Справа № 459/2957/23
Провадження №1-кс/944/1085/23
УХВАЛА

20.11.2023 рокум.Яворів

Слідчий суддя Яворівського районного суду Львівської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Яворові матеріали скарги ОСОБА_3 на бездіяльність Червоноградського РВП ГУ НП у Львівській області щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинене кримінальне правопорушення,

встановив:

у провадження слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області ОСОБА_1 надійшли матеріали скарги ОСОБА_3 , які було скеровано до суду на підставі ухвали колегії суддів палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду від 26.10.2023.

В обґрунтування скарги ОСОБА_3 вказав, що 28.08.2023 звертався до Червоноградського РВП ГУ НП у Львівській області із заявою про злочин. Указує, що позов ОСОБА_4 у справі №454/3538/21 порушує його права, а тому ОСОБА_3 слід залучити третьою стороною у вказаній справі. Вважає, що 28.03.2023 його клопотання по справі мало бути розглянуте із винесенням ухвали, що не було зроблено. 04.09.2023 з повідомлення від 31.08.2023 № В-82/зі/61/01/10-23 заявнику стало відомо, що відомості наведені у його зверненні не внесенні до ЄРДР.

ОСОБА_3 просить визнати бездіяльність поліції за невиконання обов`язку за ст. 214 КПК України та зобов`язати РВП Червонограда внести до ЄРДР відомостей по його заяві від 28.08.2023 № 13174/23.

Учасники судового провадження в судове засідання не з`явилися.

Заявник ОСОБА_3 17.11.2023 подав до суду клопотання про слухання справи без його участі, просив вимоги скарги задовольнити.

Червоноградським РВП ГУ НП у Львівській області явку представника на судове засідання не забезпечено, незважаючи на належне повідомлення про дату та час його проведення.

Враховуючи наведене, відповідно до вимог ст.306 КПК України, слідчий суддя ухвалив проводити судовий розгляд скарги за відсутності учасників провадження.

Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалось у зв`язку з неприбуттям у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні.

Дослідивши обставини, які викладені в скарзі, та додані до неї матеріали, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити наступне.

Як убачається з талону-повідомлення єдиного обліку від 29.08.2023 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію, вищевказана заява ОСОБА_3 щодо бездіяльності судді Червоноградського суду ОСОБА_5 зареєстрована в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (журналі єдиного обліку) Червоноградського ВП ГУ НП у Львівській області за №7747. При опрацюванні вказаного повідомлення з`ясовано, що суддя ОСОБА_5 , на думку заявника, порушила його права, а саме його клопотання суддею не було зачитано та розглянуте. Заявник вважає, що в діях судді вбачаються ознаки злочинів передбачених ст.ст. 364, 367 КК України, обставин не пояснює.

За результатами перевірки за заявою ОСОБА_3 , листом начальника Червоноградського РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 від 31.08.2023 за вих. № № В-82/зі/61/01/10-23 заявнику було надано відповідь, в якій зазначено, що станом на 30.08.2023 матеріали перевірки за його зверненням розглядаються поліцейським офіцером громади СВГ ВП Червоноградського РВП капітаном поліції ОСОБА_7 в порядку передбаченому Законом України «Про звернення громадян».

Положеннями частини 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

У своїй постанові від 16.05.2019 Верховний Суд у складі колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18) вказав: «...положеннями ст. 3 КПК визначено, що кримінальне провадження це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. Досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується, серед іншого, закриттям кримінального провадження. Якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин.....».

Отже ініціювати процедуру кримінального переслідування та застосувати державний механізм для здійснення досудового розслідування доцільно лише у випадку, коли наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення. Безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, та є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.

Відповідно до ч. 2 ст. 214 КПК України, досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затверджуються Генеральною прокуратурою України за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, органом, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

Приписи ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

До Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела (ч. 5 ст. 214 КПК України).

На підставі п. 2 Розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Офісу Генерального прокурора України № 298 від 30.06.2020, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 с. 214 КПК України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; особа, яка подає заяву чи повідомляє про кримінальне правопорушення, під розпис попереджається про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення, крім випадків надходження заяви, повідомлення поштою або іншими засобами зв`язку.

Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про злочин є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Як встановлено слідчим суддею, із талону-повідомлення єдиного обліку №7747 від 29.08.2023 у заяві ОСОБА_3 жодних відомостей про обставини кримінальних правопорушень, які б підлягали внесенню до ЄРДР не викладено, по суті скарга зводиться до незгоди із процесуальними діями судді ОСОБА_5 в ході розгляду судової справи та діями представників правоохоронних органів.

Частинами 1, 2 ст.126, ч.1 ст.129 Конституції України передбачено, що незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України, вплив на суддю у будь-який спосіб забороняється; суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Законність процесуальних актів суддів, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю.

Намагання зробити це під час розгляду конкретної справи шляхом ініціювання кримінального переслідування судді у згаданому контексті є способом впливу на суд.

Тобто, процесуальна діяльність вищевказаних суб`єктів владних повноважень в межах їх посадової дискреції не може бути підставою для їх кримінального переслідування.

Доводи ОСОБА_3 про вчинення суддею кримінальних правопорушень ґрунтуються на його власній оцінці та не містить конкретних фактичних даних, які б свідчили про існування обставин, що дають підстави для кваліфікації дій за відповідними статтями Кримінального кодексу України.

Можливе порушення суддями норм матеріального або процесуального права під час здійснення правосуддя, неправильність у застосуванні норм права, необґрунтованість та не вмотивованість ухвали, не може виключно кваліфікуватись як кримінальне правопорушення та як підстава для притягнення судді до кримінальної відповідальності.

У разі їх наявності, відповідні порушення усуваються за наслідками перегляду судового рішення вищестоящими судовими інстанціями в апеляційному та касаційному порядку, а також може бути підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Отже, оцінка судових рішень, прийнятих суддею та його поведінці під час розгляду конкретної справи може бути надана виключно у межах встановленого законодавством процесуального контролю.

При розгляді скарги слідчий суддя також враховує, що відповідно до ст. 126 Конституції України забороняється вплив на суддю у будь-який спосіб.

В силу ч.23 ст.18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом (ч.3 ст.18 Закону).

При цьому слід зазначити, що суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання; втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом. Судові рішення та процесуальні дії суду при розгляді цивільної, кримінальної, адміністративної справи, можуть бути переглянути виключно у порядку та на підставах визначених відповідним процесуальним законом.

Ініціювання кримінального переслідування судді у згаданому контексті є способом незаконного впливу на суд. Така ситуація є загрозою для засад демократичного устрою, забезпечення прав та свобод людини і громадянина через можливе зниження їх рівня захисту судом, адже ухвалення позитивного рішення може бути тільки на користь однієї сторони судового процесу, а інша - завжди буде незадоволена результатом розгляду справи. Саме тому початок досудового розслідування щодо судді у разі незгоди з його рішенням є тиском на суд, і не є виправданим та ефективним для встановлення справедливості у конкретній справі.

За наявності обґрунтованих підстав, скаржник наділений правом ініціювати питання про притягнення судді до дисциплінарної відповідальності за допущені процесуальні порушення.

Таким чином, при дослідженні матеріалів скарги ОСОБА_3 слідчим суддею підстав для внесення відповідних відомостей до ЄРДР не встановлено.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що у задоволенні скарги ОСОБА_3 щодо невнесення до ЄРДР відомостей про вчинене кримінальне правопорушення слід відмовити повністю.

Керуючись статтями 214, 303- 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,

ухвалив:

у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність Червоноградського РВП ГУ НП у Львівській області щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинене кримінальне правопорушення - відмовити повністю.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту проголошення рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1