ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 608/2052/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/312/23 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ухвала суду
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2023 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду

в складі:головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

з участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Чортківського районного суду Тернопільської області від 07 вересня 2023 року, у кримінальному провадженні №0000351 від 26 жовтня 2022 року по обвинуваченню ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 Кримінального кодексу України,-

В С Т А Н О В И Л А :

Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_6 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 та продовжено застосований щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів. В задоволенні клопотання ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу на особисте зобов`язання або зменшення розміру застави - відмовлено.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 просить ухвалу Чортківського районного суду Тернопільської області від 07 вересня 2023 року про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою у зв`язку із відсутністю ризиків передбачених ст.177 КПК України та застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід у виді особистого зобов`язання або запобіжний захід у виді застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Свої вимоги мотивує тим, що прокурором належним чином необґрунтовані ризики, передбачені ст.177 КПК України, і їх наявність не підтверджена жодними доказами. Зазначає, що тяжкість злочину не є вагомою підставою для тримання особи під вартою. Звертає увагу суду на те, що ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки, люблячу сім`ю. Вважає оскаржену ухвалу суду такою, що не суперечить практиці ЄСПЛ.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченого та доводи його захисника, які підтримали апеляційну скаргу з наведених у ній підстав і просили ухвалу Чортківського районного суду Тернопільської області від 07 вересня 2023 року про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою - скасувати та застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід у виді особистого зобов`язання або запобіжний захід у виді застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб; думку прокурора, який просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги за її безпідставністю, частково дослідивши обставини провадження та перевіривши його матеріали і наведені в апеляційних скаргах доводи, колегія суддів з`ясувала наступне.

Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що на розгляді Чортківського районного суду Тернопільської області перебувають матеріали кримінального провадження №0000351 від 26 жовтня 2022 року по обвинуваченню ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 Кримінального кодексу України.

Згідно матеріалів справи, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , відбуваючи покарання за вчинення умисних злочинів належних висновків не зробив та свідомо вирішив вчиняти нові кримінальні правопорушення, пов`язані із незаконним заволодінням чужим майном, шляхом обману (шахрайство).

Усвідомлюючи, що самостійно реалізувати свій злочинний умисел він не взмозі та маючи намір здійснювати такі діяння протягом тривалого періоду часу, спланував досягнути поставленої мети за рахунок створення і керування стійким злочинним угрупованням, до складу якого в травні 2022 року, ОСОБА_7 залучив ОСОБА_9 , який разом з ним відбував покарання в одній камері Державної установи «Чортківська установа виконання покарань (№26)» та знайому ОСОБА_10 , яким повідомив про свої злочинні наміри, довівши до їх відома деталі злочинного плану. Останні, бажаючи незаконно отримувати власну матеріальну вигоду, керуючись корисливим мотивом, прийняли пропозицію ОСОБА_7 та надали свою добровільну згоду на участь у організованій злочинній групі, діяльність якої спрямовувалася на заволодінням чужим майном, шляхом обману (шахрайство). Всі зазначені особи, з метою досягнення єдиної мети - незаконного отримання прибутку, об`єднаних єдиним планом із розподілом функцій учасників групи, спрямованих на досягнення цього плану, відомого всім учасникам групи добровільно та свідомо увійшли до складу організованої групи, усвідомлюючи наслідки своїх протиправних дій, зорганізувавшись у стійке об`єднання для вчинення особливо тяжких корисливих злочинів, пов`язаних із заволодінням чужим майном, шляхом обману (шахрайство). Так, ОСОБА_9 за вказівкою ОСОБА_7 , перебуваючи з останнім в одній камері Державної установи «Чортківська установа виконання покарань (№26)», за допомогою заздалегідь придбаних мобільних телефонів здійснював дзвінки до потерпілих та проводив з ними телефонні розмови, під час яких запевняв останніх в правдивості своїх намірів з надання послуг з перевезень та продажу товарів, вводячи їх в оману. В ході чого ОСОБА_9 переконував замовника перерахувати певну суму грошових коштів на вказану ним банківську платіжну карту, яку забезпечувала ОСОБА_10 , аргументуючи це тим, що необхідно оплатити завдаток або заплатити за паливо. При цьому, створюючи видимість виконання своїх зобов`язань перед замовниками, вів з ними спілкування від імені водія чи керівника фірми. Впевнившись, що грошові кошти потерпілими перераховані на вказану ним банківську платіжну карту, переривав розмови та на зв`язок із потерпілими більше не виходив, а грошові кошти, отримані злочинним шляхом учасники організованої групи використовували на власні потреби.

За таких обставин, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Вінниця, українець, громадянин України, зареєстрований в АДРЕСА_1 , який утримується в умовах Державної установи «Чортківська установа виконання покарань №26», м.Чортків, вул. Лесі Українки, 3, Тернопільської області, засуджений 15.04.2020 вироком Тернопільського міськрайонного суду за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на даний час обвинувачується у заволодінні чужим майном, шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, організованою групою, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190 КК України (Стаття 190 із змінами, внесеними згідно із Законами № 270-VI від 15.04.2008, № 2617-VIII від 22.11.2018).

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 12 липня 2023 року ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 08 вересня 2023 року із визначенням розміру застави.

Ухвалою Чортківського районного суду Тернопільської області від 07 вересня 2023 року, яка оскаржується, продовжено застосований щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів, оскільки до спливу попереднього строку дії цього запобіжного заходу судове провадження завершити не вдалося.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що підставами продовження застосованого щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є те, що він обвинувачується у вчиненні в складі організованої групи злочинів, передбачених ч.4 ст.190 КК України (Стаття 190 із змінами, внесеними згідно із Законами № 270-VI від 15.04.2008, № 2617-VIII від 22.11.2018), а також в ході судового розгляду встановлено обставини, які виправдовують даний запобіжний захід і підтверджують наявністю ризиків передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме: п.1 переховуватись від суду; п.3 незаконно впливати на свідків, потерпілих та інших обвинувачених у цьому ж кримінальному провадженні; п.5 вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наведені обставини в сукупності підтверджують правильність висновків суду першої інстанції про те, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому, продовжують існувати і не зменшились оскільки, зважаючи на санкцію статті обвинувачення, відомості про особу обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення злочинів проти власності, на даний час відбуває покарання в ДУ «Чортківська установа виконання покарань №26» за вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 квітня 2021 року, яким засуджений за ч.3 ст.185, ст.71 КК України до чотирьох років позбавлення волі, не працює, немає постійного місця проживання та законного заробітку, що спростовує доводи апеляційної скарги захисника про міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місцях його проживання, та характер інкримінованого йому кримінального правопорушення, яке вчинено в складі організованої групи, ОСОБА_7 може переховуватися від суду.

Крім того, з урахуванням вказаних в оскарженій ухвалі даних про особу обвинуваченого, якому інкримінується вчинення кримінального правопорушення за ч.4 ст.190 КК України і який раніше судимий, наявні достатні підстави вважати, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про обґрунтованість застосованого до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та відсутність обставин, які б вказували на можливість його скасування чи зміни на більш м`який.

З наведеними висновками суду першої інстанції про наявність підстав для продовження строку застосування щодо ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів погоджується, оскільки наявність вказаних ризиків зумовлена об`єктивними даними про особу обвинуваченого та конкретними обставинами інкримінованого йому злочину, а не лише його тяжкістю як про це стверджує захисник в апеляційній скарзі.

Так, судом першої інстанції в повній мірі та у визначеному законом порядку враховано всі обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також відомості про особу обвинуваченого та його соціальні зв`язки.

Крім того, оскільки судом встановлено та підтверджується матеріалами провадження, що у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень обвинувачуються ще й інші особи, а отже існує ризик вільного спілкування учасників цієї групи, що перешкоджатиме кримінальному провадженню.

В ході апеляційного розгляду встановлено, що судом першої інстанції при розгляді питання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 була заслухана думка прокурора, пояснення обвинуваченого та його захисника для з`ясування обставин, що мають значення при вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, які в подальшому були оцінені судом першої інстанції в сукупності та стали підставою для прийняття оскарженого рішення.

Враховуючи викладене та оцінивши, окрім наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, в сукупності всі обставини, у тому числі визначені ст.178 КПК України, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які на час розгляду питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання обвинуваченого під вартою не зменшилися, а більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Оцінюючи доводи апелянта про необґрунтованість клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з мотивів, що таке не підтверджується доказами, то колегія суддів вважає їх надуманими оскільки у матеріалах провадження містяться достатні дані, що поза розумним сумнівом з достатньою переконливістю доводять його обґрунтованість та підтверджують існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які в сукупності вказують на те, що застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання або застави, не буде достатнім для їх запобігання.

Крім того, доводи захисника про наявність підстав для застосування таких запобіжних заходів є суперечливими. Зокрема, в апеляційній скарзі стверджується, що оскільки обвинувачений фактично проживає з матір`ю у Вінницькій області, а досудове розслідування здійснюється на території Тернопільської області, то застосування домашнього арешту не буде дієвим запобіжним заходом через значну відстань. Разом з тим, в апеляційній скарзі жодним чином не обґрунтовано чому ця обставина не буде впливати на дієвість більш м`яких запобіжних заходів, які захисник просить застосувати.

Твердження захисника про те, що ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки не є безумовною підставою для відмови у продовженні строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Оцінюючи доводи захисника про те, що при постановленні ухвали про продовження йому строку тримання під вартою суд першої інстанції не визначив розміру застави, апеляційний суд приходить до висновку, що вони також не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, з огляду на те, що, як прямо передбачено ч. 3 ст. 183 КПК України, такий обов`язок покладається на суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а не при постановленні ухвали про продовження строку дії запобіжного заходу в порядку ст.ст.199,331 КПК України. При цьому, апеляційний суд враховує, що можливість внесення розміру застави, визначної при застосуванні запобіжного заходу на певний строк, зберігається і при продовженні цього строку.

На переконання апеляційний суд, рішення суду першої інстанції про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 відповідає, як конкретним обставинам цього провадження та і відомостям про особу обвинуваченого, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, з урахуванням викладеного та інших встановлених в ході судового розгляду обставин, апеляційний суд приходить до висновку про те, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність у цій справі підстав для продовження обвинуваченому строку тримання під вартою.

Порушень вимог КПК України, які могли би стати підставою для скасування оскарженої ухвали суду, в ході апеляційного розгляду не встановлено.

З урахуванням зазначеного, апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404-419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Чортківського районного суду Тернопільської області від 07 вересня 2023 року - без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді