465/5803/23
1-кс/465/1744/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2023 року місто Львів

Слідчий суддя Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на бездіяльність органу досудового розслідування,

встановив:

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулись до слідчого судді зі скаргою, в якій просить зобов`язати уповноважену особу Львівського районного управління поліції №2 ГУНП у Львівській області внести до ЄРДР відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.384 КК України, за заявою від 01 вересня 2023 року.

Обґрунтовуючи скаргу, покликається на те, що 01 вересня 2023 року заявники звернулись до дізнавача Львівського районного управління поліції №2 ГУНП у Львівській області із заявою про вчинення свідками ОСОБА_5 та ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.384 КК України. Однак відомості до ЄРДР за поданою ними заявою внесенні не були, а отже вимоги ст.214 КПК України не виконані. Тому, у скарзі просять зобов`язати слідчого (дізнавача) Львівського районного управління поліції №2 ГУНП у Львівській області внести відомості до єдиного реєстру досудових розслідувань за ч.1 ст.384 КК України, відповідно до поданої заяви.

Скаржники подали заяву про розгляд скарги за їх відсутності.

Представник суб`єкта оскарження в судове засідання не з`явився. Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України, неявка слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою у розгляді скарги.

Дослідивши матеріали скарги та надані матеріали кримінального провадження №0000225 від 21.07.2023, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Із наданих матеріалів кримінального провадження №0000225 вбачається, що 01 вересня 2023 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись до дізнавача Львівського районного управління поліції №2 ГУНП у Львівській області із заявою про вчинення свідками ОСОБА_5 та ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.384 КК України, зокрема за фактом надання неправдивих показань відносно відвідування ОСОБА_7 .

Постановою дізнавача Львівського районного управління поліції №2 ГУНП у Львівській області від 04 вересня 2023 року у задоволенні поданої заяви відмовлено, у зв`язку з тим, що вивченням матеріалів кримінального провадження №0000225 не вбачається ознак вчинення вказаними особами кримінального проступку.

Відомості до ЄРДР за вищевказаною, поданою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заявою окремо не вносились. Ця заява була приєднана до матеріалів кримінального провадження №0000225.

Як видно з витягу з ЄРДР, кримінальне провадження №0000225 від 21.07.2023 зареєстровано за фактом надання ОСОБА_8 неправдивих показань щодо відвідування ОСОБА_7 , правова кваліфікація ч.1 ст.384 КК України.

На сьогоднішній день, досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000225 від 21.07.2023 не завершене.

Відповідно до ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Згідно з ч.2 ст.214 КПК України, досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається (ч.4 ст.214 КПК України).

До Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність (п.п.4, 5 ч.5 ст.214 КПК України).

Із цими приписами Кримінального процесуального закону кореспондуються викладені у п.2 Розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора № 298 від 30.06.2020 норми, згідно з якими відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4, 5 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Аналіз змісту положень ст. 214 КПК України свідчить, що повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, дізнавач, прокурор.

Приписи ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Наведене дає підстави для висновку про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про кримінальне правопорушення є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За приписом ч.1 ст.11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Отже, вирішальним чинником для внесення до ЄРДР відомостей за заявою є саме наявність у цій заяві обставин, що свідчать про кримінальне правопорушення.

Верховний Суд у своїй постанові від 16.05.2019 у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18) вказав: «...положеннями ст. 3 КПК визначено, що кримінальне провадження це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. Досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується, серед іншого, закриттям кримінального провадження. Якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин.....».

Отже, ініціювати процедуру кримінального переслідування та застосувати державний механізм для здійснення досудового розслідування доцільно лише у випадку, коли наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення. Безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, та є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.

На думку слідчого судді, у поданій заяві від 01 вересня 2023 року викладені факти, які за своїм змістом та суттю не є повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.384 КК України, оскільки, на даний час, ця заява не містить об`єктивних даних, які підтверджували би реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення), не містить ця заява й конкретних фактичних даних, які б свідчили про існування обставин, що дають підстави для кваліфікації дій ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за відповідною статтею Кримінального кодексу України.

На сьогоднішній день відсутні об`єктивні дані, які б свідчили про можливий факт вчинення кримінального правопорушення, про яке повідомляли в своїй заяві від 01 вересня 2023 року заявники. Зокрема, й відсутні підстави вважати, що в даному випадку існують ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.384 КК України.

Крім цього, викладені факти, які викладені в заяві від 01 вересня 2023 року мають бути перевірені в рамках кримінального провадження №0000225 від 21.07.2023, і у випадку, якщо в ході досудового розслідування будуть виявлені ознаки іншого кримінального правопорушення, зокрема, й того, про яке повідомляли ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , з даного приводу до ЄРДР будуть внесені відомості відповідною уповноваженою особою. До того ж, відповідно до змісту п.5 ч.5 ст.214 КПК України, до ЄРДР вносяться відомості про попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення, тобто питання кваліфікації правопорушення є виключно прерогативою особи, яка вносить відомості до ЄРДР і ця інформація може бути змінена в ході досудового розслідування в залежності від здобутих доказів.

У п. 29 рішення Європейського суду з прав людини в справі Павлюлінець проти України (Заява № 70767/01) від 6 вересня 2005 року, суд висловив позицію, що право на порушення кримінальної справи проти третьої особи як таке не гарантується Конвенцією (Kubiszyn v. Poland, ухвала від 21 вересня 1999 року, заява N 37437/97).

З огляду на викладене, представник органу досудового розслідування обґрунтовано відмовила ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у внесенні відповідних відомостей до ЄРДР.

Слідчий суддя не вбачає підстав для внесення відомостей за заявою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ЄРДР. Ініціювання кримінального переслідування щодо особи, за встановлених обставин, є необґрунтованим засобом кримінально-правового примусу та не відповідає приписам кримінального процесуального закону.

Враховуючи, що уповноваженою особою Львівського районного управління поліції №2 ГУНП у Львівській області не було допущено бездіяльності, яка б виразилась у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, тому у задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 214, 303, 307, 309, 372 КПК України,

постановив:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на бездіяльність органу досудового розслідування - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1