Справа № 545/4796/23
Провадження № 1-в/545/45/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.02.2024 Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

представника адміністрації установи- ОСОБА_4

засудженого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві у режимі відеоконференції між Полтавським районним судом Полтавської області та державною установою «Божковська виправна колонія (№16)» клопотання про умовно-дострокове звільнення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Буринь, Буринського району, Сумської області, громадянина України, з вищою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не одруженого, до засудження не працюючого , раніше не судимого,

засудженого: 03.12.2019 року вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області за ст.286 ч.2, 135 ч.1, 69, 70 ч.1 КК України, скасовано вироком Полтавського апеляційного суду від 03.08.2021 року в частині призначеного покарання, призначено остаточне покарання 5 років позбавлення волі з позбавлення права керування транспортним засобом на 3 роки, зараховано термін з 19.07.2019 по 03.08.2021 з розрахунку 1 день ув`язнення за 1 день позбавлення волі, в іншій частині вирок залишено без змін,

початок строку покарання - 19.07.2019 року, кінець строку покарання - 19.07.2024 року, -

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Засуджений ОСОБА_5 у судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовольнити.

Представник адміністрації у судовому засіданні заперечував щодо клопотання засудженого, вказав, що ОСОБА_5 не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, оскільки ще не минув встановлений законом строк для повторного його звернення з таким клопотанням після попередньої відмови у його звільненні.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, вказавши, що воно подано передчасно.

Заслухавши пояснення засудженого, представника адміністрації установи, з`ясувавши думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання та особової справи, суд проходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.2 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати такі питання, зокрема - про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення та відбув 2/3 строку покарання.

Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Згідно п.17 вказаної постанови Пленуму при розгляді питання про умовно -дострокове звільнення судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці і навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, виправно-трудової установи, а також наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Так, ОСОБА_5 засуджений 03.12.2019 року вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області за ст.286 ч.2, 135 ч.1, 69, 70 ч.1 КК України, який скасовано вироком Полтавського апеляційного суду від 03.08.2021 року в частині призначеного покарання, а саме за ст.286 ч.2 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілому; за ст.135 ч.1 КК України - завідоме залишення без допомоги особи, яка перебувала в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан. Кримінальне правопорушення скоїв у стані алкогольного сп`яніння.

Встановлено, що засудженим відбуто більше 2/3 частини строку покарання .

За весь час відбування покарання засуджений має 4 заохочення, стягнення відсутні.

З 20.07.2019 року перебував в ДУ «Сумський слідчий ізолятор», де характеризувався посередньо.

З 08.09.2021 року відбуває покарання в ДУ «Божковська виправна колонія (№16)».

Як вбачається із характеристик на засудженого ОСОБА_5 17.09.2021 (а.о/с 167, т.1), 30.09.2022 (а.о/с 6, т.2) останній перебуваючи в ДУ «Божковська виправна колонія (№16)» за час відбування покарання не став на шлях виправлення.

Даний факт також підтверджується витягами із протоколів засідань комісії ДУ «Божковська виправна колонія (№16)» від 17.09.2021 № 17 (а.о/с 169, т.1), від 30.09.2022 № 17 (а.о/с 8, т.2), згідно яких вбачається, що засуджений не став на шлях виправлення в зв`язку із чим йому було відмовлено у заміні невідбутої частини покарання більш м`яким, застосуванні умовно-дострокового звільнення .

Відповідно до останньої характеристики від 28.12.2023 ОСОБА_5 характеризується позитивно (а.о/с 75-78, т.2).

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Однією із головних умов для умовно - дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. При цьому висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.

Остання за часом характеристика від 28.12.2023 року не є беззаперечним доказом того, що ОСОБА_5 твердо став на шлях виправлення та заслуговує на застосування умовно-дострокового звільнення від відбуття покарання.

Досліджені судом матеріали справи засудженого ОСОБА_5 свідчать про те, що сталися позитивні зміни в його поведінці, проте на даний час засуджений не став на шлях виправлення.

Викладене вказує на те, що ОСОБА_5 в повній мірі не довів свого виправлення, а тому застосування до нього умовно-дострокового звільнення є передчасним.

Суд, враховуючи дані про особу засудженого, його поведінку за весь період відбування покарання, в томі числі і за останній час, який безпосередньо передує розгляду заяви, вважає, що встановлені обставини не дають підстави вважати, що сумлінною поведінкою та ставленням до праці ОСОБА_5 довів своє виправлення і до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання.

Окрім того, ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 01.06.2023 відмовлено у задоволенні подання державної установи «Божковська виправна колонія (№16)» про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_5 . Ухвала набрала законної сили.

Відповідно до ч.7 ст. 539 КПК України у разі набрання законної сили ухвалою суду про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення, розгляд повторного клопотання з цього самого питання щодо осіб, засуджених за тяжкі та особливо тяжкі злочини до позбавлення волі не менше п`яти років, може мати місце не раніше як через рік з дня винесення ухвали суду про відмову.

Клопотання ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення надійшло до суду 21.12.2023, тобто з часу постановлення ухвали про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення не пройшов рік.

З огляду на вищевказане, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання засудженого.

На підставі ст. 81 КК України, керуючись ст. 537, ст.539 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд протягом 7 діб з моменту її проголошення, а засудженим - з моменту отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1