 99 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті. Документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

З огляду на вищевикладене, прокурор просила суд розглянути дане клопотання та задовольнити його, накласти арешт на земельну ділянку, за кадастровим номером: :10:001:0134 та домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , що належало потерпілому ОСОБА_5 , яке на даний час належить ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РКНОПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ).

Заборонити особам, уповноваженим на здійснення будь-яких дій пов`язаних з державною реєстрацію щодо земельної ділянки, за кадастровим номером: :10:001:0134 та домоволодінням, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив суд задовольнити його у повному обсязі.

Дослідивши клопотання та надані до нього матеріали, заслухавши думку прокурора, захисника, слідчий суддя вважає, що вимоги клопотання слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

У даному випадку на вищевказані речі, необхідно накласти арешт для запобігання можливості його пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Метою арешту є збереження вказаного майна як речового доказу в даному кримінальному провадженні, оскільки необхідно встановити чи є вказані речі знаряддям вчинення злочину, а також такі що зберегли на собі сліди вчинення злочину.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

У відповідності до ч. 1 ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Стаття 170 КПК України визначає що арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Стаття 171 КПК України визначає що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання, матеріали кримінального провадження, приходить до переконання, що клопотання обґрунтоване та підлягає задоволенню, оскільки існує необхідність збереження речових доказів у вказаному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на земельну ділянку, за кадастровим номером: :10:001:0134 та домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , що належало потерпілому ОСОБА_5 , яке на даний час належить ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РКНОПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ).

Заборонити особам, уповноваженим на здійснення будь-яких дій пов`язаних з державною реєстрацію щодо земельної ділянки, за кадастровим номером: :10:001:0134 та домоволодінням, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвала виконується слідчим негайно.

Ухвала може бути оскаржена до Київського Апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 26.12. 2023 року о 13 годині 45 хвилин.

Слідчий суддя: ОСОБА_16