Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/109/24 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2024 м.Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький кримінальне провадження №0002929, за апеляційною скаргою заступника керівника Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06.11.2023, стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кіровограда, українця, громадянина України, з повною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, остання судимість:

- 20.01.2021 року вироком Кіровського районного суду м.Кіровограда за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 02.05.2023 року по відбуттю строку покарання,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання звільнено з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні на залучення експертів для проведення експертиз у розмірі 4302 грн. 00 коп.

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_9 ,

захисника-адвоката - ОСОБА_10 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 .

В апеляційній скарзі заступник керівника Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_11 просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання особі обвинуваченого внаслідок мякості. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років без застосування положень ст. 75 КК України.

В іншій частині вирок суду залишити без зміни.

Всупереч вимог ч.1 ст.75 КК України, п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд І інстанції, звільняючи ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням, не навів мотивів свого рішення, чим допустив неправильне тлумачення закону України про кримінальну відповідальність, що суперечить його точному змісту, що відповідно до п.3 ч.1 ст.413 КПК України є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Призначаючи покарання обвинуваченому судом 1 інстанції не у повній мірі враховано особу обвинуваченого, внаслідок чого призначене покарання із звільненням від його відбування на підставі ст.75 КК України через свою м`якість не може слугувати запорукою його виправлення.

Судом І інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання із звільненням від його відбування з випробуванням не надано належної оцінки особі обвинуваченого, який, хоча є працездатним, не займається суспільно корисною діяльністю, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів, у тому числі проти власності, за що відбував покарання у виді позбавлення волі, однак після звільнення з місць позбавлення волі на шлях виправлення не став та належних висновків для себе не зробив, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку обвинуваченого та неможливість його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень без ізоляції від суспільства.

При постановленні вироку не враховано судом І інстанції, що кримінальні правопорушення вчинені обвинуваченим у жовтні 2023 року, тобто через нетривалий проміжок часу після відбуття покарання за попереднім вироком (02.05.2023), що свідчить про стійку спрямованість умислу останнього на вчинення корисливих злочинів, сформоване у обвинуваченого відчуття безкарності та зневажливе ставлення до права власності та існуючих у суспільстві норм моралі та закону.

Наведене сукупно свідчить про нехтування обвинуваченим встановленими суспільством та законом правилами, соціальними цінностями, що суттєво підвищує ступінь суспільної небезпечності як вчиненого діяння, так і винуватого.

Вказані фактори, свідчить про те, що застосування положень ст.75 КК України та звільнення обвинуваченого від відбування покарання не є доцільним та ефективним в аспекті превенції вчинення ОСОБА_8 нового кримінального правопорушення.

У даному кримінальному провадженні відсутні підстави для звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, оскільки таке рішення не відповідатиме особі обвинуваченого, суперечить передбаченій кримінальним законом меті покарання - попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень, а тому повинно бути реальним.

Короткий зміст суті справи:

Вироком суду ОСОБА_8 визнаний винним у скоєнні таємного викрадення чужого майна (крадіжку), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України.

12.10.2023 року в період часу з 07 год. 48 хв. до 07 год. 51 хв. ОСОБА_8 перебував в приміщенні магазину «Файно маркет», який розташований за адресою: пров.Великовисківський, 1/103, м.Кропивницький, що належить ТОВ «Вересень плюс», діючи повторно, цілеспрямовано, таємно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету власної наживи, в умовах воєнного стану, впевнившись в тому, що за ним ніхто не спостерігає та його злочинні дії не будуть помічені, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, таємно, шляхом вільного доступу, викрав з торгівельної полиці магазину «Файно маркет» каву розчинну «Jacobs Monarch» в м`якій упаковці вагою 250г вартістю 349 грн. 67 коп. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_8 із вказаним товаром пройшов повз касову зону магазину «Файно маркет», умисно не пред`явивши касиру вищевказаний товар, не оплативши його. З викраденим ОСОБА_8 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився на власний розсуд, спричинивши ТОВ «Вересень плюс» матеріальну шкоду на загальну суму 349 грн. 67 коп.

13.10.2023 року в період часу з 07 год. 45 хв. до 07 год. 50 хв. ОСОБА_8 перебував в приміщенні магазину «Файно маркет», який розташований за адресою: вул.Бєляєва, 9, м.Кропивницький, що належить ТОВ «Вересень плюс», діючи повторно, цілеспрямовано, таємно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету власної наживи, в умовах воєнного стану, впевнившись в тому, що за ним ніхто не спостерігає та його злочинні дії не будуть помічені, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, таємно, шляхом вільного доступу, викрав з торгівельних полиць магазину «Файно маркет» наступний товар: каву розчинну «Jacobs Monarch» в м`якій упаковці вагою 50г у кількості 3 одиниць вартістю 263 грн. 79 коп., ополіскувач для ротової порожнини «Listerine свіжа м`ята» об`ємом 250мл у кількості 2 одиниць вартістю 149 грн. 88 коп. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_8 із вказаним товаром пройшов повз касову зону магазину «Файно маркет», умисно не пред`явивши касиру вищевказаний товар, не оплативши його. З викраденим ОСОБА_8 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився на власний розсуд, спричинивши ТОВ «Вересень плюс» матеріальну шкоду на загальну суму 413 грн. 67 коп.

14.10.2023 року в період часу з 20 год. 04 хв. до 20 год. 08 хв. ОСОБА_8 перебував в приміщенні магазину «Файно маркет», який розташований за адресою: вул.Попова 15/18, м.Кропивницький, що належить ТОВ «Вересень плюс», діючи повторно, цілеспрямовано, таємно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету власної наживи, в умовах воєнного стану, впевнившись в тому, що за ним ніхто не спостерігає та його злочинні дії не будуть помічені, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, таємно, шляхом вільного доступу, викрав з торгівельної полиці магазину «Файно маркет» одну пляшку горілки «Finlandia 40%» об`ємом 0,7л вартістю 392 грн. 89 коп. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_8 із вказаним товаром пройшов повз касову зону магазину «Файно маркет», умисно не пред`явивши касиру вищевказаний товар, не оплативши його. З викраденим ОСОБА_8 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився на власний розсуд, спричинивши ТОВ «Вересень плюс» матеріальну шкоду на загальну суму 392 грн. 89 коп.

20.10.2023 року в період часу з 18 год. 14 хв. до 18 год. 21 хв. ОСОБА_8 перебував в приміщенні магазину «Файно маркет», який розташований за адресою: пр.Університетський, 21А, м.Кропивницький, що належить ТОВ «Вересень плюс», діючи повторно, цілеспрямовано, таємно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету власної наживи, в умовах воєнного стану, впевнившись в тому, що за ним ніхто не спостерігає та його злочинні дії не будуть помічені, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, таємно, шляхом вільного доступу, викрав з торгівельних полиць магазину «Файно маркет» наступний товар: морозиво «Рудь ріжок заморожений йогурт малина» вагою 150г вартістю 53 грн. 73 коп., шоколад молочний «Roshen Lacmi Cool-Nut-Coconut з мигдалем та кокосом» вагою 280г у кількості 3 одиниць вартістю 339 грн. 81 коп. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_8 із вказаним товаром пройшов повз касову зону магазину « Файно маркет», умисно не пред`явивши касиру вищевказаний товар, не оплативши його. З викраденим ОСОБА_8 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився на власний розсуд, спричинивши ТОВ «Вересень плюс» матеріальну шкоду на загальну суму 393 грн. 54 коп.

Заслухавши доповідача, думку прокурора у кримінальному провадженні, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника-адвоката ОСОБА_10 , які не заперечували стосовно задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а викладені у вироку суду висновки про наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_8 ознак кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які відповідно до вимог параграфу 3 гл.28 КПК України, повністю досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи.

Належність та допустимість доказів у кримінальному провадженні, а також правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч.4 ст. 185 КК України у колегії суддів сумнівів не викликає.

Вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочинів, крім визнання своєї вини, в повному обсязі доведена матеріалами кримінального провадження, які розглянуто судом першої інстанції в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

При цьому, районний суд дотримався вимоги змісту ч.3 ст.349 КПК України, допитав обвинуваченого і за згодою всіх учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорювалися, у тому числі і тих фактичних обставин, які зазначені в обвинувальному акті.

На підставі викладеного, колегія суддів відповідно до ч.1 ст.404 КПК України не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи, які не оспорювалися і стосовно яких, відповідно до вимог ч.1 ст.349 КПК України докази не досліджувались.

Згідно з ч.2 ст.409 КПК України, підставою для скасування вироку суду першої інстанції може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Суд першої інстанції призначаючи основне покарання обвинуваченому ОСОБА_8 загалом дотримався вимог ч.2 ст.65, ч.2 ст.50, судом врахована ступень тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, даним про особу обвинуваченого, серед яких встановлено, що останній характеризується позитивно, офіційно не працює, неодружений, має на утриманні малолітню доньку, осудний, відомості про перебування на обліку в закладах з надання наркологічної та психіатричної допомоги відсутні,раніше неодноразово судимий. Судом враховано повне визнання вини, активне сприяння обвинуваченого розкриттю кримінального правопорушення, наявність на утриманні малолітньої дитини, відсутність обставини, яка обтяжує покарання, та дійшов вірного висновку про призначення основного покарання у виді позбавлення волі, що є необхідним, достатнім і є справедливим для його виправлення та попередження нових злочинів.

Водночас, доводи прокурора про неправильне звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком є обґрунтованими.

Відповідно до ч.1 ст.420 цього Кодексу, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Відповідно до ст.414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість.

Відповідно до вимог ст.50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з указаної мети, принципів справедливості та індивідуалізації, покарання повинно бути співмірним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про винувату особу.

Залежно від конкретних обставин справи, особи засудженого, дій, за які його засуджено, наслідків протиправної діяльності суд вправі визначити такий вид та розмір покарання, який у конкретному випадку буде необхідним, достатнім, справедливим, слугуватиме перевихованню засудженої особи та відповідатиме кінцевій меті покарання в цілому.

Звільняючи ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, суд не дотримався наведених приписів закону, не врахував належним чином тяжкість вчиненого злочину, а також дані про особу винного.

Суд залишив поза увагою, що обвинувачений неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, у тому числі проти власності, після відбуття покарання вчинив ряд умисних злочинів, на шлях виправлення не став, що характеризує його особистість наявністю стійкої внутрішньої орієнтації на злочинний спосіб задоволення потреб.

Кримінальні правопорушення вчинені обвинуваченим через нетривалий проміжок часу після відбуття попереднього вироку, що свідчить про небажання обвинуваченого ставати на шлях виправлення.

Колегія суддів приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого без позбавлення волі може становити небезпеку як для суспільства, так і окремих осіб.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що рішення суду про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання з випробуванням не відповідає вимогам ст.75 КК України.

Отже, вирок суду в частині призначення покарання підлягає скасуванню в зв`язку з неправильним звільненням обвинуваченого від відбування покарання з ухваленням в цій частині нового вироку,без застосування положень ст.75 КК України.

Згідно з ч.1 ст.75 КК України, якщо суд, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням крім випадків визначених диспозицією даної статті, серед яких встановлено, що необхідно враховувати особу винного та інші обставини справи.

Пленум Верховного Суду України у п.9 постанови від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» роз`яснив, що рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора з наведених у ній мотивів підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання - скасуванню з постановленням за правилами п.2 ч.1 ст.420 КПК України апеляційним судом, нового вироку.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 409, 420, 615 КПК України колегія суддів ,

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу заступника керівника Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_7 - задовольнити.

Вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06.11.2023 щодо ОСОБА_8 в частині призначення покарання скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок.

Визнати винним ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

В іншій частині вирок суду залишити без зміни.

Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскарженим в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4