Справа №127/1-143/05
Провадження №1-в/127/751/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

заявника ОСОБА_4 ,

захисника заявника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 12 заяву адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна.

Заява мотивована тим, що 16.11.2004 постановою слідчого СВ Ленінського ВМ ВМВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_6 був накладений арешт на 13/2000 частину будинку по АДРЕСА_1 , що належить законному представнику неповнолітнього підсудного ОСОБА_7 - ОСОБА_4 . Вироком Ленінського районного суду м. Вінниці від 19.01.2005 ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених частиною третьою статті 185 Кримінального кодексу України (далі КК), та останньому призначене покарання у виді 5 років позбавлення волі. Згідно зі статтею 75 КК ОСОБА_7 був звільнений від призначеного покарання з іспитовим строком на 2 роки. Зазначеним вироком суд частково задовольнив цивільний позов потерпілого та ухвалив стягнути з обвинувачених на користь потерпілого солідарно 377 гривень. Разом з тим, питання щодо накладеного арешту вирішено не було.

ОСОБА_4 та її захисник адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заяву підтримали та просили її задовольнити, з підстав викладених у ній.

Прокурор проти задоволення заяви не заперечував.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання, суд дійшов до такого висновку.

Згідно з пунктом 1 Розділу X Прикінцеві Положення Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) (в редакції Закону № 4651-VI) цей Кодекс набирає чинності через шість місяців з дня його опублікування. Зі змісту підпункту 1) пункту 2 Розділу X Прикінцеві Положення КПК (в редакції Закону № 4651-VI) з дня набрання чинності цим Кодексом втрачають чинність: Кримінально-процесуальний кодекс України із наступними змінами.

Відповідно до пункту 9 Розділу XІ Перехідних положень КПК (в редакції Закону № 4651-VI) запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Однак, суд вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Частиною першою статті 1 КПК (в редакції Закону № 4651-VI) порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. При цьому частиною першою статті 5 КПК (в редакції Закону № 4651-VI) регламентовано, що процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення. Тобто чинне кримінальне процесуальне законодавство розмежовує поняття процесуальної дії та порядку вчинення процесуальної дії.

Обґрунтованість зазначеного висновку суду випливає і з того, що кримінально-процесуальні норми містять посилання на порядок вчинення певних процесуальних дій. Зокрема, статтею 539 КПК (в редакції Закону № 4651-VI) визначено порядок вирішення судом питань, пов`язаних із виконанням вироку.

Отже, суд дійшов до переконання, що судовий розгляд клопотання має здійснюватися в порядку, визначеному статтею 539 КПК (в редакції Закону № 4651-VI), а вирішення питання щодо скасування арешту, накладеного на майно в порядку КПК (в редакції Закону № 1001-05).

Порядок забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна регламентований статтею 126 КПК (в редакції Закону № 1001-05), згідно з частиною першою якої забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна провадиться шляхом накладення арешту на вклади, цінності та інше майно обвинуваченого чи підозрюваного або осіб, які несуть за законом матеріальну відповідальність за його дії, де б ці вклади, цінності та інше майно не знаходилось, а також шляхом вилучення майна, на яке накладено арешт. Зі змісту частини шостої зазначеної процесуальної норми накладення арешту на майно скасовується постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба.

З матеріалів кримінальної справи випливає, що слідчий СВ Ленінського ВМ ВМВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_6 своєю постановою від 16.11.2004 наклав арешт, на 13/2000 частину будинку по АДРЕСА_1 з метою забезпечення цивільного позову.

За результатами судового розгляду кримінальної справи ОСОБА_7 був засуджений вироком Ленінського районного суду м. Вінниці від 19.01.2005 за частиною третьою статті 185 КК до 5 років позбавлення волі. Згідно зі статтею 75 КК ОСОБА_7 був звільнений від призначеного покарання з іспитовим строком на 2 роки. Зазначеним вироком суд частково задовольнив цивільний позов потерпілого та ухвалив стягнути з обвинувачених на користь потерпілого солідарно 377 гривень.

За клопотанням прокурора, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду заяви суд витребував з державної виконавчої служби відомості щодо виконання судового рішення в частині стягнення цивільного позову з ОСОБА_7

20.12.2023 до суду надійшов лист за підписом начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області, зі змісту якого випливає, що за результатами перевірки автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що виконавчі провадження за виконавчими листами у кримінальній справі № 127/1-143/05, де боржником є ОСОБА_7 на виконанні не перебувають.

Суд враховує позицію Верховного Суду у постанові № 755/6685/16-ц від 05.12.2018, згідно з якою оцінку правомірності процесуального документа, ухваленого в порядку кримінального судочинства, не може бути надано в порядку іншого (зокрема, цивільного) судочинства, оскільки КПК 2012 року передбачений порядок оскарження рішень, дій та бездіяльності органу досудового розслідування. Отже, після набрання ним чинності власники арештованого майна мають захищати свої права відповідно до норм діючого процесуального кодексу у порядку кримінального судочинства.

Статтею 41 Конституції України регламентовано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, яке є непорушним.

З огляду на викладене, оскільки арешт на майно ОСОБА_4 був накладений з метою забезпечення цивільного позову, зважаючи на ту обставину, що на цей час виконавчі провадження відносно ОСОБА_7 відсутні, суд дійшов до переконання, що заяву необхідно задовольнити.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне клопотання адвоката ОСОБА_5 задовольнити, скасувавши арешт, накладений на13/2000 квартири АДРЕСА_2 , на підставі постанови слідчого СВ Ленінського ВМ ВМВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_6 від 16.11.2004.

Керуючись статтями 371, 539 КПК, суд

УХВАЛИВ:

Арешт, накладений на 13/2000 квартири АДРЕСА_2 , на підставі постанови слідчого СВ Ленінського ВМ ВМВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_6 від 16.11.2004 скасувати.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: