Справа №766/6858/23
н/п 1-кс/766/2310/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.09.2023 року м.Херсон

Слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ відділу поліції № 2 ХРУП ГУНП в Херсонській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Херсонської окружної прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на вилучене майно в ході огляду місця події у кримінальному провадженні №0001375 від 16.09.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

встановив:

Слідчий СВ відділу поліції № 2 ХРУП ГУНП в Херсонській області лейтенант поліції ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором Херсонської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна, в якому просив: поновити пропущений з поважних причин строк звернення до слідчого судді з клопотанням; накласти арешт на предмети вилучені в ході огляду місця події, в період часу з 15:25 годин по 16:50 21.09.2023 за адресою: м. Херсон, вул. Філатова, 30, на узбіччі дороги, а саме: п`ять пластикових каністр, ідентичних між собою, об`ємом 20 літрів кожна з паливом, а саме бензином марки А-95; вилучене майно передати на належне зберігання потерпілому у кримінальному провадженні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання зазначив,що Відділом поліції № 2 Херсонського РУП ГУНП у Херсонській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001375 від 16.09.2023, відомості про яке внесені до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст.185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 15.09.2023 року до ч/ч ВП № 2 ХРУП ГУНП Херсонської області надійшла заява від ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що в період часу з 06:30 години по 16:00 годину 15.09.2023 року, невстановлена особа, з двору будинку АДРЕСА_1 , здійснила крадіжку п`яти пластикових каністр білого кольору ємністю по 20 літрів кожна, в яких знаходився бензин А-95. В подальшому, в ході досудового розслідування 20.09.2023 року, під час оглядумісця події, за адресою: м. Херсон, вул. Філатова 30, було виявлено та вилучено: п`ять пластикових каністр об`ємом 20 літрів кожна з паливом, а саме бензином, марки А-95.

Під час розгляду вказаного клопотання, просить поновити строк звернення до суду, у зв`язку з тим, що місце скоєння злочину та розташування органу, який проводить досудове розслідування знаходиться в місті Херсон, де на теперішній час, постійно відбуваються відключення електроенергії, у зв`язку з військовими діями, через що клопотання у строк, передбачений КПК України, з поважних причин, не було надіслане до суду. Враховуючи, що вилучені речі є речовими доказами у даному кримінальному провадженні, тому є всі передбачені законом підстави для арешту вказаного майна з метою забезпечення його схоронності, запобігання можливості його пошкодження, приховування, псування, знищення, перетворення чи відчуження, а також необхідності, проведення з ним експертних досліджень.

При цьому, існують обставини щодо необхідності у застосуванні заборон відчуження, користування та розпорядження вилученим майном, яке є речовим доказом, оскільки є необхідність в проведенні експертного дослідження та може призвести до пошкодження, приховування, псування, знищення, перетворення чи відчуження.

Слідчий в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив розглянути клопотання без його участі, вимоги у клопотанні підтримав та просив задовольнити.

Власник майна в судове засідання не з`явився.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України неявка учасників не перешкоджає розгляду клопотання.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів у відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснювалось у зв`язку із неприбуттям в судове засідання осіб, які беруть участь у розгляді вказаного вище клопотання.

Вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

З приводу клопотання слідчого щодо поновлення процесуального строку для звернення з клопотанням про накладення арешту, слідчий суддя вважає, що таке клопотання підлягає задоволенню.

У відповідності до ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У зв`язку з постійними обстрілами міста Херсона, періодичним зникненням електроенергії та зв`язку, є підстави вважати, що після арешту, об`єктивно унеможливило невідкладно у визначений законом строк, скласти та направити до слідчого судді зазначене клопотання у відповідності до норм КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк має бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

З огляду на викладене, слідчий суддя вважає можливим поновити строк на звернення до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0001375 від 16.09.2023 року та визнати причини його пропуску поважними.

Щодо накладення арешту на майно, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання.

Як встановлено в судовому засіданні, Відділом Поліції № 2 Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001375 від 16.09.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

21.09.2023 року постановою слідчого СВ ВП 2 Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області, п`ять пластикових каністр об`ємом 20 літрів кожна з паливом, а саме бензином, марки А-95, було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0001375 від 16.09.2023.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно п.1 ч.2, абз.2 ч 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

П. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт накладається на майно з метою збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.09.1997 № 475/97-ВР, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч.1, 2 ст.167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Згідно ст. 131, ч. 1 ст. 170 КПК України засобом забезпечення кримінального провадження є арешт майна, який полягає у тимчасовому позбавленні за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та /або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Ч. 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України, 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, 3-1) можливість спеціальної конфіскації (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК України), 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Згідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Аналіз вище зазначеної норми закону свідчить, що Кримінальним процесуальним кодексом України чітко передбачені підстави для застосування такого виду забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Згідно ч. 7 ст. 237 КПК України, вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Аналіз вищенаведеного вказує, що діючим законодавством передбачений обов`язок, а не право слідчого надання доказів та доведення перед судом їх переконливості, оскільки під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються; та застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе наявності трьох необхідних ознак, необхідних для застосування заходів забезпечення кримінального провадження (ст.132 ч.3 КПК України).

У клопотанні про накладення арешту на майно слідчий вказав, що в даному випадку вищевказане майно слід вважати речовим доказом по кримінальному провадженню у зв`язку з чим, для запобігання можливості його пошкодження, приховування, псування, знищення, перетворення чи відчуження, а також необхідності, проведення з ним експертних досліджень, слідчий просить накласти арешт на вищевказане майно.

Однак, слідчим не доведена така мета забезпечення арешту, як збереження речових доказів, для запобігання їх пошкодження, приховування, псування, знищення, перетворення чи відчуження.

Безпідставним та невмотивованим є клопотання слідчого накласти арешт на п`ять пластикових каністр, ідентичних між собою, об`ємом 20 літрів кожна з паливом, а саме бензином марки А-95, та застосувати заборону відчуження, користування та розпорядження вилученим майном, фактично позбавляючи власника права користування ним, й не наводячи обґрунтування, передбаченого ч.11 ст. 170 КПК України.

У зв`язку з наведеним, клопотання слідчого про накладення арешту на майно, є безпідставним та невмотивованим.

Керуючись ст.ст. 98, 117, 131, 132, 167, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

постановив:

Поновити пропущений з поважних причин строк звернення з клопотанням про накладення арешту на майно.

У задоволенні клопотання слідчого СВ відділу поліції № 2 ХРУП ГУНП в Херсонській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Херсонської окружної прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на вилучене майно в ході огляду у кримінальному провадженні №№0001375 від 16.09.2023року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддяОСОБА_1