Справа № 358/150/24 Провадження № 1-кп/358/205/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2024 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005832 від 19.12.2023 року, щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Прибужани Вознесенського району Миколаївської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 українця, громадянина України, маючого повну загальну середню освіту, неодруженого, немаючого на утриманні неповнолітніх дітей, непрацюючого, не маючого судимості згідно ст. 89 КК України, РНОКПП- НОМЕР_1 , засоби зв`язку: мобільний телефон НОМЕР_2

по обвинуваченню у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 296 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

27 жовтня 2023 близько 22 години (більш точного часу не встановлено) ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_9 (обвинувальний акт відносно якого направлено до Богуславського районного суду) після розпивання алкогольних напоїв на території кафе-бару «Вікторія», знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, проходили повз територію Медвинського комунального закладу дошкільної освіти «Капітошка», що розташований за адресою: вул. Шевченка, 9, с. Медвин Білоцерківського району Київської області. У цей же час, на території вищевказаного дошкільного закладу, останні помітили малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який сидів на лавці та грався у мобільному телефоні. Останні, в свою чергу, усвідомлюючи, що знаходяться в громадському місці, почали зухвало себе поводити, голосно висловлюватись нецензурною лексикою в бік малолітнього потерпілого ОСОБА_6 , будучи агресивно налаштованими відносно останнього, відчуваючи до нього раптово виниклу особисту неприязнь та розпочали з ним словесний конфлікт.

Так, ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_9 , діючи групою осіб, усвідомлюючи, що знаходяться в громадському місці, нехтуючи елементарними правилами поведінки, грубо порушуючи громадський порядок, діючи умисно з особливою зухвалістю, прагнучи показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитись за рахунок приниження інших осіб, реалізуючи свій спільний умисел, ОСОБА_4 підійшов до малолітнього потерпілого ОСОБА_6 та безпричинно, з хуліганських спонукань, наніс своєю правою рукою один удар в область носу останнього. В цей же час, ОСОБА_9 , реалізуючи свій спільний умисел, продовжуючи хуліганські дії, наблизився до малолітнього потерпілого ОСОБА_6 та наніс один удар кулаком лівої руки в область його лівої руки, якою останній закрив обличчя, та один удар кулаком лівої руки під ліве око потерпілого. Відразу після чого, продовжуючи хуліганські дії, ОСОБА_4 підняв за одяг малолітнього потерпілого ОСОБА_6 з лавки, а ОСОБА_9 долонями обох рук штовхнув його в груди, від чого потерпілий не втримався на ногах та впав спиною на садовий паркан, перекинувшись через нього.

У цей час ОСОБА_4 схватив руками малолітнього ОСОБА_6 за стопи ніг, тримаючи їх на рівні своїх грудей, а ОСОБА_9 продовжуючи хуліганські дії, скориставшись тим, малолітній потерпілий не може чинити опір, нагнувся через садовий паркан та наніс йому не менше трьох ударів кулаками обох рук в область обличчя та завушну ділянку голови зліва.

Продовжуючи хуліганські дії, ОСОБА_4 обхватив правою рукою шию малолітнього потерпілого ОСОБА_6 , а ОСОБА_9 знаходячись поруч з ними, керуючись мотивом явної неповаги до суспільства, прагнучи показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитись за рахунок приниження інших осіб, повели потерпілого по вулиці Шевченка в напрямку до кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , де діючи умисно з винятковим цинізмом, ОСОБА_4 намагався помістити малолітнього потерпілого ОСОБА_6 у вуличну урну для сміття, що знаходилася на узбіччі дороги, а ОСОБА_9 слідував за ними позаду та правою ногою штовхав потерпілого по сідницях, чим принижували його честь та гідність.

Дії ОСОБА_4 та ОСОБА_9 були помічені відвідувачами кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_3 », які припинили їх протиправні дії.

Своїми хуліганськими, протиправними діями ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_9 спричинили малолітньому потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді синців на обличчі, забою носу, забою нижньої губи, синця в завушній ділянці голови зліва, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 органом досудового розслідування визначена за частиною другою статті 296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, вчиненому групою осіб.

12 лютого 2024 року між прокурором у кримінальному провадженні - прокурором Таращанського відділу Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_10 та обвинуваченим ОСОБА_4 була укладена угода про визнання винуватості.

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 зазначив, що при укладанні угоди були дотримані всі вимоги і правила кримінального процесуального та кримінального кодексів України, а тому просив затвердити зазначену угоду і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді про визнання винуватості міру покарання.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 296 КК України беззастережно визнав повністю та просив суд затвердити укладену між ним та прокурором угоду про визнання винуватості і призначити йому узгоджену в ній міру покарання. Також зазначив, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені статтею 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості. Крім того, просив суд обраний йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу змінити на особисте зобов`язання.

Потерпілий ОСОБА_6 , його законний представник ОСОБА_7 в судовому засіданні підтвердили свою згоду на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, не заперечували проти затвердження зазначеної угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженої в угоді міри покарання та не заперечували проти зміни запобіжного заходу обвинуваченому.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого і його захисника, потерпілого і його законного представника та представника, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши у обвинуваченого ОСОБА_4 повне розуміння ним своїх процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які б примусили його погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого щодо нього обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості. При цьому суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно частини другої статті 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена за ініціативою прокурора чи обвинуваченого.

Частиною п`ятою статті 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру, до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Згідно частини четвертої статті 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. У кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Як вбачається з обвинувального акту та угоди про визнання винуватості, ОСОБА_4 скоїв нетяжкий злочин, передбачений частиною другою статті 296 КК України, беззастережно визнав себе винним у вчиненні вказаного злочину, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину, добровільно відшкодував збитки потерпілому, а також взяв на себе зобов`язання співпрацювати у викритті кримінальних правопорушень, вчинених ОСОБА_9 , обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0005125 від 28.10.2023 відносно якого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч. 2 ст. 296 КК України, направлено до Богуславського районного суду Київської області, та погодився на призначення йому остаточного покарання за цей злочин у вигляді чотирьох років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України та звільнення його від відбування покарання з випробуванням.

Законний представник потерпілого ОСОБА_7 надала свою письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості.

Укладена угода за своїм змістом відповідає вимогам статті 472 КПК України і має усі необхідні реквізити та відомості, у тому числі стосовно міри та виду узгодженого між сторонами покарання та наслідків невиконання угоди.

Обвинуваченому суд відповідно до статті 474 КПК України роз`яснив процесуальні права, характер обвинувачення, вид покарання та наслідки укладання, затвердження та невиконання угоди, передбачені статтями 473, 476 КПК України, роз`яснив вичерпні підстави оскарження вироку суду, винесеному на підставі угоди.

Суд приходить до переконання, що угоду сторонами підписано добровільно, свідомо, без впливу будь-яких сторонніх обставин чи факторів. Умови укладеної угоди також не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод чи інтересів сторін чи інших осіб. З угоди також не вбачається обставин, які б свідчили про очевидну неможливість виконання обвинуваченим узятих на себе за угодою зобов`язань.

Як видно з реєстру матеріалів досудового розслідування, у справі зібрано достатньо доказів для обґрунтованої підозри і обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 296 КК України, а тому визнання ним винуватості є цілком виправданим.

Тому суд враховує факт визнання обвинуваченим своєї вини та кваліфікує його дії за частиною другою статті 296 КК України, оскільки ОСОБА_4 своїми умисними діями здійснив хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, вчиненому групою осіб.

Суд також вважає, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, дані про його особу, характер кримінального правопорушення та інші обставини цілком враховані угодою про визнання винуватості і знайшли своє відображення в узгодженому остаточному покаранні.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором у кримінальному проваджені - прокурором Таращанського відділу Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_10 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Речові докази та судові витрати по справі відсутні.

Відносно ОСОБА_4 18 січня 2024 року обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Під час підготовчого судового засідання сторона захисту заявила клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Прокурор ОСОБА_3 не заперечував проти задоволення даного клопотання.

Враховуючи, що суд прийшов до переконання про затвердження угоди про визнання винуватості та застосування до обвинуваченого ст. 75 КК України, суд вважає за доцільне до набрання вироком законної сили обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою змінити на особисте зобов`язання, при цьому необхідно зарахувати ОСОБА_4 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 17.01.2024 року по 14.02.2024 року.

З урахуванням викладеного та керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 12 лютого 2024 року, укладену між прокурором у кримінальному провадженні - прокурором Таращанського відділу Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_10 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 296 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угодою про визнання винуватості покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку терміном три роки не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації та виконати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою змінити на особисте зобов`язання, звільнивши ОСОБА_4 з-під варти негайно в залі судового засідання після проголошення вироку.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до прокурора, суду;

- повідомляти прокурора, суд про зміну свого місця проживання.

Зарахувати ОСОБА_4 в строк відбування покарання строк знаходження його під вартою з 17 січня 2024 року по 14 лютого 2024 року.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Богуславський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України:

- обвинуваченим виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою ст.474 КПК України, у тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно частини четвертої ст.469 КПК України угода не може бути укладена.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1