Суддя ОСОБА_1
Провадження № 1-в/644/315/23
УХВАЛА

Іменем України

31 жовтня 2023 року.

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові клопотання начальника ДУ «Харківська виправна колонія (№ 43)» про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням у вигляді обмеження волі:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Начальник ДУ «Харківська виправна колонія (№ 43)» про заміну засудженому ОСОБА_4 невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням у виді обмеження волі, посилаючись на те, що засуджений став на шлях виправлення, під час відбування покарання характеризується позитивно, дотримується трудової дисципліни, за сумлінну поведінку та ставлення до праці має три заохочення, працює.

Прокурор проти задоволення клопотання заперечувала, посилаючись на його необґрунтованість та передчасність.

Вислухавши прокурора, вивчивши матеріали особової справи засудженого, оцінивши надані докази, суд вважає, що подання задоволенню не підлягає. До такого висновку суд дійшов виходячи з наступного…

Судовим розглядом встановлено, що вироком Київського районного суду м. Харкова від 26.04.2021 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України, та засуджено до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна. У відповідності до ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань за цим вироком та вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 14.12.2020 ОСОБА_4 остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 1 місяць із конфіскацією належного йому на праві власності майна та з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

Як вбачається з особової справи засудженого він має не погашену судимість за вчинення тяжкого злочину і на теперішній час відбуває покарання за вчинення умисних кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 286, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України, що свідчить про стійку тенденцію поведінки засудженого і систематичне вчинення ним кримінальних правопорушень.

Матеріали справи свідчать, що засуджений ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, в тому числі, вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 14.12.2020 за ч.1ст.286 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, з позбавленням права керування транспортними засобами строком 1 рік; вироком Московського районного суду м.Харкова від 21.05.2020 за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавленні волі на строк 1 рік, звільнений від відбування покарання на підставі ст.75КК України з іспитовим строком 1рік, але в період іспитового строку вчинив умисний тяжкий злочин, передбачений ч. 2 ст. 307 КК України.

Відповідно до положень ст. 82 КК України і Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання м`яким» головною умовою при прийнятті судом рішення про заміну невідбутої частини покарання на більш м`яким покарання є доведеність того, що засуджений добросовісною поведінкою і відношенням до праці довів ту обставину, що він впевнено став на шлях виправлення. При чому добросовісна поведінка - це не пасивна поведінка засудженого, який утримується від порушення режиму відбування покарання, а його активна участь в громадському житті, виконання громадських доручень, підвищення свого освітнього рівня і так далі, а добросовісне відношення до праці - це постійне виконання і перевиконання планів робіт, добросовісне відношення до дорученої роботи, підвищення кваліфікації, прояв ініціативи так далі.

В той же час, при вирішенні питання про те, чи довів засуджений своєю добросовісною поведінкою і відношенням до праці той факт, що він впевнено став на шлях виправлення, суд повинен виходити з аналізу усього процесу виправлення засудженого упродовж усього терміну відбування їм покарання, а не за короткий період часу перед внесенням подання.

Як вбачається з матеріалів особової справи засудженого, упродовж терміну відбування покарання у Харківській виправній колонії він характеризувався позитивно, має заохочення, підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику в свою адресу.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Суд зазначає, що наявність лише формально-юридичної підстави, тобто відбуття необхідного строку покарання, не свідчить про те, що засуджений став на шлях виправлення та не є безумовною підставою для заміни засудженому невідбутої частини покарання більш м`яким.

Наявність декількох заохочень, застосованих адміністрацією установи до засудженого, та періодичне працевлаштування не доводять того, що засуджений став на шлях виправлення в розумінні положень ст. 82 КК України, оскільки для такого висновку повинні бути наявні докази, які засвідчують, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці в період усього строку відбування покарання довів, що став на шлях виправлення.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що клопотання про заміну засудженому невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.82 КК України, п. 2 ч. 1 ст. 537, ст. 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання начальника ДУ «Харківська виправна колонія (№ 43)» про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням у вигляді обмеження волі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляцію безпосередньо до Харківського апеляційного суду або через районний суд протягом семи діб з дня її проголошення, а засудженим - у той же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1