н/п 1-кп/766/2185/23
УХВАЛА

про продовження строку дії запобіжного заходу

21 листопада 2023 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , секретар судового засідання за дорученням головуючого помічник судді ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції), обвинуваченого ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції з ДУ "Київський слідчий ізолятор") та його захисників адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Херсон клопотання сторони обвинувачення за кримінальним провадженням № 0000593 від 31 жовтня 2022 року щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Томської області рф, громадянина України, пенсіонера, інваліда 3 групи, директора ТОВ «ІКСОРА», зі слів на утриманні непрацездатна дружина, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , обґрунтовуючи свою позицію тим, що підстав для зміни або скасування запобіжного заходу останньому не вбачається, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належне виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти існуючим ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Своє клопотання прокурор обґрунтовував тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111-2 КК України, при цьому наявні ризики того, що обвинувачений може переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи продовжити кримінальне правопорушення у якому обвинувачується або вчинити інше кримінальне правопорушення (п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України).

Зокрема прокурор зазначив, що існування ризику переховування обвинуваченого від суду обумовлено тяжкістю інкримінованого ОСОБА_4 злочину та суворістю можливого покарання. Крім того, ОСОБА_4 під час досудового розслідування, будучи повідомленим про необхідність явки до слідчого на 10:00 год. 01 грудня 2022 року за викликом не прибув, тобто не виконав належним чином процесуальні обов`язки. Також, 06 грудня 2022 року ОСОБА_4 затримано при спробі перетнути державний кордон України. Також прокурор вважає, що на наявність ризику переховування впливає додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, як наслідок може бути вжито заходів щодо відчуження чи приховування майна.

Вважає, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних та інших учасників кримінального провадження, оскільки після ознайомлення з матеріалами досудового розслідування йому відомі персональні дані, засоби зв`язку та місце проживання свідків, а тому обвинувачений, особисто або через зв`язки з невстановленими особами представниками збройних сил, організацій російської федерації або громадян України, які з ними співпрацюють намагатиметься вплинути на свідків.

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення прокурор обґрунтував тим, що метою вчинення ОСОБА_4 злочину було пособництво державі агресору російській федерації та її збройним формуванням шляхом добровільного збору, підготовки та передачі матеріальних ресурсів чи інших активів представникам держави-агресора, її збройним формуванням в тому числі окупаційною адміністрацією держави-агресора в м.Херсон, а тому розуміючи, що іноземна держава - російська федерація, в тому числі спецслужби і військовослужбовці зс рф та інші правоохоронні органи рф можуть забезпечити його переховування на території російської федерації, може продовжити кримінальне правопорушення у якому обвинувачується чи вчинити інші протиправні дії на користь іноземної держави рф з якою Україна перебуває в стані збройного конфлікту.

Крім того, обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, шляхом невиконання покладених на нього процесуальних обов`язків, як з метою уникнення кримінальної відповідальності, так і сприяння в уникненні такої відповідальності іншими причетними особами.

На думку сторони обвинувачення запобігти вказаним ризикам можливо лише шляхом застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання.

Захисник ОСОБА_5 заперечував щодо клопотання прокурора про продовження відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилався на відсутність ризиків та відповідно необґрунтованості клопотання. Вважав, що суд може визначити розмір застави та змінити запобіжний захід на менш суворий, просив враховувати повідомлення щодо стану здоров`я обвинуваченого, яке погіршилося за час знаходження в умовах слідчого ізолятору. Звертав увагу на невірну кваліфікацію дій обвинуваченого. Просив врахувати, що ОСОБА_4 тривалий час перебуває під вартою, має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, місце роботи, є інвалідом ІІІ групи, потребує медичної допомоги, у нього поганий слух.

Захисник ОСОБА_6 заперечувала щодо продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки прокурором не обґрунтовано наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які на думку захисника, відсутні, підтримала виступ адвоката ОСОБА_5 .

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав позицію захисників. Просив задовольнити клопотання ОСОБА_5 та змінити йому запобіжний захід.

В провадженні суду перебуває справа за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 111-2 КК України.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 28 вересня 2023 року продовжено строк «тримання під вартою» ОСОБА_4 на строк не більше 60 днів до «26» листопада 2023 року включно без визначення застави.

Станом на 21.11.2023 р. судовий розгляд даного кримінального провадження не завершено, його завершення до спливу продовженого строку неможливо, оскільки в ході судового розгляду необхідно допитати свідків, дослідити письмові докази, допитати обвинуваченого, вирішити наявні у учасників судового розгляду доповнення, для чого судовий розгляд підлягає продовженню.

Згідно з п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського Суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

За змістом ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До закінчення продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою повинна відповідати вимогам ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.177, 178, 183 КПК України.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

В межах вирішення питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження не вирішується питання про доведеність або недоведеність вини особи в обсязі висунутого обвинувачення, не перевіряє докази, що підтверджують або спростовують винуватість особи, що є предметом перевірки під час судового розгляду справи та вирішується судом при ухваленні відповідного судового рішення за результатами розгляду кримінального провадження по суті.

Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину передбаченого ч.1 ст.111-2 КК України, за вчинення якого законодавством передбачена відповідальність у виді позбавлення волі на строк від десяти до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

Існування обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_4 вказаного кримінального правопорушення було предметом перевірки під час досудового розслідування. На даний час питання наявності в діях обвинуваченого ознак складу вказаного злочину перевіряється судом.

Питання доведеності чи недоведеності винуватості, оцінку доказів з точки зору їх достатності, допустимості для доведення винуватості, та правильності кваліфікації дій особи вирішується судом на стадії судового розгляду відповідно до положень ст. 368 КПК України, тобто при ухваленні вироку і дане питання не може бути предметом перевірки під час вирішення питання щодо доцільності продовження строку тримання під вартою.

Що стосується питання існування ризиків можливої неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого, то суд вважає, що ризики передбачені п.1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України на даний час є реальними та не зменшилися.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому злочину, може вдатися до відповідних дій.

В контексті даного питання суд враховує практику ЄСПЛ згідно з якою Суд звертає увагу, що тяжкість покарання, якому може бути підданий обвинувачений, є суттєвим елементом, що може вказувати на існування вказаного ризику, адже суворість можливого покарання може спонукати особу до втечі.

Крім того, слід наголосити, що ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» № 12369/86 від 26.06.1991р. вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення, як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Із вказаного рішення Європейського суду вбачається, що попереднє ув`язнення може бути застосоване до особи, яка обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, виходячи із самої тяжкості обвинувачення.

Існування ризику переховування обвинуваченого від суду в певній мірі обумовлене тяжкістю інкримінованого йому кримінального правопорушення, адже зазначений злочин відноситься до категорії злочинів проти основ національної безпеки України, що в умовах воєнного стану, пов`язаного із взаємодією з державою-агресором, має надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки. При цьому за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.111-2 КК України передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна або без такої, що може спонукати обвинуваченого до вчинення таких дій.

Суд враховує відомості про особу обвинуваченого який є особою похилого віку, має інвалідність ІІІ групи безстроково з причин каліцтва отриманого при виконанні службових обов`язків по ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС.

Разом із цим, вказані відомості не є такими, що беззаперечно вказують на відсутність ризику переховування обвинуваченого, оскільки як стверджує сторона обвинувачення ОСОБА_4 було затримано при спробі перетину державного кордону України.

Суд приймає до уваги повідомлення начальника філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в м.Києві та Київській області, щодо огляду та консультацій обвинуваченого ОСОБА_4 . Станом на 08.11.2023 р. стан здоров`я ОСОБА_4 розцінюється як задовільний та призначене йому симптоматичне лікування він може отримувати в умовах ДУ «Київський слідчий ізолятор».

При встановленні наявності ризику впливу на свідків у кримінальному провадженні суд враховує встановлений КПК порядок отримання показань, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.

Відтак, з огляду на ту обставину, що допит свідків у даному кримінальному провадженні ще не розпочатий, а частина свідків у кримінальному провадженні є працівниками очолюваного обвинуваченим підприємства, суд вважає, що продовжують існувати ризики незаконного впливу обвинуваченого на свідків.

Суд вважає, що продовжує існувати ризик можливого перешкоджання обвинуваченим кримінальному провадженню іншим чином, оскільки з огляду на можливу наявність у нього зв`язків з представниками держави-агресора її збройним формуванням в тому числі окупаційною адміністрацією держави-агресора в м.Херсон існування зазначеного ризику не виключене.

Наявність у обвинуваченого сім`ї, місця проживання, соціальних зв`язків та позитивної характеристики суд приймає до уваги, проте вказані обставини не є беззаперечними аргументами, які б вказували на відсутність ризиків, що передбачені п.п.1,3,4 ч.1 ст.177 КПК України.

Суд вважає, що прокурором не доведено можливості вчинення інших злочинів проти основ національної безпеки України.

Таким чином існування наведених ризиків виправдовує необхідність подальшого застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджати правосуддю та встановленню істини у кримінальному провадженні.

При цьому, наведеним ризикам неможливо запобігти шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Виходячи із переліку ризиків, що наявні в даному кримінальному провадженні, а також відомостей, що наявні в матеріалах справи, зокрема щодо характеру інкримінованого обвинуваченому злочину, а також відомостей про його особу, запобіжний захід у виді домашнього арешту у даному випадку не зможе запобігти ризику незаконного впливу обвинуваченого на свідків у кримінальному провадженні, а інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризику переховування.

Посилання захисника ОСОБА_5 на те, що за час перебування у слідчому ізоляторі стан здоров`я обвинуваченого погіршився, суд вважає непереконливими, оскільки стороною захисту, доказів, що вказують на те, що ОСОБА_4 потребує стороннього догляду або його стан здоров`я перешкоджає утриманню під вартою суду не надані, а досліджена судом інформація начальника філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в м.Києві та Київській області підтверджує можливість утримання в умовах слідчого ізолятору, вибору лікаря-фахівця або відповідного лікувального закладу МОЗ України або сертифікованого приватного (комерційного) лікарняного закладу, в якому він бажає отримати медичну допомогу при умови оплати даних послуг особисто, або його родичами чи законним представником.

Підсумовуючи викладене вище, оцінивши у сукупності наведені обставини, суд не знаходить підстав для зміни щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу на менш суворий і з метою забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків, а також запобігання його спробам будь - яким чином перешкоджати кримінальному провадженню, вважає доцільним, з урахуванням цілей п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципу правової визначеності, продовжити його застосування в межах строку, визначеного законом, не більше двох місяців до 19 січня 2024 року включно, що є не більше, ніж шістдесят днів з дати прийняття попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст. 176-178, 183, 197, 199, 331, 369, 371, 372, 376 КПК України, п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» відносно обвинуваченого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Томської області рф, громадянина України, пенсіонера, інваліда 3 групи, директора ТОВ «ІКСОРА», зі слів на утриманні непрацездатна дружина, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

по 19 січня 2024 року включно, що є не більше, ніж два місяця з дати прийняття попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Копію ухвали направити до ДУ "Київський слідчий ізолятор" для виконання.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Ухвала суду про продовження строку дії запобіжного заходу може бути оскаржена в апеляційному порядку до Херсонського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Судове засідання з розгляду кримінального провадження зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000593 від 31.10.2022 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 111-2 КК України, призначене на 19.12.2023 року на 13-00 годину провести в режимі відеоконференції.

Доручити службовій особі Державної установи «Київський слідчий ізолятор» (м. Київ, вул. Дегтярівська, 13) забезпечити проведення відеоконференції, перебувати поряд з ОСОБА_4 до закінчення судового засідання.

Копію ухвали про участь особи в судовому засіданні в режимі відеоконференції направити до Державної установи «Київський слідчий ізолятор» (м. Київ, вул. Дегтярівська, 13).

Ухвала суду про продовження строку дії запобіжного заходу може бути оскаржена в апеляційному порядку до Херсонського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_7