КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря - ОСОБА_4

прокурора - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду кримінальне провадження №0000372 стосовно -

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Севастополь АР Крим, громадянина України, із середньою технічною освітою, одруженого, непрацюючого, без постійного місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1) 27.03.2013 року вироком Гагарінського районного суду м. Севастополя за ч.2 ст. 186, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 189, ч.2 ст. 289, ч.2 ст. 190, ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна; 2) 14.12.2015 року вироком Заводського районного суду м. Миколаєва за ст. 392, ч.1 ст. 71 КК України до 8 років 6 місяців позбавлення волі;3) 28.12.2015 року вироком Миколаївського районного суду за ч.1 ст. 71, ст. 391 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 27.12.2019 року звільнений від відбування покарання в зв`язку з тяжкою хворобою.

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 червня 2022 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком обвинуваченого ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України та призначено покарання у виді арешту строком на 6 (шість) місяців.

Також цим вироком вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Згідно вироку суд визнав доведеним, що 19.03.2022 року близько 17 год. 30 хв. ОСОБА_7 , рухаючись за кермом автомобіля марки «Ауді А6» н.з. НОМЕР_1 на автодорозі М-05 «Київ-Одеса» 78 км, був зупинений працівниками БПП в м. Біла Церква УПП в Київській області ДПП у зв`язку із перевіркою документів водія транспортного засобу на контрольно-пропускному пункті.

У подальшому, з метою недопущення нарядами поліції безконтрольного переміщення осіб, транспортних засобів та майна на об`єктах охорони, на вимогу працівників патрульної поліції БПП в м. Біла Церква УПП в Київській області ДПП пред`явити для перевірки документи, ОСОБА_7 , маючи злочинний умисел, спрямований на використання підробленого документу, надав підроблений документ, а саме - посвідчення водія на власне ім`я, серії НОМЕР_2 , бланк якого не відповідає за способами друку та спеціальними елементами захисту аналогічним бланкам документів, що знаходяться в офіційному обігу на території України, яке придбав у невстановлений досудовим розслідуванням час, у невстановленої досудовим розслідуванням особи, таким чином вчинив використання завідомо підробленого документа, чим вчинив кримінальний проступок ч.4 ст. 358 КК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить змінити оскаржуваний вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21.06.2022 року в частині призначеного покарання та призначити йому менш суворе покарання у виді штрафу.

Апелянт вважає, що призначене йому покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та його особі, оскільки він повністю визнав свою вину та щиро розкаявся, має тяжке захворювання, у зв`язку з чим потребує проведення операції та постійного медичного нагляду у судинного хірурга, який не може бути забезпечений в умовах перебування в установі відбування покарання.

Крім того вказує, що його дружина ОСОБА_8 є інвалідом 2 групи по життєво, 17.05.2022 року їй зробили операцію по заміні кульшового суглоба, у зв`язку з чим вона пересувається в інвалідному візку і потребує догляду.

Також просить врахувати обставину, яка пом`якшує покарання, а саме вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих сімейних обставин, оскільки дане правопорушення він вчинив у зв`язку зі складністю пересування власними зусиллями, необхідністю поїздки з сільської місцевості до лікарів, а також необхідності доставки дружини до лікарів для забезпечення їй постійного лікарського нагляду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на законність та обгрунтованість вироку суду, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції, у відповідності з вимогами ст. 381, 382 КПК України розглянув обвинувальний акт стосовно ОСОБА_7 у спрощеному провадженні та ухвалив обвинувальній вирок, яким визнав доведеним вчинення ОСОБА_7 кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України, з чим, як зазначив суд, беззастережно погодився останній та призначив йому покарання у виді арешту строком на 6 місяців.

Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, з урахуванням положень ст. 394 цього Кодексу.

За загальними засадами призначення покарання, визначеними у ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ч.2 ст.50, ч. 2 ст. 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначені ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке у відповідності з вимогами ст. 12 КК України відноситься до кримінального проступку, дані про його особу, зокрема те, що останній має не зняті та непогашені судимості, одружений, утриманців не має, офіційно не працевлаштований і заробляє на життя тимчасовими заробітками, має місце проживання без реєстрації, до 01.03.2020 року був особою з інвалідністю 2 групи, що з моменту звільнення ОСОБА_7 з місць позбавлення волі пройшов незначний проміжок часу, що на думку суду свідчить про його свідому антисоціальну спрямованість та небажання стати на шлях виправлення, а тому суд дійшов висновку про неможливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства та призначив йому покарання в межах санкції ч. 4 ст. 358 КК України у виді арешту строком на 6 місяців. При цьому, суд зазначив, що не вбачає підстав для призначення ОСОБА_7 покарання у виді штрафу, оскільки вважає таке покарання явно несправедливим через м"якість, а призначення останньому більш суворого покарання, а саме у виді обмеження волі, буде явно несправедливим через його суворість, зважаючи на обставину, що пом"якшує покарання.

Переглядаючи вирок суду першої інстанції в межах апеляційної скарги обвинуваченого, колегія суддів, не погоджується з висновком суду про те, що призначення ОСОБА_7 покарання у виді штрафу буде явно несправедливим через його м"якість, оскільки зважаючи на конкретні обставини вчиненого ОСОБА_7 кримінального проступку, його щирого каяття у скоєному, стану його здоров"я, який підтверджується наданою ним медичною документацією ( а.с. 131-141), що є обставинами, які пом"якшують покарання, а також з огляду на стан здоров"я його дружини, яка потребує стороннього догляду, інших даних, які характеризують його особу ( а.с. 142), та за відсутності обставин, що обтяжують покарання, враховуючи принцип індивідуалізації покарання, використовуючи не надмірні, а лише необхідні та зумовлені загальною метою заходи, колегія суддів визнає слушними доводи апеляційної скарги про наявність підстав для пом"якшення ОСОБА_7 призначеного покарання та вважає визначити його у виді штрафу, яке, на переконання колегії суддів, відповідатиме ступеню тяжкості вчиненого кримінального проступку та його особі, а отже необхідним й достатнім для виправлення останнього та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень і надасть йому можливість в повній мірі відчути та зрозуміти наслідки кримінально-караного діяння та невідворотність покарання за вчинене, що відповідатиме меті покарання.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а вирок суду стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 зміні, шляхом пом`якшення призначеного йому покарання до штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Істотних порушень вимог кримінального процесуальногозакону, які тягнуть за собою скасування чи зміну вироку, при апеляційному розгляді не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - задовольнити.

Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 червня 2022 року у кримінальному провадженні №0000372 стосовно ОСОБА_7 - змінити та пом"якшити призначене ОСОБА_7 покарання за ч. 4 ст. 358 КК України, визначивши його у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді: ________________ ________________ ________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3