07.11.2023 Провадження по справі № 1-кп/940/137/23
Справа № 940/1113/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2023 року Тетіївський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Тетієві кримінальне провадження № 0003833 від 08.08.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Мурманськ Росія, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, військовозобов`язаного, не працюючого, одруженого, на утриманні якого перебуває малолітня дитина, не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України,

встановив:

Тетіївський відділ Білоцерківської окружної прокуратури передав до Тетіївського районного суду Київської області обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості в кримінальному провадженні № 0003833 від 08.08.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України,

Судом встановлено, що за змістом обвинувального акту та угоди про визнання винуватості ОСОБА_4 обвинувачується у наступному.

Так, відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено воєнний стан, дiю якого продовжено відповідно до Указу Президента України від 01.05.2023 року № 254/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні».

Відповідно до Указу Президента України № 65/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію, дію якого продовжено відповідно до Указу Президента України вiд 01.05.2023 року № 255/2023 «Про продовження строку проведення загальної мобілізації».

Згідно із ст. 1 Закону України «Про оборону України» № 1932-XII вiд 06.12.1991 року, особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час i частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Таким чином, в Україні діє особливий період.

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії за № 2/OMP/19030 від 16.12.2022 року, за результатами проведеного 16.12.2022 року медичного огляду, ОСОБА_4 визнаний придатним до військової служби.

07.07.2023 року ОСОБА_4 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 для отримання бойової повістки, згідно із якою останній мав прибути 24.07.2023 року на 07 годину 00 хвилин до ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 . Однак ОСОБА_4 , у встановлені дату та час не прибув, мотивуючи відмову небажанням проходити військову службу.

З метою ухилення від проходження військової служби ОСОБА_7 , діючи в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. ст. 1, 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу України» від 25 березня 1992 року № 2232- XII, ст. ст. 1, 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII, та Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» №65/2022 від 24.02.2022 року, нехтуючи конституційним обов`язком громадянина України, спрямованим на захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, військовим обов`язком громадянина України щодо проходження військової служби, в особливий період, за відсутності підстав для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, будучи повідомленим про необхідність прибуття 24.07.2023 року на 07 годину 00 хвилин до ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 , для подальшої відправки до пункту призначення - 199 навчального центру, у зазначений час до ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`явився, ухилившись таким чином від призову на військову службу під час мобілізації, в особливий період.

Вказані дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ст. 336 КК України, як ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

21 вересня 2023 року між начальником Тетіївського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості, відповідно до умов якої сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 336 КК України, обвинувачений повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні та зобов`язується: беззастережно визнати винуватість в судовому засіданні у вчиненні злочину, передбаченого ст. 336 КК України, в обсязі підозри та в подальшому складеного обвинувального акта в кримінальному провадженні, що також передбачає: будь-яким іншим чином сприяти у встановленні істини у вказаному кримінальному провадженні; викрити свої злочинні дії у вчиненні інших злочинів у разі їх фактичного вчинення, також сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_4 за ст. 336 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки із застосуванням положень ст. ст. 75, 76 КК України.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які в присутності захисника, роз`яснені обвинуваченому.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала угоду про визнання винуватості та просила її затвердити, вказуючи, що вона відповідає вимогам КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні просили затвердити угоду про визнання винуватості. ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення беззастережно визнав, зазначив, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який буде застосований до нього в разі затвердження угоди про визнання винуватості судом.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, його захисника, розглянувши угоду про визнання винуватості, перевіривши її на відповідність вимогам КПК України, суд вважає, що укладення угоди є добровільним, відповідає вимогам ст. ст. 469, 472 КПК України, отже вона може бути затверджена судом, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Відповідно до положень ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує: беззаперечне визнання вини; щире каяття, що полягає у тому, що ОСОБА_4 визнав свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалась; активне сприяння розкриттю злочину, а саме добровільне повідомлення про обставини вчинення злочину.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому ОСОБА_4 на підставі статті 67 КК України, судом не встановлено.

Разом з тим, враховано особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, існують достатні фактичні підстави для визнання винуватості, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб, виконання угоди обвинуваченим є можливим.

Виходячи з вищевикладеного, судвважає, що вказана угода про визнання винуватості між начальником Тетіївського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 підлягає затвердженню з призначенням обвинуваченому ОСОБА_4 узгодженого в ній покарання.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись статтями 314, 373, 374, 376, 394, 395, 468, 469, 472-476 КПК України, суд

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості в кримінальному провадженні №0003833 від 08.08.2023 року, укладену 21 вересня 2023 року між начальником Тетіївського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання за ст. 336 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_4 : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту проголошення вироку.

Речові докази у кримінальному провадженні: 1) військовий квиток на 16 арк. повернути до Другого відділу Білоцерківського РТЦК; 2) оригінал розписки про отримання бойової повістки від 07.07.2023 року; обліково-послужну картку на 1 арк.; контрольний-талон мобілізаційного розпорядження від 07.07.2023 року; довідку військово-лікарської комісії; копію картки професійного відбору кандидата на 2 арк.; згоду щодо виконання заходів професійного відбору; копію результату професійного вивчення; мобілізаційного розпорядження на 1 арк. зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_8