Дата документу 15.11.2023 Справа № 331/2772/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/1314/23 Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №331/2772/22Доповідач у 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2023 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 (з доповненнями) на ухвалу Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 25 вересня 2023 року про продовження строку тримання під вартою

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Енергодару Запорізької області, зареєстрований у АДРЕСА_1 та фактично проживає у АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.111, ч.4 ст.111-1 КК України,

ВСТАНОВИЛА

Вказаною ухвалою районного суду до 23.11.2023 року включно продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 .

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї обвинувачений просив ухвалу суду скасувати, постановити нове судове рішення, яким застосувати до нього не пов`язаний з триманням під вартою запобіжний захід. Свої вимоги мотивував тим, що судове рішення є упередженим і незаконним. Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою подано з порушенням норм КПК. Ризики, на які посилався прокурор у клопотанні, не підтверджені відповідними доказами. Обвинувачений зазначає, що районний суд неодноразово незаконно продовжував строк його тримання під вартою. Крім того, ОСОБА_8 не погоджується з пред`явленим йому обвинуваченням за ч.2 ст.111 КК.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; з`ясувавши позицію обвинуваченого та його захисника, які повністю підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні; прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги та просив ухвалу суду залишити без змін; перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

В провадженні Ленінського районного суду м.Запоріжжя перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні передбачених ч.2 ст.111, ч.4 ст.111-1 КК кримінальних правопорушень.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку тримання під вартою.

Суд першої інстанції, продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченого, виходив з того, що у справі існують ризики того, що ОСОБА_8 , перебуваючи на волі, може переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, при цьому вказаний запобіжний захід визнано районним судом найбільш дієвим та доцільним.

Колегія суддів погоджується із таким рішенням суду першої інстанції виходячи з наступного.

Судова колегія зважає на те, що у відповідності до ч.6 ст.176 КПК під час дії воєнного стану до осіб, які обвинувачуються у вчиненні передбачених ст.ст.111, 111-1 КК злочину, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід лише у виді тримання під вартою.

На переконання колегії суддів, рішення суду про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 ґрунтується на зазначених вимогах процесуального закону.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності передбачених ст.177 КПК ризиків, суд першої інстанції правильно встановив, що заявлені ризики переховування від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення об`єктивно існують, і для їх запобігання необхідно продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_8 .

На підтвердження існування вказаних ризиків свідчать ті обставини, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні двох злочинів проти основ національної безпеки України, один з яких відноситься до категорії особливо тяжких, і за їх вчинення передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років або довічне позбавлення волі, з конфіскацію майна.

Вказані обставини, на переконання колегії суддів, дають достатні підстави для висновку, що обвинувачений, будучи обізнаним про суворість покарання, яке може бути йому призначено у разі визнання його винуватим, опинившись на волі, потенційно може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміновані злочини.

Згідно матеріалів провадження встановлено, що обвинувачений раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, в тому числі за вчинення умисних тяжких корисливих злочинів. ОСОБА_8 раніше відбував покарання в місцях позбавлення волі. Однак, обвинувачений свою злочинну діяльність не припинив та вчинив інкриміновані злочини.

Також встановлено, що ОСОБА_8 розлучений, міцних соціальних зв`язків не має. Відомостей щодо працевлаштування та наявності у нього законних джерел доходу матеріали провадження не містять.

Зазначені обставини, на переконання судової колегії, у сукупності дають достатні підстави для висновку, що обвинувачений будучи особою раніше неодноразово судимою на шлях виправлення та перевиховання не став, свою злочинну діяльність не припинив, за відсутності стримуючих факторів його належної процесуальної поведінки та джерел стабільного доходу, опинившись на волі, потенційно з великою вірогідністю може продовжувати займатись протиправною діяльністю та вчинити інше кримінальне правопорушення.

На переконання колегії суддів, гарантувати запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 не вбачається можливим.

Відтак, з урахуванням конкретних обставин даного кримінального провадження, колегія суддів вважає, що прокурором доведено наявність передбачених ст. 177 КПК ризиків, а відтак виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_8 на свободу.

Апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду про продовження строку тримання ОСОБА_8 під вартою є законним і мотивованим, відповідає характеру і тяжкості інкримінованих діянь та не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя, а також відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Перевіряючи посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою було подано з порушенням кримінального процесуального закону, колегія суддів виходить з того, що під час розгляду даного клопотання обвинувачений безпосередньо приймав участь у судовому засіданні, мав можливість висловити свої заперечення, підтримати свою позицію та заявити відповідне клопотання. Матеріали провадження відповідних заяв обвинуваченого ОСОБА_8 не містять.

Апеляційний суд зауважує, що положеннями ч.3 ст.331 КПК регламентовано обов`язок суду розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування за наявності клопотань.

Крім того, заперечення ОСОБА_8 проти пред`явленого йому обвинувачення за ч.2 ст.111 КК апеляційним судом до уваги не приймаються, оскільки ці питання підлягають оцінці під час розгляду місцевим судом кримінального провадження по суті. Апеляційний суд під час перевірки рішення суду першої інстанції про продовження строку тримання особи під вартою, ухваленого під час судового розгляду, перевіряє лише наявність передбачених ст.177 КПК ризиків та необхідність продовження застосування щодо неї обмежувального заходу.

Даних, які би безумовно унеможливлювали подальше утримання ОСОБА_8 під вартою, матеріали провадження не містять.

Отже, колегія суддів не вбачає законних та обґрунтованих підстав для скасування оскаржуваної ухвали чи зміни запобіжного заходу обвинуваченому за наслідками апеляційного розгляду.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою безумовне скасування ухвали суду першої інстанції, під час апеляційного розгляду не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 (з доповненнями) залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 25 вересня 2023 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4