КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/7760/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14 листопада 2023 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14 листопада 2023 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову старшого слідчого СУ ГУ НП в м. Києві ОСОБА_7 від 31 серпня 2023 року про закриття кримінального провадження № 0000981, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 9 липня 2014 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу.

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження обґрунтовано тим, що ухвалу слідчого судді апелянт він отримав 27 листопада 2023 року, що підтверджується копією поштового відправлення, а в день проведення суду, слідчий суддя не оголосив повний текст ухвали.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_8 зазначає, що вважає зазначене рішення таким, що не відповідає нормам процесуального права, а також обставинам справи, оскільки зміст зазначеної ухвали не містить обґрунтувань на його доводи, що вказані у скарзі від 10 жовтня 2023 року та в доповненні до неї від 14 листопада 2023 року, які впливають на прийняття рішення по справі. При цьому, як зазначає апелянт, в судовому засіданні не було ні єдиного заперечення відносно вказаних у скарзі доводів на постанову про закриття кримінального провадження. В доповненні до скарги він просив суддю винести рішення суду, зобов`язавши слідчого ОСОБА_7 надати йому обґрунтовану відповідь на заяву від 20 червня 2023 року, оскільки, незважаючи на неодноразові звернення до Національної поліції України і Національної поліції в м. Києві, вказана заява залишилась без розгляду. Всупереч цього прохання, слідчий суддя його не виконав. Таким чином це є одним із підтверджень неповноти встановлення обставин, які мають значення для встановлення істини причин ДТП.

Апелянт зазначає, що, не зважаючи на обставини, які свідчать про вину водія ОСОБА_9 , які встановлено та підтверджено матеріалами провадження, а саме: порушення Правил дорожнього руху, те, що у водія не було жодних перешкод та перепон для того, щоб слідкувати за дорожньою обстановкою (підтверджено слідчим експериментом), те, що водій почав гальмувати після того, як здійснив зіткнення із пішоходом, тобто, фактично у вказаному проваджені все є очевидним, проте, слідчим суддею не враховані та не з`ясовані.

В ухвалі слідчий суддя вказав, що з тексту постанови, слідчий виходив з того, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення пішоходом ОСОБА_10 п.4.14 п.п. «а»,«б» ПДР України, порушення яких перебуває у прямому причинному зв`язку з виникненням даної ДТП і її наслідкам, а також з того, що в діях ОСОБА_9 не вбачаються порушення ПДР, які б знаходились у причинному зв`язку з виникненням даної ДТП і її наслідками, що не відповідає дійсності, оскільки стверджувати, що пішохід порушила ПДР п.4.14 підпункт «а» і «б», раптово вийшла на пішохідний перехід немає підстав, а в даній ситуації підпункт «а» стосується пішоходів, які переходять проїзну частину дороги, а не пішохідний перехід, а це не одне і теж, оскільки відповідно до ПДР проїзна частина - елемент дороги призначений для руху нерейкових транспортних засобів, а пішохідний перехід - ділянка проїзної частини призначена для руху пішоходів через дорогу, а згідно ПДР п. 4.16 «а», пішохід має право на перевагу підчас переходу проїзної частини позначеними пішохідними переходами. Крім цього слідством не встановлено, чи є порушення ПДР в діях водія ОСОБА_9 , оскільки 9 грудня 2019 року він ( ОСОБА_6 ) звернувся з заявою до начальника відділу ОСОБА_11 про передачу матеріалів слідства в суд, в якій наведені докази порушень ПДР водієм. До цього часу він не отримав заперечень і відповіді на вказану заяву від 9 грудня 2019 року, а на питання, чи порушені водієм правила дорожнього руху України, передбачені п. 2.3 «б» ; п. 4.16 «а»; п.12.3; п. 12.9 «б»; п.2.1; п.18.1, експерти відповіли (п.28 висновків від 30 листопада 2018 року, що питання стосовно порушення водієм ПДР України потребує правової оцінки дій водія, що виходить за межі компетенції автотехнічної експертизи, оскільки експерти не дають правову оцінку ДТП, це завдання слідчих органів та суду, експерти проводять технічний аналіз. На даний час обіцяної відповіді, відносно вказаних вище пунктів ПДР, апелянт не отримав, тим самим його позбавлено можливості встановлення істини причин ДТП.

Окрім того, як наголошує апелянт, в ухвалі від 14 листопада 2023 року слідчий суддя вказав, що виконано усі необхідні слідчі (розшукові) дії, на необхідність проведення яких слідчі судді вказували при постановленні ухвал про скасування попередніх постанов про закриття кримінального провадження, що не відповідає дійсності, оскільки, слідчий ОСОБА_7 , виносячи нові постанови, повторяв постанови про закриття кримінального провадження, слово в слово, міняючи лише дати (19 травня 2020 року; 30 липня 2021 року; 30 червня 2022 року; 31 серпня 2023 року). При цьому слідчим ОСОБА_7 , навіть, не виконано вказівок, наданих цим же слідчим суддею в його попередній ухвалі від 14 вересня 2022 року. У вказаній попередній ухвалі від 14 вересня 2022 року слідчий суддя вказав, що слідчим взагалі не було прийнято процесуального рішення за наслідками розгляду заяви потерпілого від 2 лютого 2022 року. При цьому, досі не прийнято процесуального рішення за наслідками розгляду цієї заяви, незважаючи на неодноразові звернення.

Апелянт зазначає, що слідчий суддя вказав, що численні скарги та заяви скаржника, що стосувались мотивів та дій слідчого ОСОБА_7 , не впливають на законність оскаржуваного рішення, а отже не є предметом розгляду в рамках даної скарги. Отже, загальні фрази слідчого судді, на думку апелянта, нічим не підтверджені.

Окрім того, як наголошує ОСОБА_6 , до цього часу слідчим ОСОБА_7 не встановлено достовірність видачі паспорта маршруту № 590, що являється причинно-наслідковим зв`язком з безпосереднім вчиненням кримінального правопорушення, про що також вказано у скарзі.

Окремо апелянт зазначає, що після ознайомлення з висновками експертизи № 1047/19674 від 30 листопада 2018 року, є питання, які необхідно було дослідити і провести процесуальні дії. Всупереч неодноразовим проханням до начальника слідчого відділу ОСОБА_11 , досі не надано відповідь майже на всі пункти вказаної заяви від 20 травня 2019 року, вх №П-1682, зокрема на п. 1, 2, 6, 8, 9, 10, 11, 12. Крім цього, слідче управління не надало відповіді на лист прокуратури від 17 січня 2020 року №04/2/4/2-8773-17, проігнорувавши прокуратуру, не провівши слідчих дій.

На думку апелянта, наведене свідчить про те, що обставини викладені у скаргах, заявах та клопотаннях, не стали предметом належного розгляду слідчим суддею його скарги, що не відповідає вимогам кримінального процесуального закону України.

ОСОБА_12 та слідчий ОСОБА_7 , належним чином повідомлені про день, час та місце апеляційного розгляду, до суду апеляційної інстанції не з`явились.

Від ОСОБА_6 надійшла заява, в якій він просить розглянути скаргу за його відсутності, оскільки він - людина похилого віку, розміняв восьмий десяток, почуває себе погано, у лютому 2022 року переніс короновірус, має поганий слух та не може їхати у м. Київ (ас. 144-145).

Слідчий ОСОБА_7 надав у попередньому судовому засіданні матеріали закритого кримінального провадження у чотирьох томах, проте, у дане судове засідання не зміг з`явитись у зв`язку з зайнятістю по роботі, будь-яких заяв та клопотань не подавав.

Зважаючи на положення ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає можливим проведення апеляційного розгляду за відсутності вказаних осіб.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали судового провадження та закритого кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку, колегія суддів доходить такого висновку.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

З матеріалів справи встановлено, що судовий розгляд скарги 14 листопада 2023 року відбувся за участі ОСОБА_6 , за результатами якого було оголошено оскаржувану ухвалу, а тому відповідно до положень ст.. 395 КПК України строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді для ОСОБА_6 розпочинається з дня оголошення ухвали - з 14 листопада 2023 року, та останній день такого строку - 19 листопада 2023 року.

Копія ухвали у цей день ОСОБА_6 не вручалась.

Згідно з даними трекінгу з офіційного сайту Укрпошта копія ухвали направлена ОСОБА_6 22 листопада 2023 року та отримана останнім 27 листопада 2023 року, що підтверджується зворотнім повідомленням (ас. 134).

Апеляційна скарга ОСОБА_6 подана поштовим відправленням 29 листопада 2023 року, тобто, з пропуском встановленого законом строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді.

Положеннями ч. 1 ст. 117 КПК України передбачено, що пропущений з поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

З огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини, на думку колегії суддів, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді пропущений з поважних причин, а, відтак, підлягає поновленню.

Що стосується доводів апеляційної скарги, то колегія суддів доходить такого висновку.

Згідно з положеннями ст..ст. 2, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття,що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).

Відповідно до вимог КПК України слідчий суддя, на якого КПК України покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудовогорозслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови. Зокрема,якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину, то слідчий суддя має звернути увагу на те, чи містить постанова детальний виклад обставин,за яких заявник вважав,що особою (особами) вчинено злочин, а у разі, якщо особі (особам) ставилося в вину декілька протиправних діянь,які підпадають під ознаки різних статей кримінального закону, то чи містить постанова висновки слідчого щодо відсутності вини особи (осіб) у вчиненні кожного з них.

Як встановлено з матеріалів судового провадження, 10 жовтня 2023 року поштовим відправленням до Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_6 подана скарга на постанову старшого слідчого СУ ГУ НП в м. Києві ОСОБА_7 від 31 серпня 2023 року про закриття кримінального провадження № 0000981, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 9 липня 2014 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, в якій скаржник просив суд скасувати зазначену постанову.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_6 , слідчий суддя послався на те, що з постанови старшого слідчого СУ ГУ НП в м. Києві ОСОБА_7 від 31 серпня 2023 року, винесеної в рамках кримінального провадження № 0000981, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 9 липня 2014 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, вказане кримінальне провадження було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку відсутністю в діях водія ОСОБА_9 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. При цьому, як вбачається з тексту постанови, слідчий виходив з того, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення пішоходом ОСОБА_10 п. 4.14 п.п. «а», «б» ПДР України, яке перебуває в прямому причинному зв`язку з виникненням даної ДТП і її наслідками. А також з того, що в діях ОСОБА_9 не вбачаються порушення ПДР, які б знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП і її наслідками.

Слідчий суддя дійшов висновку, що під час проведення перевірки обставин ДТП слідчим були проаналізовані та належним чином перевірені усі обставини події, проведено весь необхідний та можливий обсяг слідчих (розшукових) дій, спрямованих на встановлення об`єктивної істини у справі, а також, не зважаючи на твердження скаржника, виконано усі необхідні слідчі (розшукові) дії, на необхідність проведення яких слідчі судді вказували при постановленні ухвал про скасування попередньо винесених постанов про закриття кримінального провадження, у зв`язку з чим вважав обґрунтованими та такими, що повністю відповідають вимогам кримінального процесуального закону України, мотиви, які стали підставою для винесення слідчим постанови про закриття кримінального провадження. Жодних об`єктивних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів доводи зазначеної постанови, в судовому засіданні встановлено не було. Питання з приводу своєчасності та повноти надання відповідей керівництвом СУ ГУ НП України в м. Києві на численні скарги та заяви скаржника, що стосувались мотивів та дій слідчого ОСОБА_7 , не впливають на законність оскаржуваного рішення, а отже не є предметом розгляду в рамках даної скарги.

Разом з тим, на думку колегії суддів, слідчим під час досудового розслідування не дотримані вимоги КПК України, і зазначені обставини не в повній мірі стали предметом судового контролю.

Так, з матеріалів закритого кримінального провадження № 0000981 встановлено, що 9 липня 2014 року до ЄРДР внесені відомості за ч. 2 ст. 286 КК України по факту того, що 9 липня 2014 року приблизно о 10.20 год. водій ОСОБА_9 , керуючи маршрутним автобусом «Богдан-АО92» державний номерний знак НОМЕР_1 , який рухаючись по вул.. Закревського зі сторони вул. Драйзера в напрямку вул. Сабурова, де навпроти будинку 31 по вул.. Закревського в м. Київ, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_10 , яку було госпіталізовано до КМК ЛШМД де цього ж дня остання померла (ас. 1 т.1 матеріалів закритого кримінального провадження).

Вказане кримінальне провадження за результатами проведеного досудового розслідування неодноразово постановою слідчого закривалось, та у подальшому постановою прокурора та ухвалами слідчих суддів скасовувалось у зв`язку з неповнотою досудового розслідування.

Так, останній раз ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14 вересня 2022 року скасовано постанову старшого слідчого СУ ГУ НП в м. Києві ОСОБА_7 від 30 червня 2022 року про закриття кримінального провадження № 0000981, що внесене до ЄРДР 30 червня 2022 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та зобов`язано уповноважену особу (слідчого) СУ ГУ НП в Київській області відновити досудове розслідування кримінального провадження № 0000981 та провадити його з урахуванням обставин, викладених у мотивувальній частині даної ухвали, провівши всі необхідні слідчі (розшукові) та процесуальні дії для повного, всебічного та об`єктивного досудового розслідування обставин кримінальних правопорушень.

У мотивувальній частині вказаної ухвали слідчий суддя вказав про те, що під час проведення перевірки обставин, що були предметом досудового розслідування, слідчим не були проаналізовані та належним чином перевірені всі обставини, на які посилався потерпілий у своїх скаргах та клопотаннях про здійснення слідчих (розшукових) дій, а саме слідчим взагалі не було прийнято процесуального рішення за наслідками розгляду заяви потерпілого від 2 лютого 2022 року.

Крім того, слідчий суддя врахував також і те, що жодних доказів, які б спростовували доводи скарги та підтверджували обставини, що є підставою для закриття кримінального провадження, слідчим до суду не надано, у зв`язку з чим слідчий суддя, виходячи з принципу змагальності сторін у кримінальному провадженні, приходить до висновку, що доводи скаржника з приводу незаконності та необґрунтованості постанови старшого слідчого СУ ГУ НП в м. Києві ОСОБА_7 від 30 червня 2022 року відповідають дійсності.

Враховуючи викладені обставини, слідчий суддя дійшов висновку, що під час проведення досудового розслідування кримінального провадження № 0000981 слідчим була допущена неповнота проведення слідчих (розшукових) та процесуальних дій, не всі обставини події були з`ясовані в повному обсязі, що свідчить про грубе порушення вимог процесуального закону при прийнятті рішення про закриття кримінального провадження та його передчасність (ас. 51-54 т.4 матеріалів закритого кримінального провадження).

Перевіркою матеріалів закритого кримінального провадження встановлено, що після відновлення досудового розслідування слідчим допитаний в якості свідка ОСОБА_13 , який у 2014 році перебував на посаді слідчого та здійснював документування обставин ДТП, після чого слідчим ОСОБА_7 винесена постанова про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_9 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

При цьому слідчий у постанові про закриття послався:

- на показання потерпілого, який не був очевидцем події;

- показання свідка ОСОБА_9 та дані протоколу слідчого експерименту з ним, який вказував, що рухався зі швидкістю 15-20 км/год.,

- показання свідка ОСОБА_14 - пасажира маршрутки, та даніслідчого експерименту з нею;

- показання свідка ОСОБА_15 та дані слідчого експерименту з ним;

- дані слідчого експеримента за участю експерта автотехніка ОСОБА_16 з метою встановлення місця наїзду на пішохода;

- дані висновку судово-медичної експертизи № 1736/2 від 18 липня 2014 року,

- дані висновку автотехнічної експертизи № 115ат від 9 жовтня 2014 року;

- дані висновку автотехнічної експертизи № 3427/15-52 від 19 травня 2015 року:

- дані висновку автотехнічної експертизи № 13382/13383/15-52 від 13 жовтня 2015 року;

- дані висновку автотехнічної експертизи № 5565/16-52 від 5 серпня 2016 року;

- дані висновку автотехнічної експертизи № 1046/4581 від 21 серпня 2018 року;

- дані висновку автотехнічної експертизи № 1047/19674 від 30 листопада 2018 року;

- дані висновку комплексної судово-медичної та автотехнічної експертизи № 031-161-2019//12-1/2185 від 28 лютого 2020 року;

- дані висновку автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи № СЕ-19-20/36045-ІТ від 27 липня 2021 року;

- показання свідка ОСОБА_13 .

Аналізуючи дорожньо-транспортну ситуацію, слідчий дійшов висновку, що пішохід ОСОБА_10 , перебуваючи на бордюрному камені тротуару, розташованому справа від проїзної частини (по ходу руху автобусу марки «Богдан-А092», державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_9 ), будучі обізнаною, що є учасником дорожнього руху та як пішохід має відповідні права та обов`язки, усвідомлюючи, що перед виходом на проїзну частину, в тому числі і на пішохідний перехід, повинна впевнитись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху, маючи об`єктивну змогу виявити автобус марки «Богдан-А092» державний номерний знак НОМЕР_1 та оцінити дорожню обстановку як небезпечну, ігноруючи вимоги Правил дорожнього руху України, маючи можливість своїми односторонніми діями відмовитись від початку перетину проїзної частини, а саме виходу на пішохідний перехід в безпосередній близькості від транспортного засобу (який перебував у русі та наближався до неї), проявила неуважність, невірно оцінила дорожню обстановку, раптово вийшла на нерегульований пішохідний перехід (розташований на проїзній частині вул. Закревського у м. Києві), тим самим позбавила водія ОСОБА_9 уникнути на неї наїзду, шляхом застосування екстреного гальмування.

Таким чином, слідчий дійшов висновку, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення пішоходом ОСОБА_10 п. 4.14. підпунктів «а», «б» Правил дорожнього руху України, порушення яких перебуває в прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і її наслідками, а тому в діях водія ОСОБА_9 не вбачаються порушення Правил дорожнього руху України, які б знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і її наслідками.

Враховуючи, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок необережних дій з боку пішохода ОСОБА_10 , негативні наслідки у вигляді загибелі настали безпосередньо для самої винної особи - в діях водія ОСОБА_17 відсутній склад кримінального правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком слідчого, з огляду на таке.

Так, колегія суддів враховує, що вихідні дані для проведення авто технічних експертиз зазначались слідчим у постанові про призначення таких експертиз.

При цьому слідчим не з`ясовано та не ставилось перед експертами питання, внаслідок яких обставин на місці ДТП залишився прямолінійний одинарний слід гальмування лише правого переднього колеса автобуса «Богдан»? Чи може це свідчить про технічну несправність вказаного транспортного засобу?

- не враховано, що наявними у кримінальному провадженні доказами спростовані показання водія ОСОБА_9 як з приводу швидкості руху транспортного засобу, так і його показання про те, що він не бачив потерпілу ОСОБА_10 ;

- слідчим не усунуті суперечності в частині показань ОСОБА_9 про те, що він рухався на відстані приблизно 60 см від бордюрного каменю, враховуючи, що згідно з даними схеми ДТП гальмівний слід розпочинається поза межами пішохідного переходу на відстані від бордюру 0,8 м, а пошкодження лобового скла на транспортному засобі знаходяться на відстані 35 см від краю транспортного засобу, що свідчить про те, що на момент наїзду потерпіла знаходилась, як мінімум, на відстані 115 см від бордюрного каменю, та безпосередньо на пішохідному переході в момент наїзду, що додатково підтверджується показаннями свідка ОСОБА_15 , а, окрім того, згідно з показаннями вказаного свідка маршрутний автобус здійснив наїзд на пішохода майже на повному ходу, після чого тільки загальмував і зупинився, що також впливає на обставини ДТП ;

- не долучено до матеріалів кримінального провадження фотознімки зі слідчого експерименту з ОСОБА_15 , хоча у протоколі слідчого експерименту зазначено про здійснення фотографування під час здійснення цієї слідчої дії;

- згідно з даними, вказаними слідчим в постановах про призначення експертиз, темп пішохода зазначений відповідно до табличних даних жінки у віці 59 років. Разом з тим, слідчим не встановлено, який стан здоров`я загиблої, чи були будь-які вади здоров`я, які впливали на її швидкість пересування; не з`ясовано, що за пакети у неї перебували в руках, їх вага та чи могло це вплинути на швидкість пересування загиблої, оскільки вказані обставини впливають на час, протягом якого ОСОБА_6 могла пройти шлях до моменту наїзду на неї, та є додатковими обставинами, які впливають на технічну можливість або неможливість водія ОСОБА_9 уникнути наїзду на пішохода;

- слідчими не усунуті суперечності у висновках експертів, якими в одному випадку зазначено, що швидкість руху транспортного засобу під час гальмування становила приблизно 45,6 км/год., а в іншому експертному висновку зазначено, що швидкість руху автобуса «Богдан-А092» згідно з зафіксованим слідом гальмування правої сторони (9.0 метрів) складає приблизно 36 км/год. Більш того, під час досудового розслідування не встановлена швидкість руху транспортного засобу перед наїздом на пішохода, що має істотне значення для прийняття рішення про наявність або відсутність технічної можливості у водія маршрутного автобуса уникнути наїзду на пішохода;

Окрім того, поза увагою слідчого залишились і доводи, викладені у клопотаннях потерпілого ОСОБА_6 .

Вказані обставини свідчить про неповноту досудового розслідування.

Таким чином постанова слідчого не відповідає вимогам закону, оскільки вона винесена без всебічного, повного та об`єктивного дослідження даних у кримінальному провадженні, а, відтак, постанова про закриття кримінального провадження підлягає до скасування.

Окрім того, вказані обставини не в повній мірі стали й предметом судового контролю, а висновок слідчого судді в ухвалі, яка наразі оскаржується, про те, що у кримінальному провадженні під час проведення перевірки обставин ДТП слідчим були проаналізовані та належним чином перевірені усі обставини події, проведено весь необхідний та можливий обсяг слідчих (розшукових) дій, спрямованих на встановлення об`єктивної істини у справі, без з`ясування всіх обставин у кримінальному провадженні є помилковим.

З огляду на обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, колегія суддів доходить висновку, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 409 КПК України у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, з прийняттям нової ухвали про задоволення скарги ОСОБА_6 та скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження з направленням матеріалів кримінального провадження для проведення досудового розслідування.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Поновити ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14 листопада 2023 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14 листопада 2023 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову старшого слідчого СУ ГУ НП в м. Києві ОСОБА_7 від 31 серпня 2023 року про закриття кримінального провадження № 0000981, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 9 липня 2014 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, - скасувати.

Постановити нову ухвалу:

Скаргу ОСОБА_6 на постанову старшого слідчого СУ ГУ НП в м. Києві ОСОБА_7 від 31 серпня 2023 року про закриття кримінального провадження № 0000981, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 9 липня 2014 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, - задовольнити.

Постанову старшого слідчого СУ ГУ НП в м. Києві ОСОБА_7 від 31 серпня 2023 року про закриття кримінального провадження № 0000981, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 9 липня 2014 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, - скасувати.

Матеріали кримінального провадження повернути для проведення досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

______________________ _______________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4