Номер провадження по справі 1-кп/387/138/23
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 жовтня 2023 року смт Добровеличківка
Добровеличківський районний суд Кіровоградської області
в складі головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Кримок Житомирської області, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , громадянин України, освіта середньо-спеціальна, одруженого, військовослужбовець військової служби за мобілізацією, який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу на посаді стрільця-снайпера 2 аеромобільного взводу 3 аеромобільної роти 2 аеромобільного батальону військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимий,-
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,
за участі сторін кримінального провадження :
( в режимі відеоконференції) ОСОБА_4
захисника ( в режимі відеоконференцзв`язку) ОСОБА_5
обвинуваченого ( в режимі відеоконференцзв`язку) ОСОБА_3
До Добровеличківського районного суду Кіровоградської області 14 березня 2023 року надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.
Зі змісту обвинувального акту ОСОБА_3 відповідно до наказу начальника командира військової частини НОМЕР_2 ( з основної діяльності) від 26.02.2022 №57 було призвано на військову службу за мобілізацією, зараховано до списків особового складу частини, поставлено на всі види забезпечення, та призначено на посаду механіка-водія аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_2 , ВОС -739259Д.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 ( по стройовій частині) від 12.04.2022 №102 сержанта ОСОБА_3 виключено зі списків особового складу військової частини, знято з усіх видів забезпечення та направлено для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 .
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 ( по стройовій частині) від 13.04.2022 №10 сержанта ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу частини, поставлено на всі види забезпечення, призначено на посаду стрільця-снайпера 2 аеромобільного взводу 3 аеромобільної роти 2 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 , ВОС -100672Д, визначено таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою, шпк "солдат".
Згідно з положеннями п.2 ч.1 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервісти під час мобілізації, вважається день відправлення до військової частини ( військового навчального закладу, установи тощо).
Відтак з 26.02.2022, тобто з моменту зарахування сержанта ОСОБА_3 до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 , він набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку-проходження військової служби.
Станом на листопад 2022 року, військова частина НОМЕР_1 на підставі Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 залучена до здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії і знаходиться у районі ведення бойових дій на території Миколаївської області у складі створених ( діючих) угрупувань військ ( сил ) Сил оборони держави, а саме угрупування військ " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", а особливий склад військової частини НОМЕР_1 , зокрема сержант ОСОБА_3 , виконував бойові завдання на лінії безпосереднього збройного зіткнення із супротивником у районі проведення бойових дій.
Згідно зі ст.65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Статтею 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - це час, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію ( крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію ( крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Таким чином, з 17.03.2014 по теперішній час в Україні діє особливий період.
Указом Президента України "Про введення в Україні воєнного стану" №64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан.
Указ затверджено Законом України " Про затвердження Указу Президента України " Про введення воєнного стану в Україні" № 2102-IX від 24.02.2022.
З моменту видання Президентом України Указу «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 на території України почав діяти воєнний стан, який триває дотепер.
Згідно з п.п.1,3 ч.4 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи ( занять) протягом робочого ( навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком ( розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).
Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби в умовах воєнного стану сержанту ОСОБА_3 достеменно було відомо, і до часу самовільного залишення місця служби, останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.
Проходячи військову службу, сержант ОСОБА_3 відповідно до вимог ст.ст.17, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 16, 49, 125, 126 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.
Однак, діючи в порушення вимог вищезазначених нормативних актів сержант ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні умисного військового злочину проти встановленого порядку несення військової служби, за наступних обставин.
Так, відповідно до виписного епікризу ОСОБА_3 з 11.10.2022 по 07.11.2022 проходив лікування у КНП «Обласний медичний спеціалізований центр» Житомирської обласної ради.
Проте, 08.11.2022 о 08 годині 00 хвилин сержант ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, проходячи військову службу на посаді стрільця-снайпера 2 аеромобільного взводу 3 аеромобільної роти 2 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, в порушення вимог вищевказаного законодавства з метою тимчасового ухилення від обов`язків військової служби в умовах воєнного стану, не з`явився вчасно на службу до місця несення військової служби в районі зосередження підрозділів військової частини НОМЕР_3 що дислокувалась за адресою, зазначеною в обвинувальному акті (розголошення адреси суд визнає недоцільним), та незаконно перебував поза його межами, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, приховуючи свою належність до Збройних Сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам як про військовослужбовця, який самовільно залишив місце несення військової служби до 11 години 00 хвилин 25 січня 2023 року.
Сержант ОСОБА_3 25.01.2023 о 11 годині 00 хвилин добровільно прибув до м.Миколаєва та з`явився до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, а також повідомив про себе як про військовослужбовця, який ухиляється від військової служби.
У підготовчому судовому засіданні прокурор, обвинувачений та захисник надали угоду про визнання винуватості від 17 жовтня 2023 року, укладену між ними, просили затвердити її та призначити ОСОБА_3 узгоджений вид та міру покарання.
ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся. Заявив, що йому зрозумілі: права, надані законом; наслідки укладення та затвердження угоди; характер обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований у разі затвердження угоди судом. Стверджував, що укладення угоди є добровільним.
Таким чином дії ОСОБА_3 судом кваліфікуються за ч. 5 ст. 407 КК України (у редакції Закону, яка діяла на момент вчинення злочину), як у нез`явленні вчасно без поважних причин, вчиненому в умовах воєнного стану, військовослужбовцем ( крім строкової служби).
Кримінальне правопорушення, яке інкримінується останньому, відноситься до класифікації тяжкого .
Відповідно до п. 2 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з ч.4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.
Суд, дослідивши угоду про визнання винуватості від 17 жовтня 2023 року, укладену між прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_5 , дійшов висновку, що її умови не суперечать вимогам КПК України, відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, умови, які б ускладнювали виконання угоди обвинуваченим, не встановлено.
Враховуючи вищезазначені положення Закону, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_6 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, у редакції кримінального Закону до набуття чинності Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей несення військової служби в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці» 2839-IX від 13.12.2022, яким було внесено зміни до санкції ч. 5 ст. 407 КК України.
Суд також переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_6 цілком розуміє права, визначені п.1 ч.4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
У справі встановлено кілька обставин, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_6 , а саме з`явлення із зізнанням, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Щодо застосування положень ст.69 КК України та призначення обвинуваченому ОСОБА_6 більш м`якого, ніж передбаченого санкцією ч.5 ст.407 КК України, то суд враховує, що відповідно до ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.
Отже зазначені обставини, а також визнання обвинуваченим своєї вини, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, оскільки обвинувачений усвідомив протиправність вчиненого, не ухилявся від співпраці із слідством, не заперечував під час судового розгляду обставини, які встановлені в обвинувальному акті, тому вказані обставини дають підстави для застосування при призначенні покарання положень ст.69 КК України, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.
Враховуючи викладені обставини, суд вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості від 17 жовтня 2023 року, укладену між прокурором та обвинуваченим за участю його захисника та призначити ОСОБА_6 покарання, узгоджене сторонами угоди.
Речові докази, процесуальні витрати та завдана злочином шкода відсутні.
Керуючись п.1 ч.3 ст.314, ст.ст. 374, 474, 475 КПК України, суд
Затвердити угоду про визнання винуватості, яку укладено 17.10.2023 між прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 за участі захисника ОСОБА_5 .
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 58 КК України, замість призначеного покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки, призначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців строком на 2 (два) роки з відрахуванням в дохід держави із сум його грошового забезпечення 20 (двадцяти) відсотків.
Строк відбуття покарання обчислювати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з дня прийняття вироку до виконання командиром військової частини.
Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Добровеличківський районний суд Кіровоградської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим у той же строк з моменту вручення йому копії вироку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України.
Вирок набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя

Добровеличківського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_1