Справа № 396/1960/23
Провадження № 1-кс/396/390/23
УХВАЛА
В обґрунтування клопотання вказує, що 14.10.2023 року близько 15 години в м.Новоукраїнка поліцейським офіцером громади ОСОБА_5 під час патрулювання міста було виявлено гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 прож. АДРЕСА_1 який рухався на автомобілі ВАЗ 2121 д.н.з. НОМЕР_1 та під час руху, при поліцейських викинув з автомобіля речовину рослинного походження, схожу на коноплю, яку незаконно перевозив для подальшого власного вживання.
Виїздом СОГ на місце події та в ході проведення огляду місця події 14.10.2023 у період часу з 15 год. 56 хв. до 16 год. 38 хв. було встановлено, що на узбіччя дороги із сполученням с.Воронівка- м.Новоукраїнка, за межами м.Новоукраїнка, Новоукраїнського району, Кіровоградської області, неподалік карєру ТОВ «Бантишівський щебінь», зупинено автомобіль марки ВАЗ 2121 блакитного кольору з реєстраційним номером НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 жителя АДРЕСА_1 , який зупинившись почав викидати зі свого автомобіля речовини зовні схожі на рослини коноплі.
Під час огляду місця події, у присутності двох понятих по праву сторону автомобіля на узбіччі, виявлено гілки рослин зовні схожі на рослини коноплі.
Слідчим слідчого відділення Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області капітаном поліції ОСОБА_7 під час огляду місця події 14.10.2023 було виявлено та вилучено речовину рослинного походження, яку було направлено до Кіровоградського НДКЦ МВС України для проведення експертизи, легковий автомобіль ВАЗ 2121 д.н.з. НОМЕР_2 , блакитного кольору.
В ході проведення перевірки документів у ОСОБА_6 , було встановлено, що реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , належить іншому автомобілю, а саме згідно технічного паспорту серії НОМЕР_3 , автомобіль марки ВАЗ 2121, бежевого кольору, 1983 року випуску власником якого є ОСОБА_8 , житель АДРЕСА_2 . На вилученому автомобілі марки ВАЗ 2121, блакитного кольору, згідно технічного паспорту серії № НОМЕР_4 повинен був бути реєстраційний номерний знак НОМЕР_5 , який належить ОСОБА_9 , житель АДРЕСА_3 .
Оскільки вказане майно має суттєве значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, з метою забезпечення їх зберігання та використання як речового доказу у справі, виникла необхідність у накладенні арешту на майно з метою недопущення спотворення або пошкодження вилученого майна.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.
Дізнавач ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання прокурора про арешт майна підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити.
ОСОБА_9 , який являється власником автомобіля марки ВАЗ-2121, для розгляду клопотання не з`явився з невідомих суду причин. Про розгляд справи повідомлявся належним чином.
Користувач майна ОСОБА_6 для розгляду клопотання не з`явився з невідомих суду причин. Про розгляд справи повідомлявся належним чином.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя, вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Згідно із п.7 ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Згідно ч.7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звукові відеозаписи, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилученні речі та документи які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку та не відносять до предметів, які вилучені законно з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Згідно до ч.1 ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом..
Згідно до п.п. 1-4 ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим майном може бути майно у вигляді речей, документів грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Згідно ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.94, ст.132, ст.173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину і достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідно до положень ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Як зазначено в клопотанні, арешт на майно необхідно накласти з метою забезпечення його зберігання та використання як речового доказу у справі.
Суд враховує, що згідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Як визначено ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
За ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Вирішуючи клопотання суд виходить з наступного.
Матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, та зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, з урахуванням вимог ст.98 КПК України є речовими доказами, оскільки містять відомості про вчинення кримінального правопорушення і можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Правовою підставою для арешту зазначеного майна є п.1 ч.2 ст.170 КПК України збереження речових доказів.
Арешт зазначеного майна є розумним та співмірним із завданням кримінального провадження і вищенаведені конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає над приватними інтересами особи, яка є власником зазначеного майна.
Враховуючи вищезазначені положення КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне накласти арешт на майно, яке було вилучене в ході огляду місця події від 14.10.2023 року, а саме легковий автомобіль ВАЗ 2121, блакитного кольору, з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , згідно технічного паспорту на автомобіль серії НОМЕР_6 , номер двигуна НОМЕР_7 , номер кузова НОМЕР_8 , номер шасі НОМЕР_8 , який належить ОСОБА_9 , жителю АДРЕСА_3 та який фактично перебуває у володінні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 житель АДРЕСА_1 із забороною на розпорядження ним до скасовування арешту у встановленому Законом порядку з метою забезпечення повноти досудового розслідування у кримінальному провадженні та забезпечення доказів у кримінальному провадженні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання прокурора Новоукраїнської окружної прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_3 про арешт майна - задовольнити.
Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: легковий автомобіль ВАЗ 2121, блакитного кольору, з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , згідно технічного паспорту на автомобіль серії НОМЕР_6 , номер двигуна НОМЕР_7 , номер кузова НОМЕР_8 , номер шасі НОМЕР_8 , який належить ОСОБА_9 , жителю АДРЕСА_3 та який фактично перебуває у володінні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 житель АДРЕСА_1 , даний транспортний засіб знаходиться на території Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області із забороною права користування та розпорядження до скасування арешту в установленому законом порядку.
Ухвала про арешт майна виконується слідчим негайно.
Повний текст ухвали суду складено 17.10.2023 року та оголошено учасникам провадження 17.10.2023 року о 17.00 годині.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з часу її оголошення.
Слідчий суддя: ОСОБА_1