У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2023 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 та його адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні, в залі суду, у м. Ужгород, кримінальне провадження № 308/18268/23, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001653 від 09.08.2023 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця за національністю, не працюючого, не одруженого, раніше судимого, -

у вчиненні злочинів передбачених ч. 4 ст. 185, ч.1 ст.162 КК України ,-

В С Т А Н О В И В :

На розгляді в Ужгородському міськрайонному суді Закарпатської області знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстр судових розслідувань за № 0001653 від 09.08.2023 року про обвинувачення ОСОБА_4 , у вчиненні злочинів передбачених ч.4 ст. 185, ч.1 ст.162 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив суду клопотання у якому просив застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. В обґрунтування поданого клопотання, прокурор зазначив, що обвинувачений обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.185, ч.1 ст.162 КК України. Необхідність продовження обвинуваченому запобіжного заходу, на думку прокурора, обумовлена тим, що обвинувачений раніше притягався до кримінальної відповідальності та жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від суду, вчинити спроби незаконно впливати на свідків злочину, потерпілих, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення. Також просив постановити ухвалу про призначення справи до судового розгляду на підставі обвинувального акту, вважаючи, що під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги КПК України, підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акту не вбачає.

Адвокат ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні не заперечив щодо призначення справи до судового розгляду. Щодо клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечив. Повідомив, що його підзахисний хворіє.

Обвинувачений ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні підтримав думку свого захисника.

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в підготовче судове засідання не з`явилися, однак надали суду заяву у якій просять провести підготовче судове засідання без їх участі. Зазначили, що матеріальна шкода їм не відшкодована. Також не заперечили проти розгляду кримінального провадження у порядку ст. 349 КПК України.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього документи, подані заяви потерпілих зокрема, суд приходить до висновку про можливість призначення справи до судового розгляду.

Згідно з наданим до суду обвинувальним актом, такий складений відносно до вимог КПК України, прокурором дотримані вимоги територіальної підсудності, угоди не укладені, підстав для закриття провадження або повернення обвинувального акту прокуророві не встановлено.

Суд, під час підготовки до судового розгляду, визначивши дату та місце проведення судового розгляду, з`ясувавши необхідність проведення судового розгляду у відкритому судовому засіданні, з`ясувавши питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді, вчинивши всі необхідні дії, завершує підготовку до судового розгляду.

Що стосується клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Як встановлено судом, під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, відносно ОСОБА_4 згідно з ухвалою слідчого судді Ужгородського міськайонного суду Закарпатської області від 08.09.2023 року (справа № 308/15247/23) застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, та встановлено розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК України в розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 107 360 грн. Постановлено у разі внесення застави на ОСОБА_8 у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця перебування; здати на зберігання у відповідні органи державної влади паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, як вбачається із змісту зазначеної ухвали, слідчий суддя виходив із тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину, наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема те, що підозрюваний, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення. Крім цього, враховано, що підозрюваний ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, один з яких відноситься до категорії тяжких і за який йому може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Статтею 29 Конституції України регламентовано, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 131 КПК України запобіжний захід є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

За приписами ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу судом встановлено, що стороною обвинувачення ОСОБА_4 , обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно, в умовах воєнного стану та ч.1 ст. 162 КК України, тобто незаконне проникнення до іншого володіння особи.

Злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, у відповідності до вимог ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, суд виходить з практики Європейського суду з прав людини та вважає, що дані, які вказують на обґрунтовану підозру та навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів щодо можливого вчинення ОСОБА_4 , інкримінованих йому злочинів, містяться в їх сукупності в матеріалах, здобутих під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001653, на які посилається сторона обвинувачення.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства (рішення Європейського суду з прав людини від 26.06.1991 року «Летельє проти Франції», скарга № 12369/86).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Оцінюючи наявність ризиків у кримінальному провадженні, суд виходить з того, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

Суд враховує характер висунутого ОСОБА_4 обвинувачення у вчиненні інкримінованих йому злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.1 ст.162 КК України, особу обвинуваченого, його вік та стан здоров`я, відсутність у нього постійного місця проживання, роботи та джерела доходу, репутацію, майновий стан обвинуваченого, наявність у нього судимостей.

Разом з цим, суд бере до уваги тяжкість покарання за ч. 4 ст. 185 КК України, яке загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у вказаному злочині, враховує те, що докази, передбачені ст. 84 КПК України, із сторони обвинувачення та сторони захисту судом не досліджено, та з урахуванням наведених даних, суд вважає доведеними під час розгляду клопотання наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування обвинуваченого від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім цього, суд вважає, що застосування альтернативних запобіжних заходів, не пов`язаних з ізоляцією ОСОБА_4 від суспільства буде недостатнім для попередження вищевказаних ризиків.

За таких обставин, виходячи з вимог ст. ст. 177, 178, 183 КПК України та з огляду на тяжкість ймовірного покарання, конкретні обставини кримінального правопорушення, встановлені ризики, що оцінені в сукупності із даними про особу обвинуваченого, суд вважає, що належний контроль за поведінкою ОСОБА_4 та дієве запобігання встановленим в провадженні ризикам неможливе шляхом застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, а відтак клопотання сторони обвинувачення про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є підставним та підлягає задоволенню.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого судом, на даному етапі провадження, не встановлено та сторонами кримінального провадження не наведено.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Одночасно, в рішенні Харченко проти України Європейський суд з прав людини зазначив, що продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом свободи особистості.

Застосований відносно обвинуваченого запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, визначеними КПК України, конкретними підставами і метою його застосування. Тому, на переконання суду, наявні підстави для продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , що обумовлено необхідністю завершення судового розгляду кримінального провадження та відсутністю на даний час підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід. Відтак, суд прийшов до висновку, що строк тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , слід продовжити на період судового розгляду справи, але не більше ніж на 60 днів.

Що стосується альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, яка застосована до обвинуваченого при обранні запобіжного заходу, то з врахуванням наведених в ухвалі фактичних даних та підстав, така до зміни не підлягає.

Керуючись ст. ст. 27, 176-178, 183, 194, 197, 314-316, 331, 369, 372, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора задоволити.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця за національністю, не працюючого, не одруженого, раніше судимого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 60 (шістдесят) днів, а саме до 25.12.2023 року, з визначення розміру застави в розмірі 107 360 грн., залишивши без змін раніше визначений судом розмір обсяг обов`язків у разі її внесення.

Кримінальне провадження № 0001653 від 09.08.2023 року про обвинувачення ОСОБА_4 , у вчиненні злочинів передбачених ч. 4 ст. 185, ч.1 ст.162 КК України, призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 14 год. 00 хв., 07.11.2023 року.

У судове засідання викликати учасників судового провадження.

Роз`яснити учасникам провадження про їх право ознайомлення з матеріалами кримінального провадження на підставі їх письмового клопотання.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий ОСОБА_1