Провадження № 1-кп/947/1237/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2023 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000777 від 13.06.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Київського районного суду м.Одеси знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, з триманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Прокурор, посилаючись на доводи, викладені у письмовому клопотанні, мотивує своє клопотання тим, що ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 30.08.2023 року відносно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 27.10.2023, який спливає. Прокурор вважає, що на даний час наявні ризики, передбачені п.1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: згідно п.1 ч.1 ст.177 КПК України ОСОБА_5 може переховуватись від суду з метою уникнення покарання, оскільки він усвідомлює, що санкція ч.3 ст.307 КК України передбачає покарання від дев`яти до дванадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна; згідно п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України у ОСОБА_5 відсутні міцні соціальні зв`язки, у зв`язку з чим може перешкоджати кримінальному провадженню, шляхом невиконання або неналежного виконання обов`язків покладених на нього в разі обрання йому більш м`якого виду запобіжного заходу; згідно п.5 ч.1 ст. 177 КПК України ОСОБА_5 може вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки ніде не працевлаштований, не має постійного джерела доходу та Суворовським районним судом м.Одеси розглядається обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч.2, 3 ст.307 КК України.

Захисник ОСОБА_4 заперечувала проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, звернулась до суду з клопотанням про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт у нічний час доби.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 підтримала подане клопотання та, посилаючись на доводи, викладені у письмовому клопотанні, зазначила, що ОСОБА_5 протягом тривалого часу проживає на території Одеси, має дружину, має на утриманні батьків похилого віку, несе тягар забезпечення продуктами харчування та медичних закладів, майже щодня вимушений відвідувати медичні установи з батьками, володіє постійним місцем проживання, характеризується позитивно, має постійний дохід - працевлаштований, до кримінальної відповідальності не притягувалася, а відтак вказані обставини свідчать про наявність міцних соціальних зв`язків ОСОБА_5 відсутність девіантної поведінки та схильності останньої до вчинення яких-небудь правопорушень, та зважаючи на це вважає, що ризи не доведені. Крім того, ОСОБА_5 отримав повістку щодо призову на військову службу за мобілізацією та має намір обороняти суверенітет країни.

Обвинувачений підтримав клопотання захисника та просив його просив задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання захисника про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт у нічний час доби. Просить суд відмовити у задоволенні клопотання захисника.

Крім того, захисник ОСОБА_4 заявила суду клопотання про звернення з поданням до Одеського апеляційного суду для розгляду питання про направлення кримінального провадження №0000777 від 13.06.2023 року, відносно ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст. 307 КК України до Суворовського районнного суду м.Одеси, ві провадженні якого перебуває кримінальне провадження №90000243 від 06.04.2023 року, стосовно ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.3 ст.307 КК України для об`єднання в одне провадження.

Обвинувачений підтримав клопотання захисника та просив його просив задовольнити.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання.

Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши заявлені клопотання, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 4,5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад п`ять років або ж до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Так, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогох ч. 3 ст.307 КК України, тобто у вчиненні особливо тяжкого злочину, санкцією якої передбачено покарання до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Крім того, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

З матеріалів кримінального провадження встановлено, що ризики, передбачені ст.177 КПК України у теперішній час не відпали та не зменшились, виходячи з наступного.

Вирішення питання зміни запобіжного заходу на більш м`який, який необхідно застосовувати до обвинуваченого, не може оцінюватися виключно на підставі тверджень сторони захисту, що відсутні ризики, передбачені ст.177 КПК України, це слід робити з урахуванням низки відповідних обставин, які можуть підтверджувати існування таких ризиків, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для зміни запобіжного заходу.

Метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до обвинуваченого має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

На даний час стороною захисту не надано суду достатніх та переконливих доказів, що відпали ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу обвинуваченому у виді тримання під вартою.

Тому суд вважає, що зміна запобіжного заходу в виді тримання під вартою на запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час судового провадження.

Оскільки захисником не наведено достатніх підстав, які могли б слугувати для зміни запобіжного заходу, в задоволенні клопотання слід відмовити.

Застосований запобіжний захід відносно обвинуваченого відповідає підставам і меті запобіжного заходу, оскільки запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діянь, які інкримінуються обвинуваченому, не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя шляхом переховування від суду, перешкоджання кримінальному провадженню, вчинення іншого кримінального правопорушення. Вказані ризики наразі залишаються реальними і триваючими та виключають можливість зміни міри запобіжного заходу обвинуваченому на більш м`який.

Приймаючи до уваги вищенаведене, та зважаючи на відомості про особу обвинуваченого, відсутність у суду інформації про офіційне працевлаштування, той факт, що у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до дванадцяти років з конфіскацією майна, суд доходить висновку про існування зазначених прокурором та передбачених ст.177 КПК України ризиків, і про те, що суспільний інтерес щодо тримання обвинуваченого під вартою переважає над його особистими інтересами і що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належної поведінки обвинуваченого та запобігти зазначеним ризикам, а тому суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора щодо продовження відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Продовжуючи відносно обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою, суд вважає, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд приходить до висновку, що необхідно продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_5 строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначених вище ризиків.

Відповідно до п.5 ч.4 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, суд вважає необхідним при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначити розмір застави у кримінальному провадженні.

Дослідивши клопотання захисника про звернення з поданням до Одеського апеляційного суду, вислухавши думку учасників провадження, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст.34 КПК України питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції за поданням місцевого суду або клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня винесення такого подання чи клопотання, про що постановляється ухвала.

З метою забезпечення оперативності та ефективності кримінального провадження та не допущення погіршення становища обвинуваченого суд вважає необхідним клопотання захисника задовольнити, звернутись з поданням до Одеського апеляційного суду, для розгляду питання про направлення кримінального провадження №0000777 від 13.06.2023 року, відносно ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст. 307 КК України до Суворовського районнного суду м.Одеси, в провадженні якого перебуває кримінальне провадження №90000243 від 06.04.2023 року, стосовно ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.3 ст.307 КК України для вирішення питання про об`єднання в одне провадження.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.34, 110, 131, 132, 176-178, 182, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 314, 369-372, 392-395 КПК України, суд ,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 - відмовити.

Клопотання прокурора про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, до 12.12.2023 року включно в ДУ "Одеський слідчий ізолятор".

Клопотання захисника ОСОБА_4 про направлення кримінального провадження для визначення підсудності - задовольнити.

Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні №0000777 від 13.06.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України направити до Одеського апеляційного суду для вирішення питання про визначення підсудності.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити в ДУ "Одеський слідчий ізолятор" (для виконання).

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку в частині продовження запобіжного заходу протягом п`яти днів, в інший частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1