Справа № 711/651/23
Номер провадження 1-кп/711/270/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2023 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

представника потерпілої ОСОБА_9 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в залі Придніпровського районного суду м. Черкаси судовий розгляд кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000165 від 16.01.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, працюючого охоронником ТОВ «Делікат Ритейл», не одруженого, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 , 15 січня 2023 року близько 15 години 20 хвилин керуючи автомобілем Honda Civic, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись в місті Черкаси по проїзній частині вулиці Героїв Дніпра зі сторони вулиці Козацька в напрямку вулиці Сержанта Смірнова, поблизу будинку № 7/1, що по вулиці Героїв Дніпра, проявив неуважність та порушив вимоги:??п. 2.3.б Правил дорожнього руху України, відповідно до якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;??п. 12.1 Правил дорожнього руху України, згідно до якого під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;- п. 12.4. Правил дорожнього руху України, відповідно до якого у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год. Під час руху він, керуючи автомобілем Honda Civic, реєстраційний номер НОМЕР_2 , грубо порушуючи вказані правила безпеки дорожнього руху, рухаючись в місті Черкаси по проїзній частині вулиці Героїв Дніпра зі сторони вулиці Козацька в напрямку вулиці Сержанта Смірнова, при виконанні маневру повороту ліворуч до заїзду прилеглої території будинку № 7/1, що по вулиці Героїв Дніпра, був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечну швидкість руху, щоб постійно контролювати рух транспортного засобу, виїхав на зустрічну смугу для руху вулиці Героїв Дніпра, де спочатку здійснив наїзд на перешкоду, а саме на бордюр, після чого продовжив свій рух по зустрічній смузі, де здійснив зіткнення з автомобілем ВАЗ 210994-20, реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався по проїзній частині вулиці Героїв Дніпра зі сторони вулиці Сержанта Смірнова в напрямку вулиці Козацька в правій смузі для руху, та в якому перебував пасажир ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпіла ОСОБА_8 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 02-01/63 від 25.01.2023, отримала тілесні ушкодження: травма поперекового відділу хребта з переломами правих бічних дужок першого та другого поперекових хребців, що відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Спричинення потерпілій ОСОБА_8 тілесних ушкоджень середньої тяжкості знаходиться в причинному зв`язку, відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № CT/012E-23 від 30.01.2023, з порушенням водієм автомобіля Honda Civic, реєстраційний номер НОМЕР_4 , ОСОБА_6 вимог п. 2.3.б та 12.1. Правил дорожнього руху України.

Вказаними діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху, а саме вимог пунктів 2.3 «б», 12.1, 12.4 Правил дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 , свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, визнав повністю та суду пояснив, що факти викладені в обвинувальному акті відповідають дійсності. Пояснив, що 15 січня 2023 року він зустрівся зі своїми друзями та з ними їхав на автомобілі по вул. Героїв Дніпра зі сторони набережної в правій смузі, перед ним був автомобіль, який увімкнув правий покажчик повороту і мав намір паркуватися, тому він об`їжджаючи його, увімкнув лівий покажчик повороту, виїхав у ліву смугу і мав намір повернути до кав`ярні, але через швидкість близько 60 км/год не зміг безпечно увійти у поворот, його машину занесло, він ударився о бордюр, після чого машина стала у некерованому стані і відбулось зіткнення з автомобілем ВАЗ 21099, в якому перебувала потерпіла. Після зіткнення він ударився головою об кермо, але виліз із машини та побіг до потерпілої і побачив, що її хлопець намагався витягнути її з машини, але він сказав, щоб її залишили та викликали швидку допомогу. Коли приїхала бригада швидкої допомоги, він відмовився від госпіталізації, тому що для нього було важливіше впевнитись, що всі живі та здорові.

На уточнюючі питання пояснив, що він рухався зі швидкістю близько 60 км/год. Повідомив, що раніше притягався до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП. У той день він їхав без посвідчення водія, оскільки ще не поновив після того, як його позбавили права керування. Зазначив, що до потерпілої після ДТП він підходив, але вона його могла не побачити. Машину взяв у користування і 15.01.2023 їхав на ній вперше. Власник машини сказав, що в ній була встановлена зимня гума. Через годину після ДТП він вживав ліки, які містили етиловий спирт, оскільки іноді втрачає свідомість. Він приїжджав до лікарні та намагався дізнатися про стан здоров`я потерпілої, але лікарі казали, що то є лікарською таємницею. Потім, чоловік потерпілої повідомив, що вона вже дома. Десь через місяць він знову звернувся до потерпілої та запитував, чи потрібна їй якась допомога. На даний час відшкодував потерпілій матеріальні збитки в розмірі 7000 гривень.

Потерпіла ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що 15 січня 2023 року вона була пасажиркою автомобіля ВАЗ 21099 і вони їхали до Митниці по вулиці Героїв Дніпра (зі сторони набережної) і мали повертати на вул. Козацька. Вона сиділа на задньому сидінні з правої сторони. Вони їхали в крайній правій смузі і в цей час їм назустріч проїхала спочатку одна машина, а потім інша машина, намагаючись її обігнати, виїхала на зустрічну смугу, внаслідок чого відбулось зіткнення автомобіля в якому вона перебувала, та машини, яка виїхала на зустрічну смугу. Всі пасажири та водій автомобіля, в якому вона перебувала дуже перелякалися та вилізли з автомобіля, вона теж хотіла вилізти, але їй було дуже боляче, і вона не змогла цього зробити. Потім викликали швидку допомогу і коли вона приїхала її також намагалися витягти, але не змоги, поки її шию не зафіксували шиною. В лікарні їй зробили КТ, МРТ, рентген спини і шиї. Їй діагностували перелом поперекового хребця і вона лежала в лікарні дві доби, не могла ходити через сильний біль, тому їй кололи обезболюючі та прописали пігулки. Сказали, що це не лікується, а має пройти певний час щоб зажило. Після того, як її було виписано з лікарні, вона ще вдома два тижні була прикута до ліжка. Потім почала потроху ходити, але відчувала біль. На даний час вона також відчуває біль у спині, коли багато ходить. Крім того, в неї виник сильний страх їзди в автомобілях та навіть в автобусах. Цивільний позов підтримує у повному обсязі.

На уточнюючі питання сторони обвинувачення пояснила, що на момент ДТП в автомобілі окрім нею було ще троє людей. В той час в них була сама мінімальна швидкість, оскільки їх автомобіль мав повертати. Автомобіль обвинуваченого їхав з дуже високою швидкістю, мабуть зі швидкістю 100 км/год. Погода була гарна, видимість була добра. Обвинувачений зв`язувався з її рідними щодо допомоги по лікуванню. Вона працює офіціанткою, і вказана ДТП дуже вплинула на її роботу, її заробіток, оскільки через отриману травму вона не могла довго працювати на ногах, через сильний біль у спині. На початку працювала скорочений робочий день, зараз працює повний день, але дуже виснажується і їй дуже важко.

Як вбачається з висновку судової автотехнічної експертизи № CT/012E-23 від 30.01.2023, у дорожній обстановці, яка склалася на момент пригоди, за зазначених в постанові слідчого вихідних даних, водій автомобіля Honda Civic, реєстраційний номер НОМЕР_4 , ОСОБА_6 повинен був діяти у відповідності до вимог пп. 2.3.б; 12.1. Правил дорожнього руху України. У дорожній обстановці, яка склалася на момент пригоди, за зазначених в постанові слідчого вихідних даних, водій автомобіля ВАЗ 210994-20, реєстраційний номер НОМЕР_5 , ОСОБА_10 повинен був діяти у відповідності до вимог п. 12.3. Правил дорожнього руху України. У момент виникнення небезпеки для руху, який вказаний у постанові слідчого про призначення експертизи, водій автомобіля ВАЗ 210994-20, реєстраційний номер НОМЕР_6 , ОСОБА_10 не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем Honda Civic, реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_6 шляхом застосування екстреного гальмування в умовах місця пригоди. У дорожній обстановці, яка склалася на момент пригоди, за зазначених в постанові слідчого вихідних даних, у діях водія автомобіля Honda Civic, реєстраційний номер НОМЕР_4 , ОСОБА_6 вбачаються невідповідності вимогам пп. 2.3.б, 12.1. Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, перебували у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, та на виконання яких він перешкод технічного характеру, відповідно до наданих на дослідження матеріалів, не мав. У дорожній обстановці, яка склалася на момент пригоди, за зазначених в постанові слідчого вихідних даних, у діях водія автомобіля ВАЗ 210994-20, реєстраційний номер НОМЕР_5 , ОСОБА_11 невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які б, з технічної точки зору, перебували у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, не вбачається. (Т.1 а.с. 201-208)

Тобто, спричинення потерпілій ОСОБА_8 тілесних ушкоджень середньої тяжкості знаходиться в причинному зв`язку з порушенням водієм автомобіля Honda Civic, реєстраційний номер НОМЕР_4 , ОСОБА_6 вимог п. 2.3.б та 12.1. Правил дорожнього руху України.

Суд, допитавши обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілу ОСОБА_8 та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що своїми діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху, а саме вимог пунктів 2.3 «б», 12.1, 12.4 Правил дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, працює охоронником ТОВ «Делікат Ритейл», не одружений, раніше не судимий, не є особою з інвалідністю, на обліку у лікаря психіатра чи нарколога не перебуває, характеризується за місцем проживання та навчання позитивно, вину визнав, щиро розкаявся, частково добровільно відшкодував завдані збитки в розмірі 7000 гривень.

В якості обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

При цьому, суд враховує, що щире каяття характерне тим, що воно засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність, тобто характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого кримінального правопорушення, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся, неодноразово вибачався за вчинене та висловлював жаль з приводу вчиненого, критично оцінив свої дії, добровільно відшкодував завдані збитки, зауважив на тому, що готовий нести відповідальність за вчинене, що також свідчить про те, що особа розуміє тяжкість наслідків від своїх дій та щиро кається, дійсно бажає виправити ситуацію, що склалася з його вини.

Відповідно до постанови Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.11.2018 активне сприяння розкриттю злочину є окремою обставиною, що пом`якшує покарання, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України. Тобто, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття і активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, є альтернативними, незалежними та можуть існувати відокремлено одна від одної.

Активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення як обставина, що пом`якшує покарання, означає добровільну допомогу слідству будь-яким чином: повідомлення правоохоронним органам або суду фактів у справі, надання доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність чи діяльність інших осіб, викриття інших співучасників, визначення ролі кожного з них у вчиненні злочину, наданні допомоги в їх затриманні, видачі знарядь і засобів вчинення злочину, майна, здобутого злочинним шляхом. Під активним сприянням розкриттю кримінального правопорушення слід вважати надання особою органам дізнання або досудового слідства будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи, при цьому таке сприяння має бути активним. ОСОБА_6 повідомив усі суттєві обставини щодо вчинення ним дорожньо-транспортної пригоди.

Обставин, що обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Згідно до п.п. 20, 21 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23 грудня 2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за ст. 286 КК України суди мають ураховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію транспортних засобів, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного. У кожному випадку призначення покарання за частинами 1, 2 ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

При вирішенні питання про призначення додаткового покарання обвинуваченому ОСОБА_6 у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд враховує суспільну небезпечність вчиненого злочину, направленого проти безпеки дорожнього руху, наявність факту притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення ПДР, а також те, що своїми необережними діями, які виразились в порушенні двох пунктів Правил дорожнього руху завдав потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження, приходить до висновку про доцільність призначення йому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортним засобом строком на 3 роки.

Частина перша статті 286 КПК України передбачає покарання у виді штрафу, виправних робіт, арешту або обмеження волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років. Призначаючи покарання у вигляді штрафу та виправних робіт, суд згідно із ч. 2 ст. 53 КК України, повинен враховувати і майновий стан винного. Обвинувачений ОСОБА_6 працює охоронцем, має невеликий розмір заробітної плати, а призначення такого виду покарання створить додаткове грошове навантаження, оскільки має пред`явлений до нього цивільний позов на велику суму, тому для його виправлення не доцільно застосовувати виправні роботи та штраф, навіть в мінімальному розмірі тому, що є обґрунтовані ризики, що призначене судом покарання не буде виконане.

Разом з цим, на думку суду, обвинуваченому ОСОБА_6 , зважаючи на обставини вчиненого кримінального правопорушення, не доцільно призначати покарання у виді арешту, оскільки даний вид покарання не створить відносно обвинуваченого належного виховного впливу.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєне кримінальне правопорушення призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, а також враховуючи ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідків, особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами. Підстав для застосування ст.ст. 69, 69-1 КК України суд не вбачає.

З урахуванням вищевикладених обставин по справі, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства, шляхом звільнення від відбування основного покарання з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України, а також вважає необхідним покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 обов`язки у відповідності з п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України.

Таке покарання, на переконання суду, буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобіганню вчинення нових злочинів, відповідатиме особі обвинуваченого та є достатнім для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України, мети покарання.

Враховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому слід обчислювати з дня набрання вироком законної сили, оскільки згідно з ч. 1 ст. 17 КПК України, особа не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде встановлено обвинувальним вироком, тобто покарання може бути призначене лише з моменту ухвалення судом обвинувального вироку та набрання ним законної сили.

Вирішуючи питання про заявлений потерпілою ОСОБА_8 збільшений цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 на її користь моральної шкоди, як компенсацію за моральні страждання у сумі 723567,78 гривень, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Частиною першою статті 1177 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.

За змістом ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, в тому числі, полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до п. 3, 9 постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Як встановлено в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 22 лютого 2023 року подала до суду заяву у якій просить стягнути на її користь моральну шкоду у розмірі 50000 грн. В заяві, поданій до суду 20.09.2023 ОСОБА_8 просила збільшити розмір позовних вимог та стягнути на її користь 723567,78 грн.

Захисником обвинуваченого ОСОБА_6 адвокатом ОСОБА_7 подано заперечення на заяву про збільшення позовних вимог, в якій просить відмовити в задоволенні заяви, оскільки представником потерпілої не наведено будь-яких підстав, зі змісту яких можливо встановити, що підстави, які слугують для зміни позову, виникли саме в процесі судового розгляду, адже сторона позивача не була позбавлена права проводити експертні дослідження до закінчення підготовчого судового засідання по справі.

Цивільний відповідач (обвинувачений ОСОБА_6 ) вказав, що добровільно частково відшкодував завдану кримінальним правопорушенням моральну шкоду в розмірі 7 000 гривень потерпілій ОСОБА_8 .

Так, у даному кримінальному провадженні доведено вину обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, судом встановлено, що діями обвинуваченого потерпілій ОСОБА_8 завдано моральну шкоду. З урахуванням фактичних обставин справи та матеріалів провадження, вбачається причинний зв`язок між заподіяною потерпілій моральною шкодою та протиправними діями обвинуваченого.

За клопотанням представника потерпілої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 судом була призначена судова психологічна експертиза потерпілій ОСОБА_8 .

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/124-23/6514-ПС від 08.09.2023 за результатами судової експертизи за експертною спеціальністю: 14.1 «Психологічні дослідження», яка була проведена ОСОБА_8 встановлено, що у ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , наявні зміни в емоційному стані, індивідуально-психологічних проявах, які перешкоджають активному соціальному функціонуванню її як особистості і виникли внаслідок впливу отриманих нею тілесних ушкоджень внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 15.01.2023. Ситуація, що досліджується за справою, є психотравмувальною для ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 завдані страждання (моральна шкода). ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 спричинені страждання за умови отриманих нею ушкоджень внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що досліджується у справі. Особі ОСОБА_12 завдані страждання (моральна шкода), орієнтовний розмір за завдані страждання (моральна шкода), може становити 108 МЗП, розмір якої встановлюється рівним розміру мінімальної заробітної плати в Україні, чинному на момент винесення рішення суду. Рішення, щодо визначення розміру компенсації завданих ОСОБА_12 моральних страждань, є прерогативою суду. (Т.1 а.с. 161-176)

При оцінці обґрунтованості вимог про відшкодування моральної шкоди суд керується принципом розумності, виходить з об`єктивно передбачуваних за обставин конкретної справи втілень моральної шкоди. Відповідно, як основний доказ заподіяння моральної шкоди, суд розглядає достатньо переконливі з погляду розумності пояснення потерпілої сторони щодо характеру завданих їй немайнових втрат, а саме, що потерпіла ОСОБА_8 отримала моральні страждання через отримані тілесні ушкодження внаслідок ДТП, завдання яких сильно вплинуло на її життєвий уклад, оскільки вона перебувала на тривалому лікуванні, на даний час вона відчуває біль у спині, коли багато ходить. Крім того, в неї виник сильний страх їзди в автомобілях та навіть в автобусах, через це вона несе моральні страждання.

З урахуванням викладеного, враховуючи висновок експерта № СЕ-19/124-23/6514-ПС від 08.09.2023, глибину душевних страждань потерпілої ОСОБА_8 , характер, тяжкість та наслідки завданих тілесних ушкоджень, майновий стан обвинуваченого ОСОБА_6 , який на даний час працює, але отримує невеликий розмір заробітної плати, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, а також враховуючи те, що відшкодування моральної шкоди не може бути засобом збагачення, суд вважає, що цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 про стягнення моральної шкоди з обвинуваченого підлягає частковому задоволенню, а саме в розмірі 200000 грн. який буде співрозмірним, справедливим і розумним. Не можуть залишитись без уваги суду перераховані кошти обвинуваченим в сумі 7000 грн. на рахунок відшкодування завданої моральної шкоди потерпілій, а тому остаточно підлягає до стягнення сума в розмірі 193 000 грн.

Щодо вирішення питання про відшкодування потерпілим витрат на професійну правову допомогу, то суд приходить до наступних висновків.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Так, згідно ст. 118 КПК України процесуальні витрати складаються із витрат на правову допомогу. До вказаних витрат, згідно ч. 2 ст. 120 КПК України, належать витрати на правову допомогу, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором та їх несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 124 КПК України - у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. Правовою підставою відшкодування таких витрат є договір, укладений між потерпілим та адвокатом-представником, а також документи, що з одного боку процесуально підтверджують надання правових послуг представником, а з іншого боку свідчать про сплату вартості зазначеної правової допомоги.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Судом встановлено, що відповідно до договору від 17.01.2023 р. потерпіла ОСОБА_8 уклала угоду з адвокатом ОСОБА_9 про надання правової допомоги.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 зазначеного вище Закону).

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК розмір процесуальних витрат, належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

В цивільному позові потерпіла ОСОБА_8 просила відшкодувати понесені нею витрати на правничу допомогу в розмірі 36234 грн., які, відповідно до розрахунку суми судових витрат відповідно до договору про надання правової допомоги від 17.01.2023 складаються з наступного:

-написання заяви про виплату страхового відшкодування, виготовлення та завірення додатків і направлення на адресу страховика 2684 грн.;

-написання позовної заяви, виготовлення та завірення копій, подання позовної заяви до суду 5368 грн.;

-написання клопотання про призначення судової психіатричної експертизи 671 грн.;

-зібрання та оформлення документів на клопотання судового експерта (запити, висновки, характеристики) 6710 грн.;

-написання заяви про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, ознайомлення з матеріалами кримінального провадження та виготовлення фотокопій 1342 грн.;

-вивчення матеріалів кримінального провадження 1000 грн.;

-написання заяви про збільшення розміру позовних вимог, виготовлення та завірення додатків, направлення примірників заяви з додатками учасникамми справи та суду 2684 грн.;

-написання письмового пояснення у порядку ст. 43 ЦПК України 671 грн.;

-участь адвоката у 12 судових засіданнях 16104 грн.

На підтвердження понесення вказаних витрат на правничу допомогу, суду надано довідки від 17.01.2023 та 30.11.2023 про отримання адвокатом ОСОБА_9 від ОСОБА_8 гонорару у розмірі 30000 грн.

Сторона захисту (сторона відповідача) клопотала про зменшення витрат на правову допомогу, оскільки вважає розмір витрат на оплату послуг адвоката не співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання робіт з надання послуг і обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт і ціною позову, а тому сторона відповідача такі витрати визнає частково.

При визначенні необхідного розміру витрат на правову допомогу, суд керується відповідною правовою позицією, висловленої Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, згідно якої розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розгляду в суді.

Проте, із поданого представником відповідача (обвинуваченого ОСОБА_6 ) клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу не вбчається належним чином доведеність не співмірності витрат на правничу допомогу, заявлених позивачем (потерпілою) до відшкодування.

Таким чином, керуючись принципами справедливості та верховенства права, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, враховуючи обставини кримінальної справи, беручи до уваги фінансовий стан обвинуваченого, суд вважає, що розумним та справедливим розміром понесених потерпілою ОСОБА_8 витрат на правову допомогу слід вважати витрати на суму 36234 грн.

Разом з тим, суд також враховує, що позовні вимоги ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди судом було задовлено частково, а саме на 27,64% від заявленої на суму 723 567,78грн.

Таким чином, враховуючи положення п. 3 ч. 1 ст. 142 ЦПК України та частковість задоволення позовних вимог, витрати понесені позивачем на правничу допомогу мають бути стягуті з обвинуваченого на користь потерпілої в розмірі пропорційному задоволеним позовним вимогам, в саме в сумі 10 015, 10 грн., що відповідає 27,64% від 36234 грн., які суд визнав обґрунтовано понесеними.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експерта в розмірі 3775 грн. 40 коп., які необхідно перерахувати на рахунок ( р/р НОМЕР_7 ; отримувач коштів ОСОБА_13 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_8 ; МФО НОМЕР_9 ; банк отримувача АТ КБ «ПРИВАТБАНК»; вид платежу: за експертизу СТ/012Е-23).

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-370, 373, 374 КПК України,

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбуття призначеного основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Відповідно до п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, на період іспитового строку, покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу пробації; повідомляти уповноважений орган пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили - не обирати.

Цивільний позов ОСОБА_8 до обвинуваченого ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_10 , мешканця АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_11 , мешканки АДРЕСА_2 ) в рахунок відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 193000 (сто дев`яносто три тисячі) грн.

Стягнути з ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_10 , мешканця АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_11 , мешканки АДРЕСА_2 ), процесуальні витрати на правову допомогу в розмірі 10 015 (десять тисяч п`ятнадцять) грн. 10 коп.

Стягнути із ОСОБА_6 процесуальні витрати на залучення експерта: за проведення судової автотехнічної експертизи № СТ/012Е-23 в розмірі 3775 грн. 40 коп., перерахувавши їх на рахунок: р/р НОМЕР_7 ; отримувач коштів ОСОБА_13 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_8 ; МФО НОМЕР_9 ; банк отримувача АТ КБ №ПРИВАТБАНК»; вид платежу: за експертизу СТ/012Е-23.

Речові докази по справі:

-автомобіль Honda Civic, реєстраційний номер НОМЕР_4 , який переданий на відповідальне зберігання обвинуваченому ОСОБА_6 повернути власнику ОСОБА_14

-автомобіль ВАЗ 210994-20, реєстраційний номер НОМЕР_6 , який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_10 залишити у власності ОСОБА_10 .

На вирок суду протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст.395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1