Номер провадження: 11-сс/813/232/24
Справа № 946/145/24 1-кс/946/91/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора Ізмаїльської окружної Одеської обл. ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайсуду Одеської обл. від 08.01.2024 у к/п №0000049 від 06.01.2024 відносно:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Новоселівка Ізмаїльського району Одеської області, громадянина України, з вищою освітою, який працевлаштований за контрактом на посаді 3-го помічника капітана, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 305 КК України застосований запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту до 05.03.2024

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 305 КК України та був застосований запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту до 05.03.2024, із покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Мотивуючи ухвалу, слідчий суддя констатував, що стороною обвинувачення доведена обґрунтованість підозри, однак з огляду на відомості про особу підозрюваного та часткове визнання вини слідчий суддя прийшов до висновку про те, що запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту у повному обсязі здатний забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 .

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор Ізмаїльської окружної прокуратури ОСОБА_6 вказує на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є необґрунтованою з огляду на наступні обставини:

- слідчим суддею не враховано, що підозрюваний ОСОБА_7 працює 3 помічником капітана та до його безпосередніх обов`язків входить подання документів на судно та вантаж митним органам з метою їх митного оформлення, що свідчить про те, що він обізнаний з правилами переміщення товарів через митний кордон та наслідками приховування такого переміщення. Слідчий суддя також не надав належної оцінки тому, що після того як ОСОБА_7 знайшов у куртці наркотичну речовину частину пересипав у пакет для подальшого вживання та тримав при собі, а частину сховав у сумці. Згодом, коли прийшли працівники митниці він сховав частину наркотичного засобу у відрі для сміття, попередньо помістивши у пластикову пляшку;

- доводи підозрюваного відносно того, що йому необхідно доглядати за матір`ю спростовуються фактом того, що він періодично вирушав у рейси на судні тривалістю не менше 2 місяців;

- ОСОБА_7 має діючі документи для перетину кордону що свідчить про існування ризику переховування від органу досудового розслідування та суду;

- висновок слідчого судді відносно того, що ОСОБА_7 співпрацює зі слідством є помилковим, оскільки підозрюваний відмовився давати пояснення під час досудового розслідування;

За таких обставин, прокурор ОСОБА_6 просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою із утриманням у ДУ «Ізмаїльський слідчий ізолятор», в межах строку досудового розслідування, із визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 233 600 грн.

У судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, натомість підозрюваний та його захисник заперечували проти її задоволення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Розглядаючи апеляційну скаргу прокурора, апеляційний суд виходить з того, що найбільш значущою гарантією прав людини, встановленою ст. 29 Конституції України, є право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Разом з тим, ч. 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Як видно з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначених вище вимог кримінального процесуального закону дотримався та врахував їх при постановленні ухвали.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Оскільки обґрунтованість підозри ОСОБА_7 в апеляційній скарзі не оспорюється, апеляційний суд не переглядає оскаржену ухвалу в цій частині і констатує, що слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про те, що на даному етапі досудового розслідування його підозра у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 305 КК України за кваліфікуючими ознаками закінчений замах на контрабанду наркотичного засобу, є обґрунтованою.

Що стосується наявності ризиків у вказаному провадженні, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, слідчий суддя прийшов до висновку про те, що у клопотанні слідчого не міститься обґрунтування ризиків, які виправдовують застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з огляду на відомості про особу підозрюваного.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що висновки про наявність ризиків та неможливість запобігання їм шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Апеляційний суд враховує, що підозра ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину була доведена органом досудового розслідування у повному обсязі, про що також зазначено в оскаржуваній ухвалі.

Водночас, колегія суддів зауважує, що доказів того, що ОСОБА_7 протягом дії запобіжного заходу у виді нічного домашнього арешту вчинив дії, які перелічені у ст. 177 КПК України матеріали, надані апеляційному суду, не містять.

Апеляційний суд приймає до уваги доводи прокурора відносно того, що підозрюваний має діючі документи для перетину кордону що свідчить про існування ризику переховування від органу досудового розслідування та суду, в той же час зазначає, що з огляду на ті обставини, що ОСОБА_10 не порушує покладені на нього обов`язки приходить до висновку про те, що зазначена прокурором обставина не є безумовною підставою для застосування найбільш суворого запобіжного заходу.

Той факт, що підозрюваний відмовився давати пояснення під час досудового розслідування безумовно не свідчить про нездатність запобіжного заходу у виді домашнього арешту забезпечити попередження ризиків та запобігти здійсненню негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Колегія суддів враховує ті обставини, що те, що підозрюваний ОСОБА_7 у судовому засіданні апеляційного суду частково визнав вину та пояснив, що наркотичний засіб дійсно належить йому, має місце проживання, раніше не судимий, працевлаштований, має на утриманні матір похилого віку.

Більш того, запобіжний захід не є покаранням за злочин. Його мета - забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної або обвинуваченої особи.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що під час апеляційного розгляду прокурор не надав суду доказів, які б вказували на те, що застосований до підозрюваного запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту, не забезпечує достатнім чином виконання покладених на нього обов`язків.

Окрім того, відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей ст. 5 Конвенції.

Отже, вищезазначені обставини в сукупності узгоджуються з європейськими стандартами та свідчать про обґрунтованість висновків слідчого судді про можливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 менш суворого запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Відповідно до приписів п.1) ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

За таких обставин, на переконання апеляційного суду, запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту є достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 у зв`язку з чим не вбачає підстав задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування оскаржуваної ухвали.

Керуючись ст.ст. 24, 177, 178, 182, 183, 194, 370, 404, 405, 407, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської обл. ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайсуду Одеської обл. від 08.01.2024, якою в межах к/п №0000049 від 06.01.2024 відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 305 КК Українизастосований запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту строком до 05.03.2024 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4