Унікальний номер справи 333/265/24
Номер провадження 1-кс/333/278/24
УХВАЛА

12 січня 2024 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя скаргу ОСОБА_3 на постанову заступника керівника першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Мелітополі від 02.01.2024,

за участі: особи, яка подала скаргу - ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

10.01.2024 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову заступника керівника першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Мелітополі від 02.01.2024 у кримінальному провадженні № 0000040 від 04.04.2019 про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 .

Скаргу мотивовано наступним.

01.01.2024 заявником до Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Мелітополі направлено клопотання про проведення слідчих дій, а саме: встановлення місця знаходження та проживання ОСОБА_4 , його допиту, отримання певної інформації стосовно нього, як особи, яка може бути ймовірним замовником та організатором злочину.

02.01.2024р. заступником керівника першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Мелітополі ОСОБА_5 винесено постанову про відмову у вказаному клопотанні. Однак, заявник не згодний з висновком слідчого.

У судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав скаргу за викладених в ній підставах. Також зазначив, що ОСОБА_6 не міг вивчити за один день 10 томів кримінального провадження, про що зазначено в постанові, оскільки тільки з 02.01.2024 його включено до групи слідчих по даному кримінальному провадженню. Також вказав, що посилання на ст. 22 КПК України в оскаржуваній постанові не має відношення до даного клопотання. Натомість, слідчим не взято до уваги норми ч. 2 ст.9 КПК України при розгляді клопотання.

Слідчий Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Мелітополі в судове засідання не з`явився, надав заяву з проханням розглянути скаргу за його відсутністю, відмовити в задоволенні скарги.

Вислухавши доводи заявника, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Правова природа проваджень, які здійснюються слідчим суддею, передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку вирішення клопотань про проведення слідчих (розшукових) дій, а й оцінки таких клопотань на предмет доцільності здійснення слідчих (розшукових) дій, що порушуються перед слідчим, та обґрунтованість внесеного клопотання.

Отже, предметом судового контролю під час розгляду таких скарг є не лише прийняте слідчим, прокурором рішення стосовно клопотання, а й дотримання інших процесуальних вимог щодо проведення відповідних слідчих (розшукових) дій, які ініціюються перед органами досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 3 ст. 93 КПК України сторона захисту, потерпілий здійснює збирання доказів шляхом ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів. Ініціювання стороною захисту, потерпілим проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу.

Згідно із ч. 2 ст. 220 КПК України про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Тобто, право потерпілого ініціювати проведення слідчих (розшукових) дій є абсолютним, але питання про доцільність та необхідність їх проведення вирішується слідчим та прокурором, шляхом винесення вмотивованої постанови в порядку вимог ст. 220 КК України.

Вимоги до змісту постанови слідчого визначені ч. 5 ст. 110 КПК України.

У судовому засіданні встановлено, що ТУ ДБР здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000040 від 04.04.2019 за ознаками злочинів, передбачених ч.4 ст. 28, ч.2 ст. 364, ч. 2 ст. 372 ч.3 ст. 365 ч.1 ст. 367 КК України.

01.01.2024р. потерпілим ОСОБА_3 було заявлено клопотання про проведення слідчих дій, а саме: встановлення місця знаходження та проживання ОСОБА_4 , його допиту, отримання певної інформації стосовно нього, як особи, яка може бути ймовірним замовником та організатором злочину.

За результатами розгляду клопотання 02.01.2024р. заступником керівника першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Мелітополі ОСОБА_5 винесено постанову про відмову у вказаному клопотанні.

В обґрунтування прийнятого рішення слідчий послався на відсутність фактів, які могли б свідчити про причетність вказаного громадянина до кримінальних правопорушень, що розслідуються у даному кримінальному провадженні.

Дослідивши у судовому засіданні постанову слідчого про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 , слідчий суддя дійшов висновку, що приймаючи оскаржуване рішення, слідчий діяв в межах повноважень, виклав зміст обставин, які стали підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови та їх обґрунтування, посилання на положення Кримінального процесуального кодексу України (в тому числі на ст..9 КПК України, що спростовує доводи заявника), тобто постанова відповідає вимогам пункту 2 ч. 5 ст. 110 КПК України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Одним із видів слідчих дій є допит (ст. 224 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 40 КПК слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій. Згідно з ч. 5 ст. 40 КПК слідчий, здійснюючи свої повноваження, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку забороняється. Отже, при розгляді скарг на відмову в задоволенні клопотань про проведення слідчих (розшукових) дій слідчий суддя співвідносить вимоги ст. 220 КПК з іншими процесуальними вимогами щодо здійснення досудового розслідування у кримінальному провадження, зокрема встановленими ст. 40 КПК. Необхідно брати до уваги те, що процесуальне законодавство не передбачає обов`язку посадових осіб органів досудового розслідування вчиняти всі дії, які ініціюються учасниками кримінального провадження, оскільки такі дії в певних випадках можуть бути недоцільними, а інколи - передчасними або взагалі перешкоджати досягненню завдань кримінального провадження. (Лист ВССУ від 12.01.2017 № 9-49/0/4-17 «Узагальнення про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування»).

Слідчий суддя не може втручатись у здійснення досудового розслідування, а уповноважений здійснювати судовий контроль за проведенням досудового розслідування, тобто діями та рішеннями сторони обвинувачення.

Отже, враховуючи те, що відповідно до вимог процесуального законодавства, слідчий є самостійним у своїй процесуальній діяльності, а також на власний розсуд вирішує необхідність проведення певних слідчих (розшукових) дій та/або негласних слідчих (розшукових) дій з урахуванням конкретних обставин справи, слідчий суддя приходить до висновку, що вимоги скарги задоволенню не підлягають.

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що у задоволенні скарги належить відмовити.

Керуючись ст. 2, 7, 22, 303-309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову заступника керівника першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Мелітополі від 02.01.2024 у кримінальному провадженні №0000040 від 04.04.2019.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1