УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/13743/23

Номер провадження 1-кс/495/2732/2023

20 грудня 2023 рокум. Білгород-Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника підозрюваного ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Білгород-Дністровському клопотання старшого слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шабо Білгород-Дністровського району Одеської області, українця, громадянина України, який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 18.04.2022 Білгород-Дністровським міськрайонним судом за ч.1 ст.309 КК України 2 роки о./в., ст. 75 КК України - 1 рік іспитового строку; 13.09.2022 Білгород-Дністровським міськрайонним судом за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України 4 роки п./в., ст.ст. 75, 76 КК України 2 роки іспитового строку,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушеня, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

20.12.2023 року старший слідчий СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області старший лейтенант поліції ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з погодженним прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В клопотанні слідчим зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи раніше засудженим за умисні корисливі злочини, востаннє Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області 13.09.2022 за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, з засуванням ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування призначеного покарання умовно на строк 2 роки, належних висновків не зробив, на шлях виправлення не став та повторно підозрюється у скоєнні нового умисного кримінального правопорушення за наступних обставин.

Так, Указом Президента України від 24.02.2022 №65/2022 та Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією Збройних Сил Російської Федерації проти України, на всій території України запроваджено воєнний стан з 05:30 години 24.02.2022 року строком на 30 діб. В подальшому воєнний стан в Україні продовжувався, востаннє, Указом Президента України від 06.11.2023 за №734/2023, «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 16.11.2023 строком на 90 діб (до 14 лютого 2024 року). Законом України від 08.11.2023 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено зазначений Указ.

Так, під час дії воєнного стану на території України, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, 18 грудня 2023 року, приблизно о 23 години, більш точний час в ході проведення досудового розслідування встановити не надалось можливим, прибув до домоволодіння по АДРЕСА_2 , де перестрибнув через сітку рабиця та через незачинені вхідні двері проник до підсобного приміщення вказаного домоволодіння, де реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення майна потерпілого ОСОБА_8 , розуміючи протиправність своїх дій та передбачаючи їх наслідки в умовах воєнного стану на території України, таємно, умисно, повторно, заволодів двома пакуваннями з кормом для тварин сріблясто-червоного кольору, вагою по 18 кілограм кожний, вартістю по 2100 за пакунок корму на загальну суму 4 200 гривень; пачкою порошку марки «Persil», вагою 7,5 кілограм, вартістю 750 гривень, усього майном на загальну суму 4 950 гривень та перекинув викрадене майно через паркан вказаного домоволодіння, після чого рушив разом з викраденим майном з місця скоєння злочину, проте розпорядитись викраденим майном не встиг, тобто виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчене з причин, які не залежали від його волі, оскільки його дії були припинені працівниками муніципальної варти.

В рамках вказаного кримінального провадження 19.12.2023 повідомлено про підозру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шабо Білгород-Дністровського району Одеської області, українця, громадянина України, який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 18.04.2022 Білгород-Дністровським міськрайонним судом за ч.1 ст.309 КК України 2 роки о./в., ст. 75 КК України - 1 рік іспитового строку; 13.09.2022 Білгород-Дністровським міськрайонним судом за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України 4 роки п./в., ст.ст. 75, 76 КК України 2 роки іспитового строку.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 , у скоєнні кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги, що ОСОБА_4 , обґрунтовано підозрюється у скоєні тяжкого кримінального правопорушення та у відповідності до ст.ст. 177-178 КПК України слідчий вважає, що обрання більш м`якої міри запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_4 , у вигляді особистого зобов`язання та особистої поруки не є доцільним, оскільки враховуючи тяжкість вчиненого злочину, може призвести до вчинення підозрюваним інших, більш тяжких кримінальних правопорушень та не зможе запобігти вчиненню підозрюваним інших кримінальних правопорушень, адже передбачають обов`язки, які не пов`язані із обмеженням свободи особи.

Застосування міри запобіжного заходу у вигляді застави вважаю також не є доцільним, оскільки підозрюваний ОСОБА_4 офіційно не працює, особисто не зможе внести заставу, яка буде визначена судом а внесення застави іншими особами та покладення на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України не зможе забезпечити запобіганню ризиків щодо можливого вчинення інших кримінальних правопорушень, переховування від органів досудового розслідування та (або) суду та здійснення впливу на свідків правопорушень.

Міру запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слідчий також вважає не є доцільною, оскільки враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, та відсутність постійного місця проживання, може призвести до вчинення обвинуваченим інших, більш тяжких кримінальних правопорушень, а також, як і випадку зазначеному вище, не зможе запобігти ризикам щодо незаконного впливу на свідків з метою викривлення їхніх показів або іншого незаконного впливу та може послугувати наслідком проведення не повного, не об`єктивного, та не всебічного досудового розслідування, проведення якого є обов`язком органу досудового розслідування.

За твердженням слідчого, оцінюючи наведені очевидні ризики у сукупності, які повністю виправдовують обмеження свободи підозрюваного ОСОБА_4 , оскільки відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризику, передбаченого у п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконному впливу на свідків, а також запобігання скоєння інших кримінальних правопорушень. Все це свідчить про неможливість запобігання вищезазначеним ризикам при застосуванні більш м`яких запобіжних заходів.

Зокрема, під час досудового розслідування установлено наявність ряду ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які можуть суттєво вплинути на проведення досудового розслідування, а саме: підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Крім цього, підозрюваний не має стійких соціальних зв`язків та постійного місця роботи; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, оскільки підозрюваний ОСОБА_4 , з метою зміни показів свідків на свою користь може здійснювати будь-який тиск, що у свою чергу ускладнить проведення досудового розслідування у розумні строки та об`єктивного установлення усіх обставин скоєного злочину. Деякі свідки являються його знайомими, у зв`язку з чим на нього також може бути здійснено тиск, а покази свідків сприймаються судом безпосередньо відповідно до вимог ст. 93 КПК України; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Також слідчий вказав, що під час внесення вказаного клопотання враховано ряд обставин, які певною мірою визначають саме такий вид запобіжного заходу, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення: тяжкість покарання; відсутність доброї репутації підозрюваного, а саме те, що останній раніше притягувався до кримінальної відповідальності за умисні корисливі злочини; вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_4 , який є молодою працездатною особою; майновий стан підозрюваного, а саме відсутність законного джерела доходів.

На підставі наведеного слідчий просить клопотання задовольнити.

В судовому засіданні, прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання слідчого в повному обсязі, просив його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні визнав обставини. Викладені в клопотанні слідчого. Пояснив, що він дійсно вчинив інкримінований йому злочин з невідомих причин, але заперечує проти позбавлення його волі.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні зазначила, що не згодна з клопотанням та заперечує проти його задоволення. Зазначила, що усі визначені слідчим та прокурором ризики є необґрунтованими, безпідставними, нічим не підтверджуються та взагалі відсутні. Наголосила на тому, що є неприпустимим посилання на інші вироки, якими засуджено підозрюваного. Крім того, зауважила, що в клопотані слідчим зазначено, що її підзахисний взагалі підозрюється у злочині, передбаченому ч.2 ст.286 КК України, що є нетяжким злочином, вказала, що можливо це помилково вказано слідчим, але такі помилки у даному клопотанні є неприпустимими. Просила відмовити у задоволенні клопотання та обрати її підзахисному запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, що буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

Вивчивши матеріли клопотання, заслухавши думку всіх учасників судового процесу, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів клопотання, слідчим відділом Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, №0001494 від 19.12.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України.

19.12.2023 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України, а саме крадіжка, вчинена у великих розмірах чи в умовах воєнного або надзвичайного стану. Замах на вчинення кримінального правопорушення є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Матеріалами справи встановлено, що в діях підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України.

Наявна обґрунтована підозра у вчиненні підозрюваним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, що підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами.

За твердженням слідчого, існує наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, може вдатися до спроб зашкодити кримінальному провадженню та при вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу підозрюваному, жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою не може запобігти зазначеним ризикам.

Також слідчий вказав, що під час внесення вказаного клопотання враховано ряд обставин, які певною мірою визначають саме такий вид запобіжного заходу, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення: тяжкість покарання; відсутність доброї репутації підозрюваного, а саме те, що останній раніше притягувався до кримінальної відповідальності за умисні корисливі злочини; вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_4 , який є молодою працездатною особою; майновий стан підозрюваного, а саме відсутність законного джерела доходів.

Відповідно до ч.1 ст.176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст.176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно зі ст.29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п.1 ст.5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Разом з цим, тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості. Також згідно з пунктом 3 статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування мають навести всі підстави для обрання запобіжного заходу тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.

Слідчий суддя виходить з того, що діючий Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (Нечипорук і Йонкало проти України, no. 42310/04, §219, 21 квітня 2011 року).

Так, у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (Заява N 42310/04) Справа від 21.04.2011 йдеться, що суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom) від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, N 182).

З урахуванням конкретних обставин справи та практики ЄСПЛ, слідчий суддя вважає, що надані органом досудового розслідування до клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного, в своїй сукупності, на даній стадії досудового розслідування, вказують на обґрунтованість висунутої підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

Крім того, обрання стосовно підозрюваного такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, не передбачає необхідності щодо подання чітких доказів, про що сказано у рішенні Європейського суду з прав людини «Феррарі-Браво проти Італії» (Ferrari-Bravo v Italy) (ріш.), 9627/81, 14 березня 1984, DR 37, 15 «3. Комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому й має тримання під вартою».

Про те саме йдеться й у рішенні ЄСПЛ «Мюррей проти Сполученого Королівства» (Murray v United Kingdom), 14310/88, 28 жовтня 1994 р. Метою допитів під час тримання під вартою відповідно до пункту (с) частини 1 статті 5 є сприяння кримінальному розслідуванню шляхом підтвердження чи розвіювання конкретної підозри, яка послужила причиною арешту. Тому факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

При вирішені питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , суд враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Крім того, слідчий суддя враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, але на даній стадії досудового розслідування та існування ризиків можливого ухилення підозрюваного від органу досудового розслідування та суду і в тому числі перешкоджання ним кримінальному провадженню, суд з урахуванням положень Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини та практики Європейського суду з прав людини, приходить до висновку про наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного.

Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.

Вказане вище дає підстави вважати, що саме такий вид запобіжного заходу, як тримання під вартою, зможе запобігти ризикам передбаченим ст.177 КПК України, а тому клопотання в цій частині підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваною обов`язків передбачених цим кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах:

1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, оскільки кримінальне правопорушення, у скоєні якого підозрюється ОСОБА_4 вважається тяжким, розмір застави щодо нього не може перевищувати вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_4 вказаного кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити зазначенні у клопотанні дії, спрямовані на перешкоджання здійсненню досудового розслідування та правосуддю у розумні строки, з урахуванням тяжкості покарання, обставин, які обґрунтовують неможливість запобігання зазначеним у клопотанні ризикам, які на даний час існують, та з метою забезпечення виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків, а також враховуючи майновий і сімейний стан підозрюваного, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність застосування застави у розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, вважаючи, що саме такий розмір застави є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків, передбаченних ч.5 ст.194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 206, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушеня, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Ізмаїльській слідчий ізолятор», строком на 60 діб, з моменту затримання (19.12.2023 року ) до 16.02.2024 року включно.

Визначити розмір застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, в розмірі 20-ти (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684 грн.), що станом на 20.12.2023 року складає 53 680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) гривень.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі Державної установи «Ізмаїльській слідчий ізолятор».

Підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави. З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- з`являтися до слідчого, прокурора, суду за викликом;

- утримуватись від можливого спілкування з потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання.

У разі внесення застави роз`яснити підозрюваному наслідки невиконання обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, а саме те, що застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали виготовлено та оголошено 22.12.2023 року об 11:00 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_1