Номер провадження: 11-кп/813/1852/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції між Одеським апеляційним судом та з використанням системи «EasyCon» матеріали за апеляційною скаргою прокурора Херсонської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_8 на вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 31.05.2023 року в кримінальному провадженні №0000113 від 25.03.2023 року, щодо:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Кірове Бериславського району Херсонської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого двох неповнолітніх дітей, офіційно не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України,

встановив:

Оскарженим вироком ОСОБА_9 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.1 ст.358; ч.4 ст.358 КК України, та йому призначено покарання:

-за ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК України у виді штрафу у розмірі 900 (дев`ятисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 15300 (п`ятнадцять тисяч триста) гривень;

-за ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_9 визначено остаточне покарання у виді штрафу у розмірі 900 (дев`ятисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 15300 (п`ятнадцять тисяч триста) гривень.

Вироком суду скасовано арешт накладений ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 05.04.2023 року (справа №490/2344/23, провадження №1-кс/490/2825/23), на посвідчення водія на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_1 виданого ТСЦ 8042 від 29.07.2022 року.

Цим же вироком суду визначено знищити речові докази в кримінальному провадженні, а саме посвідчення водія на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_1 від 29.07.2022 року, яке зберігається в камері схову речових доказів ВП №2 Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області.

Вироком суду стягнуто із обвинуваченого ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів Миколаївського НДЕКЦ МВС України, за проведення судової технічної експертизи документів від 13.04.2023 року №СЕ-19/115-23/5058-ДД, у сумі 1673 (одна тисяча шістсот сімдесят три) гривні.

Оскарженим вироком ОСОБА_9 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень за наступних обставин.

В липні 2022 року, в місті Києві, більш точної дати, часу і місця з`ясувати не надалось можливим, ОСОБА_9 всупереч ст.15 Закону України «Про дорожній рух», згідно якої право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії та «Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого Постановою КМУ №340 від 08.05.1993 року, Постанови КМУ №844 від 16.09.2020 року «Про затвердження зразків бланків і технічних описів бланків національного та міжнародного посвідчень водія, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, тимчасового реєстраційного талона транспортного засобу та зразка розпізнавального автомобільного знака України та внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України», умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою подальшого особистого використання підробленого посвідчення, надав невстановленій особі засоби у виді своїх анкетних даних, фотографії та 12000 (дванадцяти тисяч) гривень, тим самим сприяв їй у виготовленні посвідчення водія серія та номер НОМЕР_1 від 29.07.2022 року, вихідні дані «ПК «Україна». Зам.22-7015, 2022 р. IІІ кв.», нібито виданого «ТСЦ 8042» на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що нібито надає останньому право керувати транспортними засобами категорії «В» та «С», яке не відповідає встановленому зразку аналогічного бланка посвідчення водія, що перебуває в офіційному обігу на території України, так як виготовлений не у відповідності до вимог, які пред`являються до даного виду документів, в якому усі зображення з лицьової та зворотної сторін - нанесено струменевим способом друку, за допомогою кольорового знакодрукуючого пристрою (принтеру), без змін у первинному змісті.

Надалі, ОСОБА_9 в порушення ст.15 Закону України «Про дорожній рух», згідно якої право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії та «Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого Постановою КМУ № 340 від 08.05.1993 року, Постанови КМУ №844 від 16.09.2020 року «Про затвердження зразків бланків і технічних описів бланків національного та міжнародного посвідчень водія, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, тимчасового реєстраційного талона транспортного засобу та зразка розпізнавального автомобільного знака України та внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України», близько 10:20 год. 24.03.2023 року, будучи зупиненим працівниками Управління патрульної поліції в Херсонській області неподалік будинку №50 по вул. Параджанова, в м. Херсон, Херсонської області, на підставі п.1 ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», при перевірці документів на право керування транспортним засобом, оскільки в цей час він керував автомобілем «Skoda Fabia», державний номерний знак НОМЕР_2 , умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, використав шляхом пред`явлення поліцейським, завідомо підроблений документ, що нібито надає йому право керувати транспортними засобами категорії «В» та «С», який він придбав у невстановленої особи в липні 2022 року в м. Києві - посвідчення водія серія та номер НОМЕР_1 від 29.07.2022 року, вихідні дані «ПК «Україна». Зам.22-7015, 2022 р. IІІ кв.», нібито видане «ТСЦ 8042» на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , бланк якого не відповідає встановленому зразку аналогічного бланка посвідчення водія, що перебуває в офіційному обігу на території України, так як виготовлений не у відповідності до вимог, які пред`являються до даного виду документів, в якому усі зображення з лицьової та зворотної сторін - нанесено струменевим способом друку, за допомогою кольорового знакодрукуючого пристрою (принтеру), без змін у первинному змісті.

Не погоджуючись з вироком суду прокурор Херсонської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи доведеність вини, кваліфікацію дій обвинуваченого та призначене йому покарання, просить вирок змінити в частині вирішення долі речових доказів у кримінальному провадженні та вказати, що речовий доказ посвідчення водія на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_1 від 29.07.2022 року, залишити в матеріалах судової справи протягом усього часу її зберігання.

Прокурор вказує, що вирішуючи питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні, суд першої інстанції ухвалив знищити посвідчення водія на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_1 від 29.07.2022 року, однак документ, що є речовим доказом у кримінальному провадженні має залишатися в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу його зберігання, тому знищення вказаного речового доказу не відповідає вимогам КПК.

В іншій частині вирок прокурор просить залишити без змін.

Іншими особами, які мають право на апеляційне оскарження, вирок суду першої інстанції в даному кримінальному провадженні не оскаржений.

Судовий розгляд в суді апеляційної інстанції, у відповідності до положень ч.4 ст.405 КПК, проведено без участі обвинуваченого ОСОБА_9 , який до суду апеляційної інстанції не з`явився, хоча повідомлявся у передбачений законом порядку, шляхом надсилання судових викликів на його поштову адресу.

Враховуючи, що в апеляційній скарзі прокурора фактично не ставиться питання про погіршення становища обвинуваченого, судовий розгляд проведено без участі обвинуваченого ОСОБА_9 .

Захисник ОСОБА_7 не заперечував проти проведення судового засідання без участі обвинуваченого.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскарженого рішення, судом були створені всі умови для реалізації права учасників судового процесу на доступ до правосуддя.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський Суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Заслухавши суддю-доповідача; думку прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити; думку захисника, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали кримінального провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України (далі КПК), вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_9 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27, ч. 1 ст. 358; ч. 4 ст. 358 КК України, та призначеного йому покарання, ніким не оспорюються, а тому, відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК, вони не є предметом апеляційного розгляду.

Відповідно до положень ст.1 КПК порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Відповідно до положень ст. 2 КПК, одним із завдань кримінального провадження є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

Відповідно до ст.ст. 8, 9 КПК кримінальне провадження здійснюється з додержанням засад законності та верховенства права, згідно з якими людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями і визначають зміст та спрямованість діяльності держави.

Законність, як загальна засада кримінального провадження, полягає в забезпеченні єдиного порядку кримінального провадження в усіх кримінальних провадженнях, неухильному дотриманні процесуальної форми та передбаченої процедури, однаковості застосування закону і поширюється на всі стадії та інститути кримінального процесу, всіх його суб`єктів, усі дії і процесуальні рішення.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Положення ст.ст. 370, 373 КПК регламентують, що вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього кодексу. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення в ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Тобто, обов`язковою умовою прийняття законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення є неухильне дотримання вимог кримінального процесуального законодавства на всіх стадіях судового розгляду.

Перевіривши вирок в межах апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що доводи прокурора про невірне вирішення судом першої інстанції питання долі речових доказів у кримінальному провадженні є обґрунтованими, з огляду на таке.

Статтею 100 КПК визначено порядок зберігання речових доказів і документів у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.3 ст.100 КПК документ повинен зберігатися протягом усього часу кримінального провадження.

З оскарженого вироку вбачається, що суд першої інстанції визнавши ОСОБА_9 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.1 ст.358; ч.4 ст.358 КК України, та призначивши йому покарання, ухвалив знищити речовий доказ у кримінальному провадженні, а саме посвідчення водія на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_1 від 29.07.2022 року.

Проте, з таким рішенням місцевого суду апеляційний суд не погоджується, оскільки судом не враховано те, що посвідчення водія на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_1 від 29.07.2022 року - це документ, який є предметом кримінального правопорушення та речовим доказом у кримінальному провадженні, тому рішення про його знищення не відповідає приписам ч.3 ст.100 КПК.

Порушень вимог КПК, які б слугували підставами для скасування вироку, апеляційним судом не встановлено.

В силу п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити його.

Відповідно до ч. 1 ст. 408 КПК, суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, а також в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становище обвинуваченого.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК підставою для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

З урахуванням наведеного, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції підлягає зміні в частині вирішення питання долі речових доказів у кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Херсонської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 31.05.2023 року, яким ОСОБА_9 , засуджений за скоєння кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27, ч. 1 ст. 358; ч. 4 ст. 358 КК України, - змінити.

Викласти абзац четвертий резолютивної частини вироку в наступній редакції: «Речовий доказ у кримінальному провадженні, а саме посвідчення водія на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серія НОМЕР_1 від 29.07.2022 року, залишити в матеріалах судової справи протягом усього часу її зберігання.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4