КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/824/2600/2024 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 09 січня 2024 року про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 09 січня 2024 року продовжено строк тримання під вартоюОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого за ч.ч. 2,3 ст. 307 КК України строком на 60 діб, тобто до 08.03.2024 року, включно.

Залишено без змін раніше визначену заставу в розмірі 198 480 (сто дев`яносто вісім тисяч чотириста вісімдесят) грн.

Захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 .

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що суду першої інстанції не взяв до уваги, що клопотання прокурора захисникам та обвинуваченому було вручено за 05 хв до судового засідання, всупереч вимогам ч. 2 ст. 184 КПК України. Зазначає, що ОСОБА_6 було затримано ще до внесення відомостей до ЄРДР про вчинення кримінального провадження. А відомості були внесенні ще до закінчення огляду місця події та підписання протоколу слідчим та учасниками огляду. Вважає, що клопотання прокурора не містить жодного документального обґрунтування на те, які обставини підтверджують існування вказаних ризиків. Не погоджується з твердженням прокурора щодо неможливості застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу. Не взято до уваги, що ОСОБА_6 має міцні соціальні зв`язки, постійне та фактичне місця проживання в м. Києві. Ризик продовження чи повторення протиправної поведінки прокурором не доведені, а також те, що ОСОБА_6 перебуваючи на волі, буде переховуватися від суду та вчиняти нові злочини. Клопотання про продовження запобіжного заходу містить істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, ризики є не переконливими, а відтак клопотання задоволенню не підлягає. Судом було допущено неповноту судового розгляду, висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадженнята допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Вислухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Враховуючи, що обвинуваченим не заявлено такого клопотання, яке б узгоджувалося з наведеним положенням ч. 4 ст. 422-1 КПК України щодо участі саме сторін кримінального провадження, розгляд даної апеляційної скарги здійснюється без участі сторін. За таких обставин, клопотання захисника про відкладення розгляду апеляційної скарги у зв*язку з неможливістю його участі в судовому засіданні, не підлягає задоволенню.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України, що є тяжким та особливо тяжким злочинами. Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу щодо обвинуваченого, суд першої інстанції посилався на продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. З оскаржуваної ухвали суду вбачається, що висновок про неможливість застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу ґрунтується на об`єктивних даних. Застосування найсуворішого запобіжного заходу зумовлене тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочинів, які відноситься до категорії тяжкого, особливо тяжкого, пов*язане з незаконним обігом наркотичних засобів та передбачає покарання на строк до дванадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна, не одружений, утриманців не має, офіційно не працює. Тяжкість покарання, характер та обставини вчинення злочинів, відомості про особу обвинуваченого, дають суду достатні підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на волі, усвідомлюючи невідворотність реального покарання за інкриміновані злочини, може з метою уникнення покарання переховуватись від суду, оскільки у останнього відсутні міцні соціальні зв`язки та стримуючі фактори. Окрім того, обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки він не працює, не має постійного джерела доходу, обвинувачується у вчиненні декількох злочинів. З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції об`єктивно встановлено продовження існування обставин, які виправдовують тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, оскільки прокурором доведено існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України. Зважаючи на наведене, підстав вважати, що менш суворі запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченим належну процесуальну поведінку, колегія суддів не вбачає.

Захисник в апеляційній скарзі не погоджується з кваліфікацією кримінального правопорушення, за якою проводилося досудове розслідування. Проте такі доводи є передчасними на даному етапі провадження, оскільки рішення про доведеність вини особи за пред`явленим обвинуваченням, щодо правильності кваліфікації її дій стороною обвинувачення, суд приймає лише на підставі досліджених доказів, яким оцінка надається в нарадчій кімнаті. Посилання захисника на те, що обвинувачений має родину, міцні соціальні зв*язки, зареєстрований в Одеській області та має місце постійного проживання в м. Києві, самі по собі не можуть слугувати підтвердженням його належної процесуальної поведінки та відсутності ризиків, з якими закон пов`язує можливість застосування або продовження такого запобіжного заходу, як тримання під вартою. Доводи апеляційної скарги щодо часу внесення відомостей до ЄРДР та вручення копії клопотання не спростовують правильність висновків суду першої інстанції. Таким чином, доводи апеляційної скарги обвинуваченого про необґрунтованість ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також безпідставність та необгрунтованість клопотання прокурора, колегія суддів вважає непереконливими.

На переконання колегії суддів клопотання прокурора є вмотивованим, а суд першої інстанції достатньо врахував всі обставини, надав їм правильну оцінку та дійшов обґрунтованого висновку про неможливість на даний час застосування до обвинуваченого будь-якого іншого більш м`якого запобіжного заходу. Враховуючи, що будь-яких порушень КПК України при постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції не встановлено, колегія суддів за наслідками апеляційного розгляду, вважає за необхідне ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст.405, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 09 січня 2024 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

____________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4