Справа № 574/1311/23
Провадження № 1-кп/574/46/2024
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2024 року м. Буринь

Буринський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду Сумської області кримінальне провадження №0000551 від 07.11.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Буринь, Сумської області, із середньою спеціальною освітою, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 згідно рішення Буринського районного суду Сумської області від 18.05.2011 року зобов`язаний сплачувати ОСОБА_5 аліменти, на утримання їх доньки ОСОБА_6 , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 05.05.2011 до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Начальником ВДВС Буринського районного управління юстиції 07.06.2011 на підставі виконавчого листа по справі №2-180/11 від 31.05.2011 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення з ОСОБА_3 аліментів.

Так, ОСОБА_3 будучи обізнаним про наявність відкритого виконавчого провадження щодо стягнення коштів на утримання дитини (аліментів), достовірно знаючи про необхідність сплачувати грошові кошти на утримання малолітньої дитини (аліменти), розуміючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, грубо порушуючи вимоги чинного законодавства України та обов`язок утримання своєї доньки до її повноліття, що покладається на батьків відповідно до ст. 21, ч. 3 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України, відповідно до положень яких батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття, являючись безпосереднім батьком своєї малолітньої доньки ОСОБА_6 , з метою злісного ухилення від сплати аліментів, не маючи обмежень до фізичної праці та протипоказань по стану здоров`я, будучи працездатним, не звертався до Буринської районної філії Сумського обласного центру зайнятості як такий, що шукає роботу, що свідчить про його бездіяльність, самостійно офіційну роботу не шукав, ніде офіційно працевлаштований не був, про суму тимчасових заробітків та інших джерел доходів державного виконавця не повідомляв, регулярних відрахувань та іншої матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав, коштів з випадкових заробітків в добровільному порядку не сплачував, чим свідомо вчиняв дії, спрямовані на умисне злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), внаслідок чого за період з 01.10.2019 року по 01 грудня 2023 року утворилася заборгованість на суму 131 203 гривень, що сукупно складає суму виплат більше як за три місяці відповідних платежів.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за обставин, викладених в описовій частині вироку, визнав повністю, пояснивши, що у червні 2011 року судом було ухвалено рішення, яким з нього було стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_6 , про що йому було відомо, оскільки він був присутній в судовому засіданні під час проголошення вказаного рішення суду. Також йому було відомо про наявність відкритого виконавчого провадження з виконання вказаного рішення суду та про його обов`язок сплачувати грошові кошти на утримання малолітньої дитини. Однак, з 2011 року по даний час він ніде офіційно не працював. До вересня 2019 року аліменти він сплачував, хоча і не своєчасно, а з жовтня 2019 року по кінець 2023 року аліменти сплачував лише декілька разів у незначному розмірі після отримання попереджень державного виконався про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів, внаслідок чого в нього утворилась заборгованість по аліментах більше 130000 грн. При цьому у вказаний період він працював без оформлення трудових відносин, а також перебивався тимчасовими підробітками, та отримував дохід від 1000 до 4000 грн. на місяць, які витрачав на власні потреби, утримання своєї дружини та її дочки він попереднього шлюбу. Не маючи жодних обмежень та протипоказань за станом здоров`я, чи інших об`єктивних причин, які унеможливлювали його працевлаштування, він офіційно до центру зайнятості із письмовими заявами щодо пошуку роботи не звертався та жодних дій для свого працевлаштування не вчиняв, оскільки отримуваного доходу йому вистачало для прожиття, а колишня дружина може самостійно утримувати їх спільну дитину.

Суд з`ясував, що обставини справи ніким із учасників судового провадження не оспорюються і кожен з них правильно розуміє зміст цих обставин. Суд також впевнився у добровільності їх позиції та роз`яснив їм процесуальні наслідки зазначених дій, передбачені ч.2 ст.394 КПК України. З урахуванням думки всіх учасників судового провадження, на підставі ч.3 ст.349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються і судовий розгляд було обмежено допитом обвинуваченого та дослідженням документів, що стосуються його особи.

Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення доведеною повністю та його дії кваліфікує за ч.1 ст.164 КК України - як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

При призначенні покарання для обвинуваченого суд, у відповідності до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його особу, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також положення ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так суд, призначаючи покарання ОСОБА_3 , враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України є кримінальним проступком.

Також суд враховує дані про особу обвинуваченого, який офіційно не працює, має на утриманні малолітню дитину, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання відповідно до ст.67 КК України судом не встановлено.

За таких обставин, з урахуванням особи винного, характеру і тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд вважає, що ОСОБА_3 необхідно призначити передбачене Законом покарання у виді громадських робіт, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого в межах даного кримінального провадження не обирався та клопотання про його обрання до суду не надходило.

Речові докази та процесуальні витрати у справі відсутні.

Керуючись ст.ст.368-371, 373-374 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч.1 ст.164 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 120 (сто двадцять) годин.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Буринський районний суд на протязі 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1