Провадження № 1-кп/202/1480/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2023 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

захисник обвинуваченого: ОСОБА_5

розглянувши обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000103 від 23 серпня 2023 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сел. Ківшарівка, Куп`янського району, Харківської області, громадянина України, українця, не одруженого, маючого середню освіту, не працюючого, раніше не судимого, який без реєстрації фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

28 вересня 2023 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з Лиманського відділу Слов`янської окружної прокуратури надійшов обвинувальний акт у відношенні: ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000103 від 23 серпня 2023 року, за ч. 1 ст. 309 КК України, з угодою про визнання винуватості.

Угодою встановлено наслідки її укладення та затвердження у відповідності до приписів статті 473 КПК України та наслідки її невиконання.

В підготовчому судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду.

Обвинувачений та його захисник просили затвердити угоду.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши в обвинувачуваного про повне розуміння ним його процесуальних прав, добровільності та обставин, які примусили обвинуваченого погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, суд вважає, що в затвердженні вказаної угоди необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора. Угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Згідно ч. 1 ст. 472 КПК України в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода обвинуваченого на його призначення.

Відповідно до ч. ч. 6, 7 ст. 474 КПК України суд зобов`язаний переконатися у судовому засіданні, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Для з`ясування добровільності укладення угоди у разі необхідності суд має право витребовувати документи, у тому числі скарги підозрюваного чи обвинуваченого, подані ним під час кримінального провадження, та рішення за наслідками їх розгляду, а також викликати в судове засідання осіб та опитувати їх. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

При цьому суд враховує, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27.02.1980 року (скарга № 6903/75) Девеер проти Бельгії (Deweer v. Belgium) держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури та не привертаючи уваги громадськості та засобів масової інформації, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, заручившись підтримкою прокурора щодо отримання менш суворого покарання або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» № 13 від 11.12.2015 року, за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні (під час підготовчого судового провадження або під час судового розгляду) суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону і закону про кримінальну відповідальність, врахувавши доводи сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження, має прийняти рішення про відмову у затвердженні угоди в разі встановлення підстав, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, та продовжити судовий розгляд у загальному порядку, якщо угоду було укладено під час його здійснення; або призначити судовий розгляд для проведення судового провадження в загальному порядку, якщо до суду надійшов обвинувальний акт, а угоду було укладено під час підготовчого провадження, а також у випадку подання прокурором відповідного клопотання, пов`язаного з відсутністю необхідності продовження досудового розслідування внаслідок його фактичного закінчення.

Відповідно до обвинувального акта та угоди про визнання винуватості, у формулюванні обвинувачення зазначено, що обвинувачений ОСОБА_4 , 09 серпня 2023 року знаходився на відкритій ділянці місцевості поблизу нежитлової будівлі ФГ «Меркурій», розташованої за адресою: Донецька область, Краматорський район, Лиманська ТГ, с. Рубці, вул. Шевченка, буд. 33, де помітив дикорослі рослини коноплі. В цей момент у обвинуваченого ОСОБА_4 виник умисел на придбання, шляхом зривання, верхівок дикорослих кущів коноплі та подальшого виготовлення з них наркотичного засобу канабіс. З вищевказаною метою ОСОБА_4 , умисно, незаконно, протиправно, не маючи на те відповідного дозволу, порушивши вимоги Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» (із змінами та доповненнями), Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і зловживанню ними» (із змінами та доповненнями), руками зірвав верхні частини п`яти дорослих кущів коноплі, чим здійснив незаконне придбання наркотичного засобу для подальшого особистого вживання без мети збуту. Зірвані верхні частини дикорослих кущів коноплі з метою висушування залишив на зберігання на власноруч визначеному місці, а саме, на місці збирання, тобто, на відкритій ділянці місцевості поблизу нежитлової будівлі ФГ «Меркурій» розташованої за адресою: Донецька область, Краматорський район, Лиманська ТГ, с. Рубці, вул. Шевченка, буд. 33.

23 серпня 2023 року приблизно о 10 годині 00 хвилин обвинувачений ОСОБА_4 повернувся на відкриту ділянку місцевості поблизу нежитлової будівлі ФГ «Меркурій» розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , де подрібнив незаконно придбані ним та вже висушені частини рослин коноплі, чим незаконно виготовив наркотичний засіб канабіс для подальшого особистого вживання без мети збуту, та склав його у паперовий згорток та картонну коробку, який поклав до правої кишені своїх штанів та почав зберігати при собі з метою особистого вживання без мети збуту.

21 вересня 2023 року між прокурором, який здійснює процесуальне керівництво досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000103 від 23 серпня 2023 року, та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 , на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, укладена угода про визнання винуватості.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

В даному випадку суд вбачає порушення самої мети інституту угоди, який зазначений у главі 35 КПК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 визнає фактичні обставини, проте затвердження угоди не відповідатимуть інтересам суспільства, враховуючи кваліфікацію діяння в якому обвинувачується ОСОБА_4 .

Таким чином, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону і закону про кримінальну відповідальність, зважаючи на вказані обставини та враховуючи, що ухвалення вироку на підставі вказаної угоди за викладеними обставинами вчинення кримінального правопорушення, призведе до порушення інтересам суспільства, вважає необхідним відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості, а підготовче судове засідання продовжити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314; 469; 471; 474 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В затвердженні угоди про визнання про визнання винуватості від 21 вересня 2023 року, укладену між прокурором Лиманського відділу Слов`янської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали буде виготовлено 27 жовтня 2023 року о 12 годин 10 хвилин.

Суддя ОСОБА_1