Справа № 583/6180/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" грудня 2023 р. Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

з фіксацією розгляду справи підсистемою «ВКЗ» розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка кримінальні провадження № 0000983 від 14.11.2023 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тростянець Сумської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , непрацюючого, раніше несудимого

за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України,-

установив:

ОСОБА_4 , будучи обізнаним про введення воєнного стану в Україні, в тому числі на території м. Охтирка та Охтирського району Сумської області, 05.06.2022 близько 14.00 год., перебуваючи поблизу лісового масиву «Сосновий бір», праворуч від дороги у напрямку від м. Охтирка до м. Тростянець в с. Климентове Охтирського району Сумської області, побачив нежиле дачне домогосподарство, яке знаходиться в стані будівництва за адресою: АДРЕСА_3 , що огороджене дерев`яним парканом із соснових дошок, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до паркану вищезазначеного домоволодіння разом із ОСОБА_5 , який не був обізнаний про злочинний намір ОСОБА_4 та вважав, що вони діють з дозволу господарів домоволодіння та за допомогою викруток відкрутив та викрав з паркану 60 соснових дошок, кожна довжиною по 3 метри, шириною 15 см, товщиною 2 см, розпорядившись ними на власний розсуд. Своїми протиправними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоди на суму 4861,20 грн.

Такі діїОСОБА_4 кваліфікованіза ч. 4 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Також 10.06.2022 близько 16.00 год. ОСОБА_4 , підійшов до паркану вищезазначеного домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 разом з ОСОБА_5 , який не був обізнаний про злочинний намір обвинуваченого та вважав, що господарі дозволяли йому розбирати домоволодіння, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою викруток відкрутив та повторно викрав з паркану 60 соснових дошок, кожна довжиною по 3 метри, шириною 15 см, товщиною 2 см, розпорядившись ними на власний розсуд. Своїми протиправними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоди на суму 4861,20 грн.

Крім того, 15.06.2022 близько 16.00 год. ОСОБА_4 , підійшов до паркану домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де за допомогою викрутки відкрутив та повторно викрав з паркану 40 соснових дошок, кожна довжиною по 3 метри, шириною 15 см, товщиною 2 см. Після цього ОСОБА_4 розпорядився викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду на суму 3240,80 грн.

Продовжуючи свою протиправну діяльність ОСОБА_4 повторно 20.06.2022 близько 15.00 год. підійшов до паркану вищезазначеного домоволодіння по АДРЕСА_3 та за допомогою викрутки відкрутив, а потім викрав з паркану 40 соснових дошок, кожна довжиною по 3 метри, шириною 15 см, товщиною 2 см, розпорядившись викраденим майнм на власний розсуд та спричинивши потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду на суму 3240,80 грн.

Такі діїОСОБА_4 кваліфікованіза ч. 4 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Не зупиняючись на вчиненомуОСОБА_4 25.06.2022 близько 15.00 год. підійшов до паркану домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 разом із ОСОБА_7 , який не був обізнаний про злочинний намір обвинуваченого та вважав, що вони діють з дозволу господарів вищевказаного домоволодіння, через відсутні дошки паркану проникли до двору вищезазначеного домоволодіння, де ОСОБА_4 повторно викрав з тераси будинку дерев`яний сосновий стіл під назвою «Стайл», довжиною 1950 мм, шириною 750 мм, висотою 750 мм, товщиною стільниці 25 мм, та два дерев`яні крісла «rattwood 7390 105x61x61 см», якими розпорядився на власний розсуд, спричинив потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду на суму 5113,47 грн.

Крім того 28.06.2022 близько 15.00 год. ОСОБА_4 підійшов до паркану вищезазначеного домоволодіння у АДРЕСА_3 , де разом з ОСОБА_7 , який не був обізнаний про злочинний намір обвинуваченого та вважав, що господарі дозволяли ОСОБА_4 розбирати домоволодіння, через відсутні дошки паркану, проник до двору зазначеного домоволодіння та повторно викрав металеві вхідні двері з металевим коробом «Redfort серія Оптима плюс», розмірами 860х2050 см, товщиною металу 1,2 мм., товщина коробу 75 мм., наповнювач «мінвата», з внутрішньої сторони накладка з МДФ товщиною 10 мм, якими розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду на суму 4391,30 грн.

Такі діїОСОБА_4 кваліфікованіза ч. 4 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у сховище, вчинена в умовах воєнного стану.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину визнав, підтвердив факт вчинення ним кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті, щиро розкаявся у скоєному, висловив осуд щодо власної поведінки, зазначив про намір відшкодувати заподіяну потерпілій шкоду, так як працює по найму та має дохід, хоча і не регулярний, просив суворо його не карати.

Потерпіла ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд справ у її відсутності, при обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 покладалася на розсуд суду.

Враховуючи, що ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті, беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши йому положення ч. 3 ст. 349 КПК України, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорені.

Таким чином суд поза розумним сумнівом приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 у скоєнні таємного викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненої в умовах воєнного стану; таємного викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненої повторно, в умовах воєнного стану, а також у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненої повторно, поєднаної з проникненням у сховище, вчиненої в умовах воєнного стану, та такі його дії кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України.

Відповідність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника визначена насамперед ст. 61 Конституції України, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.

За приписами ст. 8 Конституції в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Верховенство права вимагає від держави його втілення шляхом запровадження ідей соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.

Правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України висловив у рішенні від 30.01.2003 № 3-рп/2003 у справі «Про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора», правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

З наведених положень закону про кримінальну відповідальність і роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України вбачається, що в усякому випадку призначення покарання суди повинні враховувати перелічені в законі обставини і керуватись лише загальними засадами призначення покарання, призначаючи покарання конкретній особі за конкретне кримінальне правопорушення, максимально індивідуалізуючи покарання, а визначення міри покарання, що може бути призначене обвинуваченому, та потреби у його відбуванні, є важливою вимогою принципового характеру, якою передбачається, що кримінальна відповідальність персоніфікована: вона настає лише щодо певної особи, яка вчинила злочин.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

За статтею 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

До визначених ч.1 ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд відносить щире каяття, яке виразилося у виді щирого жалю та осуді своєї поведінки, активне сприяння розкриттю злочину шляхом надання правдивих показань про його обставини, часткове відшкодування завданих збитків.

Обставин, визначених ч.1 ст.67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

При призначенні покарання суд, у відповідності до ст.ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, один з яких, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, за яке передбачено покарання до шести років позбавлення волі, характер, ступінь суспільної небезпечності та наслідки скоєного, відомості про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря- психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має постійне місце проживання та позитивно характеризується, на даний працює по найму, тобто не позбавлений джерела до існування, повністю визнав свою провину, щиро розкаявся у вчиненому, висловив осуд з приводу власної поведінки, активно сприяв розкриттю злочину шляхом надання правдивих показів про обставини його вчинення, частково відшкодував завдану шкоду шляхом часткового повернення викраденого потерпілій, а також позицію самої потерпілої, яка цивільний позов не подавала, що розцінюється судом як відсутність на даний час з її боку претензій до обвинуваченого, а також відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Таким чином ОСОБА_4 слід призначити покарання в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК Україниу виді позбавлення волі.

Разом з цим беручи до уваги особу винного, який раніше не судимий, після вчинення злочину, що мав місце влітку 2022 року, до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягувався, що свідчить про зроблені ним належні висновки з вчиненого, наявність вищевказаних пом`якшуючих обставин та відсутність обтяжуючих покарання обставин, зважаючи на відсутність претензій з боку потерпілої, вік обвинуваченого, що він є працездатною особою, працює по найму, отже не позбавлений можливості заробляти на життя та можливості відшкодувати потерпілій заподіяну шкоду, керуючись принципом індивідуалізації покарання та справедливості, суд доходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання, тому вважає за доцільне звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з призначенням іспитового строку на підставі ст.75 КК України.

Звільняючи обвинуваченого від реального відбування покарання, суд покладає на нього обов`язки, визначені ст. 76 КК України, для контролю за поведінкою в період іспитового строку.

Обраний обвинуваченому ОСОБА_4 вид покарання, на переконання суду, відповідає не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованим, відповідає цілям покарання та вимогам справедливості.

Згідно ухвали слідчої судді Охтирського міськрайонного суду сумської області від 07.12.2023 ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, строк дії яких до 07.02.2024.

Клопотання про зміну обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком суду законної сили не надходило.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Відповідно до положень ст. 124 КПК України з обвинуваченого підлягають стягненню судові витрати за проведення судової товарознавчої експертизи від 24.11.2023 № 5971/23 у сумі 380,00 грн.

На підставі ст. 174 КПК України підлягає скасуванню арешт майна у кримінальному провадженні, накладений за ухвалою слідчої судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області.

Доля речових доказів по справі підлягає вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 374-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання за цим законом у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки і покласти на нього обов`язки, передбачені ч.ч. 1,2 та п.2 ч.3 ст. 76 КК України, а саме:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у виді особистого зобов`язання залишити до вступу вироку у законну силу.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 380 (триста вісімдесят) гривень в рахунок відшкодування витрат за проведення судової товарознавчої експертизи.

Речовий доказ вхідні двері металеві з коробом металевим, що мали назву «Redfort серія Оптима плюс» розмірами 860х2050 см., товщиною металу 1,2 мм., товщина коробу 75 мм, наповнювач мінвата та з внутрішньої сторони малася накладка з МДФ товщиною 10 мм, що передані на зберігання потерпілій ОСОБА_6 вважати повернутим власнику, скасувавши арешт, накладений за ухвалою слідчого судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 17.11.2023.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Охтирський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Роз`яснити учасникам судового провадження їх право на отримання в суді копії вироку.

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області ОСОБА_1