Справа № 638/8739/23
Провадження № 1-в/638/414/23
УХВАЛА

Іменем України

18 жовтня 2023 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді- ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

представника виправної колонії ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали провадження за клопотанням засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 25.01.2016 року,

ВСТАНОВИВ:

До Дзержинського районного суду м. Харкова надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання згідно ст. 81 КК України за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 25.01.2016 року.

Мотивуючи клопотання засуджений вказав, що він довів своє виправлення, має 2 заохочення за сумлінну працю, отримав 2 розряд за фахом електро-газозварювальника, заборгованості за виконавчими листами не має, визнав провину у скоєнні злочину та щиро розкаявся, порушень умов тримання не допускав, стягнень не має, до праці ставиться сумлінно.

У судовому засіданні засуджений підтримав клопотання та просив його задовольнити, посилаючись на зазначене вище, також вказав на похилий вік своєї матері та необхідність надання їй допомоги.

Представник виправної колонії вважав недоцільним задоволення клопотання засудженого.

Прокурор проти задоволення клопотання заперечував, вказуючи на його необгрунтованість. Зазначив, що ОСОБА_4 має непогашене стягнення, раніше неодноразово судимий, відбуває покарання після скасування іспитового строку у зв`язку з невиконанням покладених на нього вироком суду обов`язків.

Заслухавши учасників судового розгляду та дослідивши матеріали судової й особової справи засудженого, суд дійшов наступних висновків.

За змістом ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до даної норми умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.

Вимогами п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Матеріали про умовно-дострокове звільнення мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим суду повинні бути надані дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної комісії (п.13 постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 року).

Про необхідність перевірки під час розгляду питання щодо можливості умовно-дострокового звільнення засудженого обставин його поведінки, ставлення до праці та навчання за весь час відбування покарання свідчить і пункт 6.8. Інструкції про роботу відділів (груп, секторів, старших інспекторів) контролю за виконанням судових рішень установ виконання покарань та слідчих ізоляторів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 08.06.2012 № 847/5, відповідно до якого на засудженого, стосовно якого прийнято позитивне рішення про подання матеріалів до суду щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання (статті 81, 107 Кримінального кодексу України), заміни невідбутої частини покарання більш м`яким (стаття 82 Кримінального кодексу України), підрозділ готує до суду подання, яке містить анкетні дані, у тому числі про наявність чи відсутність непогашених та незнятих судимостей, про відбуту частину строку покарання, поведінку, ставлення до праці та навчання за весь час відбування покарання, до якого долучаються висновок комісії установи (СІЗО), характеристика на засудженого, дані про достроково не зняті або не погашені у встановленому законом порядку стягнення, зазначені в абзацах четвертому, шостому - десятому частини першої статті 132 Кримінально-виконавчого кодексу України, протягом строку, визначеного статтею 134 цього Кодексу, та особова справа.

При цьому згідно раз`яснень, які містяться в п.17 вказаної постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 року відповідні висновки можуть бути зроблені після ретельного з`ясовування ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його намірів щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

При визначенні сумлінності в поведінці засудженого та його ставленні до праці мають значення не окремі вчинки, а стабільна, постійна лінія поведінки та спосіб життя засудженого. Відомості про це повинні отримуватися з матеріалів, що характеризують поведінку засудженого за весь час відбування ним покарання або, принаймні, за значний період цього терміну.

Висновок про наявність підстав для умовно-дострокового звільнення може бути зроблений за умови системних та усталених позитивних змін, що відображаються, зокрема в поведінці засудженого та його ставленні до праці, та які свідчать про доведення засудженим його виправлення.

З наданих до суду матеріалів вбачається, що ОСОБА_4 засуджений вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 25.01.2016 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, згідно зі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 21.07.2020 скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено ОСОБА_4 для відбування покарання, призначеного вищевказаним вироком суду.

На виконання ухвали суду та з метою направлення для відбування покарання ОСОБА_4 затриманий 13.11.2020 (рапорт, аркуш 5 особової справи).

Початок строку відбування покарання 13.11.2020.

Кінець строку відбування покарання 13.05.2024.

На момент розгляду клопотання, станом на 18.10.2023 року, засуджений відбув 2 роки 11 місяців 5 днів, невідбута частина строку покарання становить 6 місяців 25 днів.

За час відбування покарання двічі заохочувався: 19.07.2021 та 13.10.2022 оголошено подяки за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК та правилами внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці.

Має 1 стягнення від 13.09.2023 у виді догани за створення конфліктної ситуації з іншим засудженим, яке не знято та не погашене. В судовому засіданні ОСОБА_4 підтвердив наявність вказаного стягнення через вчинення конфліктної ситуації з засудженим, зазначив, що з рішенням про накладення стягнення згоден та не оскаржував його.

Відповідно до характеристики ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)» від 18.10.2023, засуджений ОСОБА_4 за час відбування покарання характеризується посередньо, ризики вчинення повторного кримінального правопорушення та ймовірної небезпеки для суспільства є середніми.

Згідно із витягом з протоколу № 3 комісії установи виконання покарань від 20.01.2022, ОСОБА_4 не стає на шлях виправлення у зв`язку з чим йому відмовлено в зміні умов тримання засуджених до позбавлення волі та підставі ст. 101 КВК України та згідно його заяви.

Відповідно до характеристики на засудженого від 20.01.2022, ОСОБА_4 характеризується задовільно, під час тримання в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» вимоги режиму не порушував, адміністрацією установи не заохочувався, до праці не залучався. В ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)» відбуває покарання з 03.12.2020, працевлаштований на виробництві установи, до праці ставиться добре, але не завжди у повному обсязі виконує доручену роботу.

З витягу з протоколу № 25 комісії виправної колонії від 17.08.2022 вбачається, що засуджений не стає на шлях виправлення, через що йому було відмовлено в направленні матеріалів до суду для вирішення питання про зміну невідбутої частини строку покарання більш м`яким на підставі ст. 82 КК України.

Згідно з характеристикою від 17.08.2022, ОСОБА_4 характеризується добре, працевлаштований на виробництві установи, до праці ставиться добре, але не завжди у повному обсязі виконує доручену роботу.

Рішенням комісії від 05.04.2023, протокол № 13 засудженому ОСОБА_4 відмовлено в направленні матеріалів до суду для вирішення питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, як особі, яка своєю поведінкою та ставленням до праці не довела своє виправлення.

З характеристики від 05.04.2023 вбачається, що ОСОБА_4 характеризується задовільно.

Згідно з довідкою головного бухгалтера ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)» ОСОБА_6 , ОСОБА_4 виводився на оплачувані роботи у січні-листопаді 2021, січні-лютому, липні-листопаді 2021 року, січні, лютому, липні, серпні, жовтні-грудні 2022 року, лютому-липні 2023 року. В серпні 2023 року виводився на оплачувані роботи та працював на посаді підсобного робітника на дільниці виготовлення малопомітної дротяної перешкоди.

Аналізуючи викладені дані та встановлені судовим розглядом обставини відбування ОСОБА_4 покарання, суд дійшов висновку, що вони не містять достатніх підстав для висновку щодо можливості умовно-дострокового звільнення засудженого, адже відсутні факти, які б свідчили, що його поведінка та ставлення до праці набули таких позитивних, послідовних та сталих змін, що свідчать про виправлення засудженого.

Таким чином суд дійшов висновку, що засуджений ОСОБА_4 своєю поведінкою і ставленням до праці не довів свого виправлення, у зв`язку з чим в задоволенні клопотання необхідно відмовити.

Похилий вік матері засудженого, на що вказував ОСОБА_4 під час розгляду клопотання, з урахуванням вищевикладених обставин, не є необхідною та достатньою підставою для застосування до нього положень ст. 81 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 25.01.2016 року.

Ухвала суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1