ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3757/23 Справа № 213/887/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2023 року м.Кривий Ріг

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг в режимі відеоконференції апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.09.2023 року у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за №0000054, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Кривого Рогу, із професійно-технічною освітою, не одружений, не працює, дітей не має, проживає за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

-05.07.2012 р. Інгулецьким районним судом за ч.2 ст. 187, ч.2 ст.289, ст.70 КК України до семи років шести місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 12.10.2018 року по відбуттю строку покарання,

визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, та призначено покарання у виді семи років позбавлення волі, вирішено питання про арешт майна та речові докази, -

Встановила:

вироком суду ОСОБА_8 визнаний винним у тому, що він 08.02.2023 приблизно о 18:30 годині проходячи біля третього під`їзду будинку №53 по пр. Перемоги в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу, побачив раніше незнайому йому потерпілу ОСОБА_9 , яка тримала у правій руці свій мобільний телефон та підсвічувала ним свій шлях пересування. В цей час у ОСОБА_8 , раптово виник кримінально-протиправний умисел спрямований на відкрите протиправне викрадення чужого майна, реалізуючи який він, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, відкрито, ігноруючи волю потерпілої та увагу сторонніх осіб, нехтуючи думкою очевидців, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх дій, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої як засіб вчинення злочину, завдав їй один удар рукою по правій руці, внаслідок чого спричинив останній фізичний біль. В результаті чого, потерпіла ОСОБА_9 не втримала свій мобільний телефон та впустила його на асфальтне покриття. Продовжуючи свої злочині дії, направленні на заволодіння вказаним мобільними телефоном, ОСОБА_8 намагався підняти його з землі, в цей час потерпіла ОСОБА_9 почала чинити опір, спрямований на захист свого майна, в результаті чого між нею та ОСОБА_8 відбулась боротьба, в ході якої ОСОБА_8 завдав потерпілій ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді синця лівого передпліччя, які згідно висновку експерта №213 від 13.02.2023 відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше, як 6 днів. Після чого, маючи перевагу у фізичний силі, ОСОБА_8 завдав потерпілій ОСОБА_9 кулаком правої руки один удар по обличчю, внаслідок чого спричинив останній фізичний біль, тим самим придушивши її волю до супротиву, ігноруючи вимоги потерпілої припинити злочинні дії, користуючись тим, що потерпіла ОСОБА_9 втратила рівновагу та впала, відкрито заволодів мобільним телефоном марки «Samsung» моделі «A30s 4/64 Gb», вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №746/23 від 14.02.2023 становить 3240 гривень, із сім-картою мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_1 , вартість якої згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №746/23 від 14.02.2023 становить 100 гривень.

Після чого, ОСОБА_8 , виконавши усі дії для доведення злочину до кінця, таким чином реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна, з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим зник, в результаті чого своїми діями спричинив потерпілій ОСОБА_9 майнову шкоду на суму 3340 гривень.

З таким вироком суду першої інстанції не погодився обвинувачений та оскаржив в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить вирок суду скасувати та кримінальне провадження направити на новий судовий розгляд. На обґрунтування своїх вимог вказує, що вказує, що судовий розгляд проведений в режимі відеоконференції на якій його не було.

Зазначає, що мобільний телефон він підібрав на вулиці, а потів віддав працівникам поліції, в нього не було умислу вчинювати злочин та заволодіти чужим майном. Крім того, обвинувачення ґрунтується лише на одних показаннях, проте матеріали кримінального провадження не містять жодного доказу його вини.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 , який просив апеляційну скаргу задовольнити, захисника адвоката ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу обвинуваченого та просив її задовольнити; прокурора ОСОБА_6 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та просила вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд першої інстанції, у відповідності з вимогами ст.ст. 370, 374 КПК України та пред`явленого обвинувачення, встановивши фактичні обставини кримінального провадження, обґрунтовано прийшов до висновку щодо обсягу та доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 186 КК України, виклавши їх у вироку.

В оскаржуваному рішенні суд першої інстанції навів всі встановлені обставини, які, відповідно до ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню, а також виклав оцінку та аналіз досліджених в судовому засіданні доказів з зазначенням підстав, з яких приймає одні докази та відкидає інші.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_8 , що матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження його винуватості в інкримінованому кримінальному правопорушенні є надуманими та такими, що спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Той факт, що телефон потерпілої перебував у володінні обвинуваченого підтверджується самим ОСОБА_8 , при цьому останній зазначає, що знайшов його та віддав працівникам поліції. Однак не зважаючи на повне невизнання вини обвинуваченим, його вина підтверджується належними та допустимими доказами, які досліджені судом першої інстанції та обґрунтовано покладені в основу вироку.

Так, потерпіла ОСОБА_9 , яка допитана судом першої інстанції показала, що 08.02.2023 року прийшла до під`їзду будинку АДРЕСА_3 та чекала поки їй відчинять двері, та в цей час позаду помітила обвинуваченого, який вибив - ударом по правій руці у неї з рук мобільний телефон Samsung A30s. Також вказувала, що бачила, як обвинувачений намагався з карману своєї куртки дістати якийсь продовгуватий предмет, вона злякалась що це може бути якась телескопічна палиця та що він нею її буде бити, та почала йому заважати. Обвинувачений намагався підняти телефон, але потерпіла чинила опір, обвинувачений хапав її за передпліччя, штовхнув і вона вдарилась потилицею о двері до під`їзду, втратила рівновагу та впала. Обвинувачений схопив вказаний телефон та побіг. Потерпіла почала кричати та звати на допомогу. Вона побачила, що по проспекту йшли люди та один з чоловіків побіг за обвинуваченим. Пізніше обвинуваченого затримали з її мобільним телефоном.

Свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в суді першої інстанції показали, що працюють продавцями у магазині «Юліан», 08.02.2023 року приблизно о 18:40 годин до них в магазин забіг обвинувачений, за ним забіг інший чоловік ОСОБА_12 та попросив затримати іншого чоловіка поки він викличе поліцію, оскільки обвинувачений вкрав у жінки телефон. Приблизно через 5 хвилин приїхала поліція, та у обвинуваченого виявили мобільний телефон та два ножі. Вказали, що також прийшла жінка у якої викрали телефон, впізнала обвинуваченого та підтвердила, що вилучений у нього телефон - це її телефон.

Свідок ОСОБА_13 суду першої інстанції пояснив, що 08.02.2023 року у вечорі почув, що кричить дівчина та зве на допомогу, що в неї вкрали наздогнав обвинуваченого біля магазину, обвинувачений дістав ніж та направляв в бік свідка, потім забіг до магазину побачивши що свідок не злякався. З магазину обвинуваченого не випускали, викликали поліцію, коли поліція приїхала то у обвинуваченого виявили телефон та ножі.

Отже, потерпіла та свідки у судовому засіданні поза розумним сумнівом вказали на обвинуваченого ОСОБА_8 , як на особу, який відкрито заволодів мобільним телефоном потерпілої, поєднаним з насильством та на особу, яка намагалася уникнути відповідальності.

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_8 підтверджується письмовими доказами, які досліджені судом першої інстанції та обґрунтовано покладені в основу вироку, зокрема:

-факт заволодіння обвинуваченим ОСОБА_8 телефоном потерпілої, поєднаного з насильством підтверджується протоколом та відеозаписом до нього, проведення слідчого експерименту від 16.02.2023 року за участю потерпілої,

-факт спричинення потерпілій тілесних ушкоджень підтверджується листом з Криворізької міської лікарні №17, з якого вбачається констатування у потерпілої забою м`яких тканин голови; висновком експерта №213 від 13.02.2023р., відповідно до якого у потерпілої виявлений синець лівого передпліччя, локалізація та характер виявленого ушкодження свідчать, що до потерпілої обвинуваченим було застосовано насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я особи; висновком експерта №231 від 16.02.2023 року, відповідно до якого виявлене у потерпілої ушкодження могло утворитися при механізмі на який вона сама вказує, про що свідчить локалізація та характер виявленого у неї ушкодження. Вищевказане спростовує доводи обвинуваченого, що він не застосовував до потерпілої фізичне насильство;

-факт заволодіння обвинуваченим ОСОБА_8 мобільним телефоном потерпілої також підтверджується протоколом затримання від 08.02.2023р., відповідно до якого у останнього виявлено та вилучено телефон марки Samsung A30s IMEI 1: НОМЕР_2 з чохлом під яким знаходилась банківська картка ПУМБ,;

-факт належності телефону потерпілій підтверджується протоколом огляду документу від 09.02.2023р., відповідно до якого оглядалась коробка від мобільного телефону марки «Samsung» моделі «A30s 4/64 Gb», IMEI: НОМЕР_3 та чек про купівлю вказаного телефону потерпілою;

-протоколом огляду місця події від 09.02.2023 року, відповідно до якого оглянутий двір біля під`їзду АДРЕСА_4 ;

-висновком експерта від 14.02.2023 року, відповідно до якого ринкова вартість, станом на 08.02.2023р., мобільного телефон Samsung A30 s, вживаного - 3240 грн, сім-картка мобільного оператора Київстар - 100 грн.

З об`єктивної сторони грабіж характеризується відкритим способом викрадення чужого майна.

Відкритим визнається викрадення, що здійснюється у присутності інших осіб, які розуміють протиправний характер дій винного, а він, у свою чергу, усвідомлює цю обставину. Такими особами можуть бути особи, у власності, володінні чи під охороною яких знаходиться майно, на яке здійснюється посягання, очевидці.

Підвищена суспільна небезпека грабежу порівняно з крадіжкою обумовлюється тим, що грабіжник на відміну від злодія не приховує свого наміру протиправно заволодіти майном, діє відкрито для сторонніх осіб, ігноруючи волю потерпілого чи осіб, у володінні чи під охороною яких перебуває майно, і нехтуючи думкою очевидців.

При насильницькому грабежі винний не тільки прикладає певні зусилля для того, щоб безпосередньо вилучити чуже майно, а ще і вдається до насильницького впливу на потерпілого чи інших осіб. При цьому насильство застосовується для протиправного вилучення або утримання такого майна, тобто, воно має прикладний, «інструментальний» характер.

Суб`єктивна сторона злочину характеризується наявністю у винної особи прямого умислу на протиправне заволодіння чужим майном і корисливим мотивом. Змістом умислу грабіжника охоплюється усвідомлення того факту, що вчинювані ним дії здійснюються в умовах очевидності - вони мають відкритий для потерпілого або інших осіб характер. При цьому винний ігнорує цю обставину.

Колегія суддів наголошує, що матеріалами кримінального провадження, беззаперечно встановлено, що ОСОБА_8 відкритим способом, беззаперечно розуміючи характер своїх протиправних дій, із застосуванням насильства щодо потерпілої ОСОБА_9 , що підтверджується її показаннями та висновками експертів, щодо наявних у неї тілесних ушкоджень в період скоєння кримінального правопорушення.

Разом з цим доводи обвинуваченого, що він знайшов мобільний телефон, спростовуються показаннями свідків, які впізнали обвинуваченого та зазначили, що він тікав, а після затримання в нього знайдений мобільний телефон, який потерпіла ОСОБА_9 впізнала, як свою власність. Вказане також нівелює доводи обвинуваченого, що він добровільно віддав телефон працівникам поліції, крім того, відповідно до протоколу затримання, телефон виявлено та вилучено у обвинуваченого.

Факт усвідомлення обвинуваченим, що він здійснює протиправні дії направлені на заволодіння майном відкрито, підтверджується тим, що потерпіла ОСОБА_9 чинила опір обвинуваченому у його намаганні заволодіти майном, в подальшому після насильницьких дій останнього стосовно потерпілої, він забрав телефон та почав тікати, тобто вже міг розпоряджатися майном на власний розсуд, при цьому потерпіла кричала про допомогу, а ОСОБА_8 ігнорував цю обставину, як і ігнорував дії потерпілої, направлені на перешкоджанню обвинуваченому заволодіти її майном, в подальшому завдяки діям свідка ОСОБА_13 , якому ОСОБА_8 погрожував ножем, останнього затримано.

Отже, ОСОБА_8 заволодів майном потерпілої із застосуванням насильства в присутності інших осіб, які беззаперечно розуміли протиправний характер його дій, саме тому намагались перешкодити його діям та викликали поліцію, у свою чергу, ОСОБА_8 усвідомлював, що потерпіла та інші особи усвідомлюють протиправний характер його дій.

Вказані обставини утворюють склад інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції, аналізуючи допустимість досліджених доказів, зробив правильний висновок про їх достеменність і законність їх зібрання та обґрунтовано поклав в основу обвинувального вироку.

Вищенаведені докази узгоджуються між собою, є логічними та послідовними, не викликають сумнівів у їх достовірності та об`єктивно вказують, що ОСОБА_8 відкрито викрав чуже майно (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я особи, вчиненого повторно, в умовах воєнного стану.

За наведених обставин, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо оспорювання фактичних обставин необґрунтованими та такими, що суперечать матеріалам кримінального провадження.

Крім того, доводи обвинуваченого, що судовий розгляд проведений за його відсутності, спростовуються матеріалами кримінального провадження, так відповідно до журналів судових засідань від 14.03.2023 року, 04.04.2023 року, 19.04.2023 року, 30.05.2023 року, 25.07.2023 року, 08.08.2023 року, 22.08.2023 року, 14.09.2023 року, 19.09.2023 року, 25.09.2023 року судовий розгляд та усі процесуальні дії проведені за участю потерпілого в залі судового засідання.

Вирок проголошувався без участі обвинуваченого, оскільки у зв`язку із відсутністю інтернету в ДУ «Криворізька установа виконання покарань (№3)», дистанційні судові засідання призначені на 26.09.2023 року не було можливості провести. Вказане не є порушенням норм кримінального процесуального закону, при цьому, копія вироку належним чином надіслана обвинуваченому і останній скористався своїм правом на апеляційне оскарження.

При призначені міри покарання ОСОБА_8 , судом першої інстанції враховано характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, те що він скоїв тяжкий злочин, дані про особу обвинуваченого, який посередньо характеризується, на обліку в лікаря психіатра та нарколога не перебуває, не працює, не одружений, дітей не має, раніше судимий. Відповідно до ст. 67 КК України обставини, що обтяжують покарання судом встановлено є рецидив кримінальних правопорушень; у відповідності зі ст. 66 КК України обставин, що пом`якшує покарання судом не встановлено.

У відповідності зі ст. ст. 50, 65 КК України особі, що скоїла злочин, покарання повинне бути призначене необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів.

Покарання має на меті не тільки кару, але й виправлення засудженого, а також попередження здійснення нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи з конкретних обставин кримінального провадження, враховуючи спосіб вчинення умисного злочину, не визнання вини, відсутність пом`якшуючих покарання обставин, беззаперечного усвідомлення обвинуваченим суспільно-небезпечного характеру своїх дій враховуючи особу обвинуваченого, колегія суддів вважає, що обране покарання, є обґрунтованим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 і попередження нових злочинів, а тому відсутні обставини, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину.

Судом першої інстанції при призначенні міри покарання враховані всі обставини які характеризують обвинуваченого, будь-яких інших доказів, які можуть спростувати висновки суду першої інстанції щодо особи обвинуваченого, при розгляді кримінального провадження в апеляційній інстанції, не надано.

Враховуючи наведене та вимоги ст. ст. 65, 66 КК України, колегія суддів вважає, що рішенням суду першої інстанції про призначення покарання ОСОБА_8 в мінімальних межах передбачених санкцією статті інкримінованого кримінального правопорушення, будуть дотримані загальні засади призначення кримінального покарання, зокрема принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, та відповідає ступеню тяжкості вчиненого діяння, буде справедливим за своїм видом і розміром, а також необхідним і достатнім для виправлення останнього та попередження нових злочинів.

Отже, рішення суду першої інстанції є справедливим та достатнім для досягнення мети покарання, таким, що відповідає принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які могли б вплинути на правильність, і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, та які є безумовною підставою для його скасування, колегія суддів не вбачає.

За таких обставин колегія суддів вважає, вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому відсутні підстави для його зміни чи скасування та задоволення апеляційної скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.09.2023 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді