ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/254/24 Справа № 711/1339/21 Категорія: ПЗМХ Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2024 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретарки ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

особи, щодо якої застосовані примусові заходи медичного характеру ОСОБА_8 ,

законного представника особи, щодо якої застосовані примусові заходи

медичного характеру ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Придніпровського райсуду м. Черкаси від 5.12.2023 р., -

В С Т А Н О В И В:

Зазначеною ухвалою задоволене клопотання прокурора та застосовано відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку у зв`язку із вчиненням ним у стані неосудності суспільно-небезпечних діянь, передбачених ч. 1 ст. 296 КК України. Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 не обирався.

Не погоджуючись з ухвалою місцевого суду, законний представник особи, щодо якої застосовані примусові заходи медичного характеру ОСОБА_9 , подала апеляційну скаргу в якій просить визнати висновки судово-психіатричних експертиз № 55 від 10.02.2021 р. № 56 від 10.02.2021 р. недопустимими доказами через їх отримання судом з порушенням п. 5 ч. 2 ст. 52 КПК України, а також визнати недопустимим доказом висновок судово-психіатричної експертизи № 169 від 05.04.2023 р. через його отримання судом з порушенням ч. 1 ст. 350 та ч. 1 ст. 89 КПК України, та у разі визнання висновку судово-психіатричної експертизи № 169 від 05.04.2023 р. недопустимим доказом закрити кримінальне провадження.

При цьому, апелянт не порушує питання про поновлення строку апеляційного оскарження.

Крім того, у повному тексті ухвали, якою було задоволено клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру стверджується, що висновки судово-психіатричних експертиз № 55 від 10.02.2021 р. та № 56 від 10.02.2021 р. є допустимими доказами, адже були надані прокурором в судовому засіданні від 22.09.2021 р., проте насправді ці висновки були направлені до суду разом з обвинувальними актами по справах № 0002797 від 30.05.2019 р. та № 0000944 від 27.11.2020 р. про, що свідчать реєстри матеріалів досудових розслідувань.

Заслухавши доповідь судді, законного представника особи, щодо якої застосовані примусові заходи медичного характеру ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_7 , які просили поновити строк на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції, як пропущений з поважних причин, ОСОБА_8 , який також просив поновити строк на оскарження судового рішення його законному представнику, прокурора ОСОБА_6 , яка заперечувала проти поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали місцевого суду, вважаючи, що строк пропущений і обґрунтованих підстав для його поновлення апелянтом та захисником не наведено, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах вирішення питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, перевіривши доводи усного клопотання, апеляційний суд вважає, що необхідно поновити законному представнику строк на апеляційне оскарження з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга, якщо інше не передбачено КПК України, може бути подана на ухвалу про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного характеру протягом тридцяти днів з дня їх проголошення.

Враховуючи, що повний текст ухвали був проголошений 11.12.2023 р. про, що свідчить резолютивна частина вказаної ухвали, та зважаючи на те, що копія вказаної ухвали учасникам провадження була направлена 15.12.2023 р. (т. 3, а. пр. 239), то апеляційний суд вважає справедливим визнати названі апелянтом причини пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали суду поважними, а також суд вбачає необхідним його поновити.

При цьому апеляційний суд враховує, що з аналізу практики ЄСПЛ вбачається, що поновлення строку на оскарження судового рішення може бути обґрунтованим та вважається співвідносним та виправданим стосовно неповного забезпечення принципу правової визначеності, зазвичай, якщо: 1) недотримання строків було зумовлене діями (бездіяльністю) суду попередньої інстанції, зокрема, особі не надіслано протягом строку на оскарження судового рішення копію повного тексту рішення суду попередньої інстанції (справа «Мушта проти України»); 2) пропуск строку на оскарження обумовлений особливими і непереборними обставинами суттєвого та переконливого характеру (справи «Рябих проти Росії», «Устименко проти України»); 3) відновлення строку необхідне для виправлення фундаментальних недоліків або помилок правосуддя (виправлення серйозних судових помилок) (справи «Безруков проти Росії», «Брумареску проти Румунії»).

Крім того, що стосується забезпечення реалізації права на оскарження судового рішення у контексті пропуску строку на таке оскарження, суд апеляційної інстанції також враховує, що у рішеннях ЄСПЛ сформувалась стала практика, відповідно до якої поновлення строків на оскарження може бути виправданим, якщо: 1) пропуск строку є поважний, об`єктивно незалежний від волі та поведінки скаржника, а тим більше, якщо пропуск строку стався з вини судів попередніх інстанцій, зокрема, у зв`язку з несвоєчасним врученням повного тексту судового рішення при одночасній добросовісній поведінці скаржника та вчиненні останнім усіх залежних від нього дій з метою отримання такого рішення; 2) оскарження судового рішення здійснюється не з метою перегляду остаточного рішення, а обумовлене метою виправлення судової помилки, яка має суттєве значення для захисту прав та інтересів особи або становить значний суспільний або у, виняткових випадках, державний інтерес.

Одним із визначальних критеріїв для прийняття судом рішення про поновлення чи непоновлення строку є досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, з обов`язковим врахуванням того, що одним з основних елементів принципу верховенства права є принцип правової визначеності. При цьому дотримання строків однаковою мірою стосується всіх учасників судового спору, які мають абсолютне право на справедливий розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

У даному випадку апеляційний суд дійшов висновку про те, що враховуючи категорію справи та юридичну неграмотність законного представника ОСОБА_9 , буде справедливим та необхідно поновити строк на апеляційне оскарження ухвали місцевого суду.

Разом з тим, з апеляційної скарги вбачається, що вимоги викладені в ній законним представником особи, щодо якої застосовані примусові заходи медичного характеру, не відповідають нормам закону.

Так, згідно вимог ст. 396 КПК України, крім іншого, в апеляційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

До відкриття апеляційного провадження за наявною в матеріалах провадження апеляційною скаргою законного представника особи, щодо якої застосовані примусові заходи медичного характеру, встановлено, що вона не відповідає вимогам ч. 2 ст. 396 КПК України.

Так, апеляційна скарга подана без додержання вимог п. 4 ч. 2 ст. 396 КПК України, а саме в апеляційній скарзі зрозуміло не викладені вимоги та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Зокрема, в апеляційній скарзі взагалі не зазначено, що потрібно апеляційному суду, в розумінні Закону, зробити з ухвалою суду першої інстанції та у чому саме полягає незаконність судового рішення і яким чином вона вплинула на суть прийнятого рішення.

Таким чином, в апеляційній скарзі зрозуміло та однозначно не викладені вимоги законного представника та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення, передбаченого конкретними нормами КПК України.

Наведені недоліки апеляційної скарги перешкоджають прийняттю рішення про відповідність апеляційної скарги вимогам ст. 396 КПК України та вирішенню питання про відкриття апеляційного провадження за цією скаргою.

Згідно ч. 1 ст. 399 КПК України, суддя-доповідач, встановивши, що апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції подано без додержання вимог, передбачених ст. 396 КПК України, постановляє ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги і встановлюється достатній строк для їх усунення, який не може перевищувати п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали особою, яка подала апеляційну скаргу.

За таких обставин, апеляційний суд вважає необхідним залишити без руху апеляційну скаргу законного представника та надати їй строк до 31.01.2024 р. для усунення недоліків апеляційної скарги.

Керуючись, ст. ст. 117, 396, 398 та 399 КПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Поновити законному представнику особи, щодо якої застосовані примусові заходи медичного характеру, ОСОБА_9 строк на апеляційне оскарження ухвали Придніпровського райсуду м. Черкаси від 5.12.2023 р.

Залишити без руху апеляційну скаргу законного представника особи, щодо якої застосовані примусові заходи медичного характеру ОСОБА_9 та надати їй строк до 31.01.2024 р. для усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення апеляційної інстанції.

Головуючий

Судді