Справа № 206/2/24
Провадження № 1-кс/206/2/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 січня 2024 року слідчий суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретареві ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро клопотання слідчого СВ ВП № 4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, маючого середню спеціальну освіту, пенсіонера за віком, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 Кримінального кодексу України,

за участю:

прокурора - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

підозрюваного - ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

До Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

Клопотання обґрунтовано тим, що 31 грудня 2023 року, приблизно о 16 годині 25 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи на дитячому майданчику розташованому навпроти КП «СЗШ №129» ДМР, за адресою: м. Дніпро, вул. Космонавтів буд. 12, зустрів раніше незнайомого йому неповнолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де в ході спілкування, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, у останніх виникла сварка, яка переросла в бійку. В результаті чого, у ОСОБА_5 раптово виник злочинний умисел, направлений на заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження неповнолітньому ОСОБА_7 .

Так, 31 грудня 2023 року, приблизно о 16 годині 30 хвилин, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, розуміючи небезпеку настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, підійшов до неповнолітнього ОСОБА_7 на відстань витягнутої руки, дістав правою рукою з правої кишені своєї куртки ніж, та стоячи навпроти потерпілого наніс останньому не менш ніж одного удару вказаним ножем в ділянку нижньої третини живота справа від пупка.

В результаті заподіяння ОСОБА_5 тілесних ушкоджень неповнолітньому ОСОБА_7 , останній ІНФОРМАЦІЯ_3 о 18 годині 40 хвилин помер в КП «Регіональне медичний центр родинного здоров`я» ДОР у відділенні інтенсивної терапії еферентних методів лікування гострих та хронічних інтоксикацій у дітей.

Згідно довідки виданої КП «Регіональне медичний центр родинного здоров`я» ДОР відділенням інтенсивної терапії та еферентних методів лікування гострих та хронічних інтоксикацій у дітей від 31 грудня 2023 року смерть неповнолітнього ОСОБА_7 настала від проникаючого ножового поранення черевної порожнини: поранення печінки, нижньої порожнистої вени, внутрішньочеревної кровотечі, незворотного геморагічного шоку.

Органом досудового розслідування вказані дії ОСОБА_5 , які виразились в умисному заподіянні тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Прокурор зазначає, що відносно підозрюваного ОСОБА_5 існують ризики того, що перебуваючи на волі підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити речі або документи, які мають істотне значення для встановлення важливих обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Підозрюваний та захисник в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання з огляду на відсутність у підозрюваного умислу на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, який першим наніс удар в обличчя ОСОБА_5 та просили застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Вислухавши доводи прокурора, пояснення підозрюваного та захисника, дослідивши надані стороною обвинувачення письмові матеріали до клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

В провадженні ВП № 4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області знаходиться кримінальне провадження № 0000815 від 31 грудня 2023 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

31 грудня 2023 року о 18 годині 10 хвилин за адресою: АДРЕСА_1 в порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_5 , про що складено відповідний протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення.

31 грудня 2023 року слідчим за погодженням з прокурором, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Копію клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із доданими матеріалами було вручено підозрюваному та його захиснику о 18 годині 45 хвилин 01 січня 2024 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

У силу ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами докази наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст. 177 КПК, на які вказує слідчий; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначених у клопотанні ризиків.

Дослідивши матеріали клопотання вважаю, що наявність обґрунтованої підозри підтверджується зібраними під час проведення досудового розслідування та дослідженими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження у їх сукупності, а саме: протоколом огляду місця події від 31 грудня 2023 року; протоколом огляду трупу від 01 січня 2024 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , від 31 грудня 2023 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , від 31 грудня 2023 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_9 від 31 грудня 2023 року; протоколом огляду місця події від 31 грудня 2023 року в ході якого за участю ОСОБА_9 в приміщенні кабінету № 7 по вулиці Гаванській в місті Дніпрі оглянуто добровільно наданий відеозапис записаний на мобільний телефон марки «Самсунг»; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , від 31 грудня 2023 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , від 31 грудня 2023 року; протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_12 від 01 січня 2024 року; протоколом проведення обшуку від 31 грудня 2023 року; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 31 грудня 2023 року.

Клопотання та матеріали, надані слідчим, дійсно свідчать про реальне існування ризиків, передбачених п. 1-4 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 121 КК України.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язки з державою, у якій його переслідують. Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Так, ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, яке, відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, тому з метою уникнення кримінальної відповідальності, усвідомлюючи факт можливої суворості покарання за вироком суду, підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та в подальшому суду, що свідчить про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2011 року зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Слідчий суддя погоджується з доводами прокурора про наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 після вчиненого кримінального правопорушення намагався приховати сліди злочину, а саме змив всі біологічні сліди із предмета (ножа), яким ним було заподіяно тілесні ушкодження.

Слушними також є доводи прокурора з приводу існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний має доступ до матеріалів кримінального провадження, зокрема, до анкетних даних свідків та законних представників потерпілого у кримінальному провадженні, що у поєднанні з тяжкістю злочину, у якому підозрюється ОСОБА_5 та суворістю покарання, яке йому загрожує у випадку доведення вини, з метою уникнення встановленої законом відповідальності є досить високим ризик того, що перебуваючи на волі підозрюваний може незаконно впливати на свідків та потерпілих (законних представників) у кримінальному провадженні, які є жителями ж/м Придніпровськ у м. Дніпро, шляхом погроз, підкупу або застосування насильства, а також на інших осіб, які володіють відомостями про обставини вчинення злочину, з метою відмови або зміни в подальшому ними свідчень.

Крім того, слідчий суддя також погоджується із доводами щодо існування ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, вчиненого відносно неповнолітнього та в ході досудового розслідування надавав різні покази 31 грудня 2023 року та 01 січня 2024 року щодо предмету, яким ним було заподіяно тілесні ушкодження потерпілому, змінюючи свої покази із посиланням на перебування у стані алкогольного сп`яніння, а також після вчинення злочину покинув його місце, не вживши заходів для надання медичної допомоги потерпілому.

Викладене вище, у своїй сукупності, є мотивом для обмеження свободи підозрюваного у встановленому законом порядку та виключає об`єктивну можливість щодо застосування більш м`якого виду запобіжного заходу за умови дійсного підтвердження наявності ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України.

Водночас із цим, доводи прокурора про те, що відносно підозрюваного ОСОБА_5 існує ризик вчинення ним іншого кримінального правопорушення, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

З огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, встановлені в ході розгляду даного клопотання відомості, в тому числі які стосуються наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а також наявних в рамках даного кримінального провадження ризиків, забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного можливо шляхом застосування відносно такої особи виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а відтак, з урахуванням положень ч. 8 ст. 176 КПК України, підстав для застосування відносно останнього більш м`якого запобіжного заходу слідчим суддею встановлено не було.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а саме в умисному заподіянні тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, який є неповнолітнім, слідчий суддя вважає за необхідне не визначати розмір застави.

Такий вид запобіжного заходу не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Разом з тим, суд наголошує на тому, що підозрюваний не позбавлений можливості в подальшому ставити питання перед судом про зміну йому запобіжного заходу коли перестануть існувати ризики, зазначені вище судом.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 176-178, 182-184,193-194, 196, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП № 4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, який обраховувати з 31 грудня 2023 року до 28 лютого 2024 року включно.

У задоволенні клопотання підозрюваного та його захисника про застосувати запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту - відмовити.

Строк дії ухвали визначити до 28 лютого 2024 року включно.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1