Справа № 157/1087/22
Провадження №1-кп/157/43/23
УХВАЛА

Іменем України

28 грудня 2023 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 1 квітня 2021 року за № 0000001, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки та жительки АДРЕСА_1 , раніше не судима,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України,

встановив:

Із обвинувального акта, складеного старшим слідчим СВ Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_6 та затвердженого прокурором Камінь-Каширської окружної прокуратури прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_3 8 вересня 2022 року, що надійшов до суду з реєстром матеріалів досудового розслідування і розпискою обвинуваченої та її захисника про отримання копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування, а також цивільним позовом прокурора Камінь-Каширської окружної прокуратури ОСОБА_3 в інтересах держави в особі - Державної установи «Волинський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України» до ОСОБА_4 про стягнення шкоди, заподіяної вчиненням кримінального правопорушення, вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, - у зловживанні службовим становищем, тобто умисному, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе та інших фізичних осіб використання службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом державним інтересам.

В обвинувальному акті сформульовано обвинувачення таким чином. ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, тобто у зловживанні службовим становищем, тобто умисному, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе та інших фізичних осіб використання службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом державним інтересам, що скоєно за наступних обставин. Наказом директора державної установи «Волинський обласний лабораторний центр держсанепідслужби України» ОСОБА_7 № 15-ос від 2 січня 2013 року ОСОБА_4 прийнято на посаду завідувачки Камінь-Каширського міськміжрайонного відділу лабораторних досліджень. Відповідно до п.п. 1.1 посадової інструкції завідувача Камінь-Каширського міжрайонного відділу ДУ «Волинський ОЛЦ МОЗ України», затвердженої в.о. директора ДУ «Волинський ОЛЦ МОЗ України» ОСОБА_8 (далі посадова інструкція) завідувач Камінь-Каширським міжрайонним відділом належить до професійної групи «Керівники». Пунктом 1.6. та 1.7. посадової інструкції передбачено, що завідувачу відділу підпорядковуються усі працівники відділу; вказівки завідувача відділу ДУ «Волинський ОЛЦ МОЗ України» є обов`язковими для виконання усіма працівниками відділу. Пунктами 2.1., 2.3., 2.4, 2.5, 2.7., 2.10., 2.13. посадової інструкції визначено, що завідувач Камінь-Каширським міжрайонним відділом керується чинним законодавством України, наказами та інструкціями Міністерства охорони здоров`я України, цією посадовою інструкцією та іншими нормативними документами, затвердженими у встановленому порядку; здійснює керівництво діяльністю відділу відповідно до чинного законодавства; організовує виробничу, адміністративно-господарську, фінансову діяльність установи, взаємодію підрозділів закладу; організовує роботу з добору, розстановки й використання медичних кадрів; забезпечує проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення; вирішує інші питання, що відносяться до діяльності відділу, в межах своєї компетенції; аналізує показники роботи закладу, вживає заходів щодо їх оптимізації і видає відповідні документи з цього питання. Пунктами 3.2., 3.3., 3.5., 3.7., 3.9., 3.11. посадової інструкції передбачено, що завідувач відділу вносить на розгляд керівництва пропозиції щодо покращення роботи, пов`язаної з обов`язками, що передбачені цією інструкцією; в межах своєї компетенції повідомляє керівництво про всі недоліки, виявлені в процесі його діяльності, вносить пропозиції щодо їх усунення; надає вказівки, видає розпорядження в межах своєї компетенції, які є обов`язковими для їх виконання усіма працівниками відділу; приймає рішення в межах своєї компетенції; надає пропозиції директору центру щодо застосування заохочень та накладення дисциплінарних стягнень підпорядкованим працівникам відділу; в межах своєї компетенції підписує і візує документи. Пунктами 4.1., 4.3., 4.4. посадової інструкції визначено, що завідувач відділу відповідає за належне виконання або невиконання своїх посадових обов`язків, помилкові дії чи бездіяльність, неприйняття рішень, що входять у сферу його компетенції, а також не використання або неповне використання своїх функціональних прав, що передбачені цією посадовою інструкцією, а також правилами внутрішнього трудового розпорядку, в межах, визначених чинним законодавством України про працю та кримінальним законодавством; за неякісне ведення медичної документації та недостовірність інформації, що вноситься до документації в межах, визначених чинним законодавством України. В ході досудового розслідування установлено, що в період з квітня 2020 року по грудень 2020 року ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді завідувача Камінь-Каширського міжрайонного відділу лабораторних досліджень, відповідно до п.п. 1.1 посадової інструкції завідувача Камінь-Каширського міжрайонного відділу ДУ «Волинський обласний лабораторний центр МОЗ України», будучи службовою особою, яка наділена організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, діючи умисно, усвідомлюючи значення і суспільно-небезпечний характер власних дій та керуючись ними, з метою одержання неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів додаткової доплати до заробітної плати медичним та іншим працівникам лабораторних підрозділів Міністерства охорони здоров`я, які безпосередньо зайняті на роботах з ліквідації захворювання серед людей на гостру респіраторну хворобу COVID-19, спричинену коронавірусом SARS-CoV-2, визначеної постановами Кабінету Міністрів України від 23.03.2020 № 246 «Деякі питання оплати праці медичних та інших працівників, які безпосередньо зайняті на роботах з ліквідації гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом «SARS-CoV-2» та від 06.05.2020 № 372 «Про виділення коштів для забезпечення здійснення деяких заходів, спрямованих на запобігання виникненню та поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом «SARS-CoV-2», для самої себе та для інших фізичних осіб ОСОБА_9 (лікаря з гігієни харчування відділення організації санітарно-гігієнічних досліджень Камінь-Каширського міжрайонного відділу ДУ «Волинський обласний лабораторний центр МОЗ України») та ОСОБА_10 (завідувачки мікробіологічною лабораторією лікаря-бактеріолога Камінь-Каширського міжрайонного відділу ДУ «Волинський обласний лабораторний центр МОЗ України», використала своє службове становище всупереч інтересам служби, шляхом подання до ДУ «Волинський обласний лабораторний центр МОЗ України» завідомо неправдивої інформації про безпосередню зайнятість на роботах з ліквідації захворювання серед людей на гостру респіраторну хворобу COVID-19, спричинену коронавірусом «SARS-CoV-2» ОСОБА_4 139 днів, ОСОБА_9 48 днів та ОСОБА_10 137 днів, на підставі якої ДУ «Волинський обласний лабораторний центр МОЗ України» ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за період квітня-грудня 2020 року 2020 року безпідставно нараховано та виплачено грошові кошти державного бюджету на загальну суму 462091,76 грн., що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом державним інтересам.

Захисник ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні заявив клопотання, яке підтримала обвинувачена ОСОБА_4 , про повернення обвинувального акта прокурору через суперечливість змісту та не відповідність вимогам КПК України, а саме п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України щодо викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими. В обґрунтування клопотання зазначає, що в обвинувальному акті стороною обвинувачення не наведено, яким чином та у якій формі (письмовій чи усній, шляхом видачі відповідного документа, тощо) обвинуваченою було подано відповідну інформацію, не вказано чи мали ці дії систематичний характер або завідомо неправдиву інформацію обвинуваченою подано одноразово, тобто в обвинувальному акті не вказано чітких конкретних дій, які було вчинено обвинуваченою і кваліфіковано як зловживання службовим становищем. Така дія як подання інформації має закінчений характер і не є триваючою, а тому сторона обвинувачення зобов`язана в обвинувальному акті при викладенні фактичних обставин вказати саме час, дату та спосіб подання обвинуваченою завідомо неправдивої інформації. Важливим є також відсутність в обвинувальному акті і відомостей про те, які саме повноваження використала обвинувачена, зловживаючи своїм службовим становищем шляхом подання такої інформації (про безпосередню зайнятість працівників на роботах з ліквідації захворювання серед людей на гостру респіраторну хворобу COVID-19) з обов`язковим посиланням на положення посадової інструкції останньої, оскільки в даному випадку розкрити об`єктивну сторону кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 обвинувачується саме як службова особа, в обвинувальному акті є обов`язком сторони обвинувачення. Разом з тим, ОСОБА_4 займала посаду завідувача відокремленого підрозділу ДУ «Волинський обласний лабораторний центр МОЗ України», який не має статусу юридичної особи, тобто фактично працювала в структурі вказаного державного управління, до якого ж за версією обвинувачення нею було подано завідомо неправдиву інформацію, а тому лишається не зрозумілим кому саме в ДУ «Волинський обласний лабораторний центр МОЗ України» ця інформація адресувалась (керівнику, відділ кадрів, на розгляд певної комісії тощо). Також, в обвинувальному акті зазначено, що на підставі поданої обвинуваченою інформації ДУ «Волинський обласний лабораторний центр МОЗ України» ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за період квітня - грудня 2020 року безпідставно нараховано та виплачено грошові кошти державного бюджету на загальну суму 462091,76 грн. Однак, в обвинувальному акті не конкретизовано, яку суму коштів за наслідком ймовірно злочинних дій ОСОБА_4 отримала саме остання, тобто не вказано в чому виразилася особиста неправомірна вигода обвинуваченої, не вказано які суми отримано ОСОБА_10 та ОСОБА_9 . Тобто, належним чином в обвинувальному акті не розкрито та не обґрунтовано в чому ж конкретно полягає особистий інтерес обвинуваченої, не вказано мети сприяння ОСОБА_4 для одержання неправомірної вигоди іншими особами, що є важливою обставиною для кваліфікації дій обвинуваченої за ст. 364 КК України. Разом з тим, із змісту обвинувального акта вбачається, що інформація, яка була подана обвинуваченою, стосується по суті її робочого часу, а також робочого часу ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , однак лишається не зрозумілим якого періоду роботи (перебуванні на посаді) стосується; подана ОСОБА_4 інформація про зайнятість останніх саме на роботах з ліквідації захворювання на гостру респіраторну хворобу COVID-19. Об`єктивно, обставини, які викладені в обвинувальному акті, носять загальний описовий характер без конкретизації дій та визначення чітких обставин кримінального правопорушення. Зазначені протиріччя суттєво дезорієнтують сторону захисту і суд щодо їх розуміння, суті і обсягу обвинувачення, істотно обмежують процесуальні права учасників судового розгляду (зокрема реалізації права обвинуваченої на захист та права знати сутність обвинувачення), унеможливлюють правильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність та виконання завдань кримінального провадження, та для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення під час наступного судового розгляду даного кримінального провадження. Крім того, зі змісту обвинувального акта вбачається, що метою вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_11 було отримання неправомірної вигоди у вигляді доплати до заробітної плати як самою ОСОБА_4 , так і іншими особами, які в свою чергу працювали в зазначений період разом із обвинуваченою в ДУ «Волинський обласний лабораторний центр МОЗ України» на різних посадах, зокрема ОСОБА_9 лікарем з гігієни харчування відділення організації санітарно-гігієнічних досліджень та ОСОБА_10 , завідувачкою мікробіологічною лабораторією лікарем-бактеріологом. Тобто, при викладі фактичних обставин інкримінованого кримінального правопорушення ОСОБА_4 , стороною обвинувачення фактично вказується на причетність відразу трьох працівників Камінь-Каширського міжрайонного відділу ДУ «Волинський обласний лабораторний центр МОЗ України» до події кримінального правопорушення, метою якого було отримання усіма вищевказаними особами неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів - додаткової доплати до заробітної плати. В той же час, обвинувачення вказаним особам не висунуте, але їх анкетні дані, а саме прізвище ім`я та по-батькові разом із займаними посадами зазначені у тексті обвинувального акту, а тому у суду та інших учасників кримінального провадження за наявності таких обставин може виникнути думка про можливу причетність вказаних осіб до вчинення дій, які інкримінуються ОСОБА_4 , проте, вказані особи позбавлені в рамках даного кримінального провадження захистити свої права та інтереси, що призводить до порушення презумпції невинуватості відносно них. В обвинувальному акті не зазначено чи притягувались дані особи до кримінальної відповідальності, чи стосовно вказаних осіб виділені матеріали в інше провадження, тощо, оскільки зазначення у обвинувальному акті прізвищ інших осіб - співробітників ДУ «Волинський обласний лабораторний центр МОЗ України», які згідно зі змістом обвинувального акта, так як і обвинувачена, є отримувачами неправомірної вигоди у вигляді грошових виплат, що входять до загальної суми заподіяної злочином шкоди (462091,76грн.), тобто фактично є причетними до кримінального правопорушення, однак не обвинувачуються у межах цього кримінального провадження та щодо яких відсутні будь-які судові рішення, є грубим порушенням прав ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , оскільки процесуальний статус останніх не визначений у обвинувальному акті, але вказані обставини стосуються їх законних інтересів. Крім вищенаведеного, ще одним грубим порушенням кримінального процесуального законодавства при викладенні фактичних обставин інкримінованого кримінального правопорушення є відсутність у змісті обвинувального акта місця його вчинення, яке у відповідності до положень ч. 1 ст. 32 КПК України є обов`язковим для визначення територіальної підсудності, так як і не вказано в обвинувальному акті про неможливість встановлення місця вчинення кримінального правопорушення. Разом з тим, під час підготовчого судового засідання, відповідно до вимог ст. 314 КПК України з`ясовується питання підсудності кримінального провадження. Оскільки місце вчинення злочину з ідентифікацією вулиці, району, міста, тобто конкретної адреси, де були вчинені злочинні дії в обвинувальному акті не викладені, то, за таких обставин, він не містить викладу фактичних обставин щодо закінчення виконання об`єктивної сторони злочину за ч. 2 ст. 364 КК України, що є порушенням п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України. Оскільки місця вчинення інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, яке б визначало підсудність розгляду кримінального провадження за Камінь-Каширським районним судом Волинської області в обвинувальному акті не наведено, вважаю, що суд позбавлений можливості вирішити питання щодо підсудності зазначеного кримінального провадження, так як вказана обставина має істотне значення у кримінальному провадженні під час прийняття судом рішення при підготовчому судовому засіданні. Обвинувальний акт не містить ні юридичної, ні фактичної адреси ДУ «Волинський обласний лабораторний центр МОЗ України», до якого за версією слідства було подано обвинуваченою завідомо неправдиву інформацію, не вказано також і юридичної адреси місця роботи обвинуваченої на момент вчинення інкримінованого кримінального правопорушення. При цьому, з об`єктивної сторони, при вчиненні зловживання владою або службовим становищем у службової особи наявні як визначені законами та іншими нормативно-правовими актами повноваження (права та обов`язки), так і фактичні можливості, а тому зловживання можливе не тільки за фактичним місцем роботи. В той же час, відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 412 КПК України, порушення підсудності розгляду кримінального провадження є обов`язковою підставою для скасування судового рішення, в тому числі і вироку. Таким чином, в обвинувальному акті не зазначено не тільки конкретні дії обвинуваченої, зокрема спосіб подання завідомо неправдивої інформації, а й конкретний час та місце ймовірного вчинення злочину, в той час як подання службовою особою завідомо неправдивої офіційної інформації без встановлення часу, місця та способу вчинення цих дій є порушення положення ч. 1 ст. 91, п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України. Обвинувачення повинно бути конкретним, аби обвинувачена особа мала можливість реалізувати своє право на захист від пред`явленого їй конкретного обвинувачення (відомості про час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). Наведене кореспондується з положеннями п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві» від 24.10.2003 № 8, за змістом яких суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема, воно повинно містити дані про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому. Отже, обвинувальний акт не містить чітко викладеного формулювання обвинувачення за ч. 2 ст. 364 КК України, що позбавляє права обвинувачену ОСОБА_4 бути детально поінформованою зрозумілою для неї мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти неї. Такими чином, оскільки стороною обвинувачення не в повній мірі розкрито суть об`єктивної та суб`єктивної сторін інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, тобто обвинувачення є незрозумілим та неконкретним, що безумовно порушує право на захист обвинуваченої та унеможливлює повний та усебічний судовий розгляд кримінального провадження в розумні |строки, з урахуванням відсутності повноважень суду будь-яким чином вплинути на реалізацію права (а не обов`язку) прокурора змінити обвинувачення в суді в порядку ст. 338 КПК України, що в кінцевому результаті призводить по порушень вимог ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Вказані вище обставини свідчать про неконкретність пред`явленого обвинувачення та позбавляють суд можливості визначити межі судового розгляду стосовно обвинуваченої та прийняти об`єктивне рішення по справі, формулювання обвинувачення буде порушувати право на захист обвинуваченої, що належить до однієї із засад кримінального провадження, визначених ст. 7 КПК України, що в свою чергу свідчить про безумовну наявність підстав для повернення обвинувального акта прокурору. Обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору, оскільки не відповідає вимогам п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, тобто через суттєве порушення вимог КПК України, яке перешкоджає призначити дане кримінальне провадження до судового розгляду.

Заслухавши у підготовчому судовому засіданні думку прокурора ОСОБА_3 , яка заперечила проти задоволення клопотання сторони захисту, мотивуючи тим, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_4 відповідає вимогам ст. 291 КПК України, обвинувачення сформульоване відповідно до вимог законодавства, та дослідивши обвинувальний акт з додатками, суд дійшов висновку, що клопотання про повернення обвинувального акта прокурору належить задовольнити, зважаючи на таке.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти, серед іншого, рішення про повернення обвинувального акта прокурору, якщо обвинувальний акт не відповідає вимогам цього Кодексу.

Вимоги, яким повинен відповідати обвинувальний акт, встановлені ст. 291 КПК України.

Згідно з ч. 1 цієї статті обвинувальний акт складається слідчим, дізнавачем, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим, дізнавачем.

Частиною 2 ст. 291 КПК України встановлено, що обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу; 9) дату та місце його складення та затвердження.

Обвинувальний акт підписується слідчим, дізнавачем та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно (ч. 3 ст. 291 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

За змістом п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Виклад фактичних обставин кримінального правопорушення полягає у детальному описі об`єктивної сторони, а також суб`єктивних ознак інкримінованого обвинуваченому правопорушення.

Пунктом 13 ч. 1 ст. 3 КПК України визначено, що обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Формулювання обвинувачення має містити посилання на обставини, які відповідно до положень ст. 91 КПК України входять до предмета доказування, зокрема, це подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Відповідно до висновку, наведеного у постанові Верховного Суду України від 24 листопада 2016 року у справі № 5-328 кс-16, тлумачення ст. 91 КПК України свідчить, що закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників: 1) фактичних обставин кримінального правопорушення; 2) правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва «формула обвинувачення»); 3) формулювання обвинувачення. При цьому в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Відсутність у змісті обвинувального акта формулювання обвинувачення є процесуальною перешкодою для суду та окремих учасників процесу для належного виконання процесуальних дій та обов`язків, а саме: роз`яснення обвинуваченому суті обвинувачення ( ст. 348 КК України), визначення меж судового розгляду ( ст. 337 КПК України), зміна обвинувачення в суді ( ст. 338 КПК України), неможливість чіткого визначення у мотивувальній частині вироку формулювання обвинувачення, яке пред`явлено особі і визнане судом недоведеним ( п. 1 ч. 3 ст. 374 КПК України).

Порушення зазначених кримінальних процесуальних норм є неприпустимим, оскільки таке порушення впливає на реалізацію під час судового розгляду таких загальних засад кримінального провадження як презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, які гарантуються сторонам нормами глави 2 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягає доказуванню, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, що, виходячи із тлумачення цієї норми, має бути відображено в обвинувальному акті, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та у формулюванні обвинувачення.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 24 жовтня 2023 року «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві» суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлення особі обвинувачення було конкретним за змістом. Обвинувачення повинно містити дані про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа; час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому.

Згідно з Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод однією із гарантій права на справедливий суд, відповідно до пункту «а» частини третьої статті 6, є негайна і детальна поінформованість зрозумілою для обвинуваченого мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Зміст обвинувального акта щодо ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 364 КК України вказує на те, що фактичні обставини кримінального правопорушення викладено не конкретно, не розкрито належним чином події кримінального правопорушення не зазначено місця та часу вчинення кримінального правопорушення, спосіб вчинення злочину (порядок і послідовність дій, що застосовувалися особою для вчинення злочину).

Згідно з обвинувальним актом внаслідок вчинення злочину, скоєння якого ставиться у вину ОСОБА_4 , було безпідставно нараховано та виплачено останній та ОСОБА_9 і ОСОБА_10 за період квітня-грудня 2020 року грошові кошти державного бюджету на загальну суму 462091,76 грн., що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом державним інтересам.

В обвинувальному акті зазначається про те, що ОСОБА_4 використала своє службове становище всупереч інтересам служби,шляхом подання до Державної установи «Волинський обласний лабораторний центр МОЗ України» завідомо неправдивої інформації про безпосередню зайнятість на роботах з ліквідації захворювання серед людей на гостру респіраторну хворобу COVID-19, спричинену коронавірусом «SARS-CoV-2». ОСОБА_4 139 днів, ОСОБА_9 48 днів та ОСОБА_10 137 днів.

У такого фактичному викладі обставин скоєння злочину, вчинення якого ставиться у вину ОСОБА_4 , та сформульованому обвинуваченні, яке прокурором вважає доведеним, відсутні місце вчинення кримінального правопорушення ( ОСОБА_4 працює у Камінь-Каширському міськміжрайонному відділу лабораторних досліджень Державної установи «Волинський обласний лабораторний центр МОЗ України», неправдиву інформацію, згідно з обвинувальним актом подано до Державної установи «Волинський обласний лабораторний центр МОЗ України»), відсутній час вчинення кримінального правопорушення (час подання завідомо неправдивої інформації особою, яка обвинувачується у вчиненні злочину), відсутній спосіб вчинення кримінального правопорушення (яким саме чином було передано інформацію, особисто, поштовим зв`язком, іншими засобами зв`язку).

Таким чином, обставини, які відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подія кримінального правопорушення, а це час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення, не вказані в обвинувальному акті, що свідчить про неналежне формулювання обвинувачення, а отже не відповідність обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 30 КПК України у кримінальному провадженні правосуддя здійснюється лише судом згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 32 КПК України встановлено, що кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.

Отже, від місця вчинення кримінального правопорушення залежить визначення територіальної підсудності кримінального провадження.

В обвинувальному акті відсутні відомості про місце вчинення кримінального правопорушення, а також і відомості щодо неможливості встановлення місця вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо порушено правила підсудності.

Таким чином, наявні підстави вважати, що зміст обвинувачення ОСОБА_4 є неконкретним, а тому не дотримання вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України вплинуло на право обвинуваченої на захист та є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, оскільки правильне їх відображення має суттєве значення для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист. Фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Крім того, не зазначення в обвинувальному акті місця вчинення кримінального правопорушення позбавляє суд можливості вирішити питання щодо підсудності кримінального провадження.

Вищенаведені недоліки свідчать про наявність достатніх підстав для повернення обвинувального акта прокурору.

Крім того, в порушення вимог п. 9 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт не містить дату та місце його складення, а лише вказано дату та місце його затвердження.

Єдиним процесуальним шляхом виправлення допущених недоліків обвинувального акта є повернення його прокурору для їх усунення протягом розумного строку.

Керуючись ст. ст. 291, 314, 392-395 КК України, суд, -

постановив:

Клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про повернення обвинувального акта прокурору, - задовольнити.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 1 квітня 2021 року за № 0000001, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, - повернути прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом 7 днів з моменту її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали буде проголошено о 15 год 29 грудня 2023 року.

Головуючий: ОСОБА_1