Справа № 373/2229/23
Номер провадження 1-кп/373/87/24
УХВАЛА

про продовження запобіжного заходу

02 лютого 2024 року Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

учасників кримінального провадження:

прокурора Дарницької спеціалізованої прокуратури в сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши в судовому засіданні клопотання прокурора у кримінальному провадженні, ЄРДР № 0000118 від 17.05.2023, про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Березань Київської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, військовослужбовця строкової служби військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимого, який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч.1 ст. 152 та ч.4 ст. 189 КК України,

встановив:

На розгляді Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вимаганні передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, вчиненого в умовах воєнного стану (ч.4 ст. 189 КК), та у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних з анальним проникненням в тіло іншої особи з використанням будь-якого іншого предмета, без добровільної згоди потерпілого (ч.1 ст. 152 КК).

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів з утриманням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 , а в разі наявності медичних показань у спеціально відведених кімнатах гауптвахти, які забезпечують надання медичної допомоги.

Прокурор вказує, що термін дії запобіжного заходу, застосованого судом до обвинуваченого ОСОБА_4 спливає 09.02.2024, а тому є потреба продовжити відповідний запобіжний захід, оскільки судовий розгляд тільки розпочато, а всі ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були враховані під час застосування до обвинуваченого найсуворішого запобіжного заходу, не зменшились та продовжують існувати. Прокурор наголосив на обґрунтованості висунутого ОСОБА_4 обвинувачення та вказав на необхідність тримання обвинуваченого під вартою з метою забезпечення виконання, покладених на нього процесуальних обов`язків та для запобігання спробам: переховуватися від суду, незаконного впливу на свідків та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, а також для усунення можливості вчинення іншого кримінального правопорушення ( пункти 1, 3, 4 та 5 ч.1 ст. 177 КПК України).

Підставою вважати наявність ризику переховування обвинуваченого від суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК) прокурор зазначає те, що ОСОБА_4 , окрім кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 152 КК України, що є нетяжким злочином, також обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст. 189 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років, що виключає можливість призначення покарання з випробуванням. Тому, розуміючи тяжкість та реальність понесення покарання у виді позбавлення волі, обвинувачений може вдатись до спроб переховування від суду, що у свою чергу матиме наслідком вчинення ним іншого кримінального правопорушення - самовільне залишення військової частини (п.5 ч.1 ст. 177 КПК). Крім того, з огляду на насильницький та зухвалий характер кримінальних правопорушень, які інкримінуються ОСОБА_4 , останній в силу схильностей до насильства, перебуваючи на волі за місцем служби, може впливати, як прямо, так і опосередковано на потерпілого та свідків, які разом з ним проходять військову службу в одній військовій частині, а отже можуть обґрунтовано побоюватись свідчити проти нього в суді (п.3 ч.1 ст. 177 КПК). Прокурор звернув увагу суду, що не застосування до обвинуваченого тримання під вартою, може призвести до того, ОСОБА_4 зловживатиме своїми процесуальними правами, використовуючи будь які можливості, в тому числі і можливості військової служби (відрядження, відпустка тощо) з метою затягування судового розгляду та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином (п.4 ч.1 ст. 177 КПК).

Неможливість запобігти вищевказаним ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 прокурор обґрунтовує тим, що окрім запобігання вищевказаним ризикам, кримінально каранні дії обвинуваченого не повинні створювати в очах інших військовослужбовців враження безпорядку та безкарності при несенні служби в умовах воєнного стану. Запобіжний захід має відповідати суспільному інтересу, що незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. В свою чергу суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочину.

Обвинувачений та його захисник заперечили проти продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просили застосувати більш м`який запобіжний захід.

Вислухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали в частині, що стосується клопотання прокурора, суд дійшов висновку про наявність підстав для продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 131 КПК України запобіжний захід є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, які застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Ухвалою слідчого судді Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області для потреб досудового розслідування до підозрюваного ОСОБА_4 був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, який продовжено до 18.12.2023.

Ухвалою суду від 12.12.2023 для забезпечення судового розгляду застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою продовжено на 60 днів, тобто до 09.02.2024.

Згідно з ч.3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Тяжкість інкримінованих ОСОБА_4 злочинів та викладені в обвинувальному акті обставини свідчать про відсутність заборон, передбачених частиною 2 ст. 183 КПК України, для застосування до обвинуваченого такого запобіжного заходу як тримання під вартою.

Обґрунтованість висунутої ОСОБА_4 підозри у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 152 та ч.4 ст. 189 КК України, встановлена слідчим суддею, з чим погодився і суд при застосуванні запобіжного заходу на підготовчому засідінні, ознайомившись зі змістом обвинувального акта та доданим реєстром матеріалів досудового розслідування, де серед іншого містяться відомості про початок досудового розслідування 17.05.2023 у кримінальному провадженні № 0000118, попередньо за ч.1 ст. 125 КК України, винесення дізнавачем постанови від 21.06.2023 про зміну кваліфікації кримінального правопорушення, про внесення відомостей до ЄРДР за № 0000349 від 21.07.2023 за ч.4 ст. 189 КК України та про винесення прокурором постанови про об`єднання кримінальних проваджень, про допит ряду свідків, призначення та отримання висновків судових експертиз та вчинення інших слідчих (процесуальних) дій. Згідно реєстру матеріалів кримінального провадження ЄРДР № 0000118 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 152 та ч.4 ст. 189 КК України та 31.07.2023 на підставі ухвали слідчого судді у цьому кримінальному провадженні застосовано до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою, який в подальшому продовжено.

Судом встановлено, що у обвинуваченого наявні соціальні зв`язки, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі та наявність малолітньої дитини 2022 р.н. Водночас, в силу виконання обвинуваченим обов`язків військової служби в умовах особливого періоду такі сімейні зв`язки обвинувачений ОСОБА_4 постійно та повноцінно не підтримує, а тому їх не можна вважати настільки тісними, що усували б, заявлені прокурором ризики, визначені у пунктах 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також у пункті 3 ч. 1 ст. 177 КПК.

ОСОБА_4 інкримінується нетяжкий злочин проти статевої свободи та статевої недоторканості (ч.1 ст. 152 КК України) та особливо тяжкий злочин проти власності з погрозою застосування насильства до потерпілого (ч.4 ст. 189 КК України), а тому у випадку доведення винуватості йому загрожує реальна міра покарання у виді позбавлення волі, що породжує ризик переховування обвинуваченого від суду (п.1 ч.1 ст. 177 КПК). При цьому, суд звертає увагу, що з моменту повідомлення про підозру та до цього часу ОСОБА_4 утримується під вартою, що пояснює відсутність з його боку спроб втечі від органу досудового розслідування та/або суду, однак не виключає такі спроби у випадку звільнення його з-під варти.

Крім цього, доказів високої правосвідомості, внутрішньої організації та дисциплінованості обвинуваченого немає. Натомість, у суду є відомості протилежного, а саме: що ОСОБА_4 під час проходження військової служби, у червні 2021 року більш як на один місяць самовільно залишив військову частину без поважних причин, за що згідно вироку Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 06.10.2021 був притягнутий до кримінальної відповідальності за ч.4 ст. 407 КК України у виді трьох років позбавлення волі з випробуванням.

Судимість за вищевказаним вироком суду є погашеною згідно закону - у зв`язку з закінченням іспитового строку 06.10.2022 (ст. 89 КК). Водночас, той факт, що в подальшому ОСОБА_7 знову попав під кримінальне переслідування за вчинення нових злочинів, які йому інкримінуються у цьому кримінальному провадженні, вказує, що обвинувачений належних висновків не зробив, залишається суспільно-небезпечною особою, схильною до самоправства, насильства та вчинення нових злочинів, що вказує на обґрунтованість аргументів прокурора про наявність ризику вчинення ним нового кримінального правопорушення (п.5 ч.1 ст. 177 КПК) і запобігти такому ризику може лише тримання обвинуваченого під вартою.

Викладені в обвинувальному акті обставини, умови та мотиви вчинення кримінальних правопорушень, те, що дії обвинуваченого були скеровані на потерпілого - солдата ОСОБА_6 , який був свідком розпивання ОСОБА_4 на території військової частини алкогольних напоїв, за що законом передбачена адміністративна відповідальність, вказує на зухвалість поведінки обвинуваченого та не контрольованість її, а отже існує високий ризик психологічного та фізичного впливу ОСОБА_4 на інших осіб - свідків його негідної поведінки, в тому числі на потерпілого та свідків, які у своїй більшості є військовослужбовцями тієї ж військової частини, що й обвинувачений (п. 3 ч.1 ст. 177 КПК). Усунення такого ризику гарантуватиме свідкам захищеність від впливу обвинуваченого та сприятиме наданню ними відвертих та правдивих показань без остраху.

Враховуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку, що існує підвищений ступінь можливості (ризик) ухилення обвинуваченого ОСОБА_4 від суду, в тому числі у спосіб вчиненням іншого кримінального правопорушення - самовільного залишення військової частини, а також існує реальний ризик впливу обвинуваченого на потерпілого та свідків.

Запобігти таким ризикам (спробам обвинуваченого) можливо лише шляхом застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, що одночасно забезпечить виконання ним процесуальних обов`язків під час судового провадження.

Таким чином, прокурором доведено наявність усіх обставин, передбачених частиною 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про наступне: обґрунтованість підозри та висунутого обвинувачення; наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені пунктами 1, 3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, на які вказав прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання таким ризикам.

Той факт, що справа перебуває в суді не усуває ризиків, визначених у ч.1 ст. 177 КПК України та не може вважатись стримуючою чи організаційною обставиною в поведінці обвинуваченого при виконанні ним процесуальних обов`язків.

Отже, для досягнення цілей та завдань кримінального провадження, визначених у ст. 2 КПК України, для забезпечення дієвості цього провадження під час судового розгляду, який по суті ще не розпочато, суд вважає за необхідне продовжити застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання його під вартою.

З урахуванням насильницького характеру дії, які інкримінуються ОСОБА_4 , суд у відповідності до п.1 ч. 4 ст. 183 КПК України не визначає йому розмір застави як альтернативний запобіжний захід,

На підставі викладеного, керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196-199 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів, тобто - до 01.04.2024 та утримувати його на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_3 ).

Строк дії ухвали з моменту її винесення до 01.04.2024 включно

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1