Суворовський районний суд міста Одеси Справа № 523/4453/22
Провадження №1-кп/523/786/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2023 року Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Суворовського районного суду м. Одеси обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0000755 від 2.06.2021 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Іванівка Іванівського району Одеської області, громадянина України, з неповною вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, працюючого неофіційно, раніше не судимого.

Зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

у скоєнні злочину, передбаченого ст.286 ч.1 КК України, -

Встановив:

1.06.2021 року приблизно о 19:40 годині, ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Opel Astra Sports Tourer» реєстраційний номер НОМЕР_1 , виконуючи буксирування на гнучкому зчепленні автомобіля марки «ІЖ 212251» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_6 , рухаючись при достатній видимості по вологому дорожньому покриттю у другій правій смузі свого напрямку руху по вул. Михайла Грушевського з боку вул. Проценко в напрямку вул. Хімічна у м. Одесі, порушуючи вимоги п.8.7.3 «е» Правил дорожнього руху України, а саме діючи з необережності, будучи неуважним, не врахувавши зміну дорожньої обстановки, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не зупинив керований ним транспортний засіб перед перехрестям на червоний йому сигнал світлофора, здійснивши проїзд перехрестя вул. М. Грушевського кут Братів Поджіо у м. Одесі, внаслідок чого автомобіль марки «ІЖ 212251» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який ОСОБА_5 буксирував на гнучкому зчепленні, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , який перетинав проїзну частину вул. М. Грушевського у зоні регульованого пішохідного переходу на зелений йому сигнал світлофора справа наліво за ходом руху транспортних засобів.

В результаті дорожньо - транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 відповідно висновку судово-медичної експертизи за №1722 від 6.10.2021 року отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому голівки правої малогомілкової кістки, закритого перелому латерального виростка лівого стегна, закритого перелому голівки правої великогомілкової кістки, закритого розриву тіла заднього меніску лівого колінного суглобу, субтотального розриву передньої хрестоподібної зв`язки лівого колінного суглобу, гемартрозу правого та лівого колінних суглобів, які складають єдиний морфологічний комплекс, спричинили тривалий розлад здоров`я понад 21 день і за цим критерієм небезпеки для життя відповідно п.п.2.2.2 та 4.6 «Правил судово - медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні, викладеному в обвинувальному акті визнав повністю, та пояснив, що 1.06.2021 року у вечірній час приблизно о 20 годині, керуючи технічно справним автомобілем марки «Опель Астра» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався у крайній правій смузі свого руху по вул. Грушевського в напрямку вул. Хімічна у м. Одесі, позаду себе тягнув на тросу автомобіль - Москвич «Іж», в той момент коли він пересікав другий перехід, потерпілий вийшов між машинами, перетинаючи проїзну частину, внаслідок чого був здійснений наїзд на пішохода другою машиною, буксирування якої він здійснював. Одразу зупинився, підбіг до постраждалого, люди викликали «швидку». На другий день вранці поїхав в лікарню до потерпілого, протягом двох тижнів оплачував його лікування, привозив все, що його просили.

Вину визнає повністю, не заперечуючи того факту, що здійснив наїзд на пішохода, усвідомлюючи, що внаслідок його дій сталася дорожньо-транспортна пригода, фактично дав покази, які співпадають з пред`явленим обвинуваченням, висновки експертиз, схему ДТП не оспорює, вказуючи, що в добровільному порядку допомагав матеріально потерпілому, тим самим компенсуючи збиток, пов`язаний з лікуванням, просив не позбавляти його прав водія, оскільки в умовах оголошеного воєнного стану це є єдиним та дієвим засобом для його пересування.

Враховуючи повне визнання обвинуваченим своєї вини, у скоєні злочину, передбаченого ст.286 ч.1 КК України, встановленої під час судового розгляду, обсяг доказів, які були досліджені у судовому засіданні сторона обвинувачення та сторона захисту вважала достатнім, тому відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, суд, за відсутністю заперечень учасників судового провадження та за відсутністю клопотань щодо доповнення судового розгляду, дослідження інших доказів в повному обсязі, а саме допит свідка, повне оголошення матеріалів кримінального провадження, висновки авто технічних експертиз не проводив, оскільки отримані у судовому засіданні свідчення обвинуваченого відповідають фактичним обставинам скоєного кримінального правопорушення в обсязі пред`явленого обвинувачення, та докази, в тому числі експертизи, які містяться у матеріалах досудового розслідування, після з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження та перевірки їх доказами ніким із учасників процесу не оспорюються.

Покази обвинуваченого, дані у ході судового засідання суд визначає допустимими доказами, оскільки вони отримані у порядку, встановленому діючим КПК України.

При цьому судом з`ясовано правильність розуміння ОСОБА_5 змісту вказаних обставин, відсутність сумнівів у добровільності його позицій та роз`яснено про правові наслідки, а саме позбавлення права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_5 своїми діями скоїв злочин, передбачений ст.286 ч.1 КК України та його дії правильно кваліфіковані за ознаками, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тілесні ушкодження середньої тяжкості та його вина доведена в повному обсязі.

Відповідно до положень ст.50 ч.2 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Разом з цим суд враховує положення ч.2, ч.3 ст.4 КК України за змістом якої злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення злочину визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Статтею 5 ч.2 КК України регламентовано, що Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі, тобто слід виходити з того, що покарання має бути призначене відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу у межах санкції статті Особливої частини цього Кодексу.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд керується загальними засадами призначення покарання, зазначеними у ст.65 КК України, а саме приймає до уваги характер та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину за необережності, який мав місце 1.06.2021р., дані про особу обвинуваченого, те, що він раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, а саме родину, на утриманні малолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 , що знайшло своє документальне підтвердження у ході судового засідання, також суд враховує його особисте ставлення до вчиненого діяння, усвідомлення своєї провини, надання потерпілому матеріальної допомоги під час лікування.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, передбачені ст.66 ч.1 п.1 КК України, суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

До обставин, які обтяжують покарання, передбачені ст.67 КК України, судом не встановлено.

Разом з цим, суд приймає до уваги висновок досудової доповіді Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області стосовно ОСОБА_5 зі змісту соціально-психологічної характеристики якої вбачається, що обвинувачений характеризується виключно позитивно, проживає з дружиною, має на утриманні малолітню дочку, стосунки в сім`ї доброзичливі, за характером добра та позитивна людина, відповідно проведеної оцінки ризику ймовірність ризику повторного вчинення злочину є низьким, ризик небезпеки для суспільства також є низьким, у зв`язку з чим орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_5 без позбавлення волі або обмеження волі можливе та не становить високої небезпеки для суспільства, у тому числі окремих осіб.

Вивченням матеріалів з`ясовано, що до кримінального провадження під час досудового розслідування долучалися речові докази, а саме автомобіль марки «Opel Astra Sports Tourer» реєстраційний номер НОМЕР_1 , автомобіль марки «ІЖ 212251» реєстраційний номер НОМЕР_2 , які передані власникам ОСОБА_8 , ОСОБА_5 на відповідальне зберігання під розписку відповідно.

Водночас з`ясовано, що слідчим суддею Суворовського районного суду м. Одеси 8.06.2021 року була постановлена ухвала за №523/9984/21 (Пр.№1-кс/523/2287/21) про накладення арешту на автомобіль марки «Opel Astra Sports Tourer» реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким користувався ОСОБА_5 , а також на автомобіль марки «ІЖ 212251» реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Положеннями ч.3 ст.170 КПК України регламентовано, що арешт може бути накладено на майно, яке перебуває у власності підозрюваного, обвинуваченого, або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, заподіяну діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших осіб.

Статтею 174 КПК України передбачено, що суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою суду під час судового провадження за клопотанням обвинуваченого, його захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Дослідивши надані прокурором матеріали, суд дійшов до висновку, що ухвала слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 8.06.2021р. про накладення арешту на тимчасове вилучене майно, а саме автомобіль марки «Opel Astra Sports Tourer» реєстраційний номер НОМЕР_1 , автомобіль марки «ІЖ 212251» реєстраційний номер НОМЕР_2 , після набрання вироком чинності підлягає скасуванню, оскільки в подальшому потреба в застосуванні вказаного заходу забезпечення кримінального провадження відпадає, так як всі процесуальні дії закінчені, всі необхідні експертні дослідження по справі проведені, ніким із учасників процесу не оспорюються, при ухваленні вироку ОСОБА_5 втрачає статус обвинуваченого, конфіскація майна не передбачена санкцією статті, у зв`язку з чим з метою не порушення Конституційних прав громадян та реалізації права власника розпоряджатися або користуватися своїм майном, суд вважає, що є достатньо законних та обґрунтованих підстав для скасування арешту майна та вищезазначені речові докази, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, вважати повернутими за належністю.

Також в якості речового доказу долучався DVD-R компакт диск, на якому міститься відеозапис обставин дорожньо - транспортної пригоди, яка мала місце 1.06.2021р., який суд вважає за необхідне зберігати в матеріалах кримінального провадження досудового розслідування за №0000755 від 2.06.2021 року.

Також вивченням обвинувального акту встановлено, що під час досудового розслідування здійснювалось залучення експертів для проведення авто-технічних експертиз, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати, загальна сума яких складає 8031,32 гривень (1372,88грв., 1372,88грв., 5285,56 грв.)

Матеріали кримінального провадження за №0000755 від 2.06.2021 року до обвинувального акту не долучалися, суду лише були надані документи щодо речових доказів, судових витрат, висновок судово-медичної експертизи відносно потерпілого, підтверджуючої кваліфікацію дій та характеризуючи матеріали відносно ОСОБА_5

На час розгляду кримінального провадження було з`ясовано, що потерпілий ОСОБА_7 16.12.2022 року, будучи мобілізованим та проходячи службу в Збройних силах України, загинув, що знайшло своє документальне підтвердження у ході судового засідання, будь-яких інших заяв від осіб, які відповідно до норм КПК України можуть виступати потерпілими, не надходило.

Також суд приймає до уваги, що 30.05.2022 року в рамках даного кримінального провадження потерпілим ОСОБА_7 був пред`явлений до обвинуваченого ОСОБА_5 цивільний позов про відшкодування на його користь матеріального збитку у сумі 122850 гривень, моральної шкоди у розмірі 60 тис. гривень.

Вирішуючи питання щодо цивільного позову, з урахуванням виниклої ситуації, що позивач загинув, інших зацікавлених осіб, які б мали статус потерпілого у зазначеному кримінальному провадженні в межах висунутого обвинувачення, не має, суд вважає за необхідне позовні вимоги ОСОБА_7 залишити без розгляду.

Таким чином, на підставі викладеного, при визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , з урахуванням санкції ч.1 ст.286 КК України в редакції, яка діяла на час вчинення кримінального правопорушення, оцінюючи обставини скоєного злочину, характер та ступінь тяжкості а також суспільну небезпеку вчиненого за необережності діяння, яке відповідно до положень ст.12 КК України відноситься до категорії нетяжкого злочину, враховуючи особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, у судовому засіданні вину визнав повністю, сприяв розкриттю злочину, особисте ставлення до вчиненого, ту обставину, що він має постійне місце мешкання, міцні соціальні зв`язки, на утриманні малолітню дочку, враховуючи його поведінку під час судового провадження, з якої вбачається, що він в повній мірі усвідомив свою провину, проявляв ініціативу щодо компенсації матеріального збитку, на теперішній час не є суспільно-небезпечною особою, приймаючи до уваги висновки досудової доповіді, думку прокурора щодо призначення обвинуваченому міри покарання не пов`язаної з позбавленням волі, вважає, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства із застосуванням до нього ст.ст.75, 76 КК України, що на думку суду є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нового злочину з призначенням додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами, передбаченого санкцією вищезазначеної статті, оскільки у ході судового засідання стороною захисту не було надано документально підтверджених доказів, що робоча діяльність ОСОБА_5 безпосередньо пов`язана з керуванням транспортного засобу та є єдиним джерелом заробітку для існування, також не наведено будь-яких інших вагомих підстав, які б унеможливлювали застосування призначення додаткового покарання.

Разом з цим, суд приймає до уваги ту обставину, що під час досудового розслідування відносно ОСОБА_5 заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді обрання запобіжного заходу не застосовувалися та в подальшому за відсутністю клопотань учасників процесу запобіжний захід відносно обвинуваченого у ході судового провадження не обирався.

Керуючись ст.ст. 100, 124, 128, 349, 369-371, 373-374, 394-395 КПК України,-

Ухвалив:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.286 ч.1 КК України, призначивши йому покарання у вигляді одного року обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання у вигляді обмеження волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк один рік.

Відповідно до положень ст.76 ч.1 п.п.1,2 КК України зобов`язати ОСОБА_5 :

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Строк покарання рахувати з дня проголошення вироку.

Виконання вироку в даній частині покласти на районний відділ філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 , направив копію вироку після набрання законної сили до органу, якому доручено виконання.

Виконання вироку в частині вилучення посвідчення водія та позбавлення ОСОБА_5 права керувати транспортними засобами покласти на Управління патрульної поліції в Одеській області, направив копію вироку після набрання чинності до органу, якому доручено виконання.

Міра запобіжного заходу стосовно ОСОБА_5 під час судового провадження не застосовувалася, тому після набрання вироком законної сили скасуванню не підлягає.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати у загальній сумі 8031,32 гривень (1372,88грв., 1372,88грв., 5285,56 грв.), пов`язаних із залученням експертів для проведення судових авто технічних експертиз під час досудового розслідування.

Ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси за №523/9984/21 (Пр.№1-кс/523/2287/21) від 8.06.2021р., якою був накладений арешт на транспортні засоби скасувати за підстав, викладених в мотивувальній частині вироку.

Скасувати арешт з майна, а саме автомобілю марки «Opel Astra Sports Tourer» реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Скасувати арешт з майна, а саме автомобілю марки «ІЖ 212251» реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Речові докази автомобіль марки «Opel Astra Sports Tourer» реєстраційний номер НОМЕР_1 , автомобіль марки «ІЖ 212251» реєстраційний номер НОМЕР_2 , які передані власникам на відповідальне зберігання під розписку вважати повернутими за належністю.

Речовий доказ DVD-R компакт диск, на якому міститься відеозапис обставин дорожньо - транспортної пригоди, яка мала місце 1.06.2021р., долученого до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу - зберігати в матеріалах кримінального провадження досудового розслідування за №0000755 від 2.06.2021 року.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 про стягнення на його користь з ОСОБА_5 матеріального збитку у сумі 122850 гривень, моральної шкоди у розмірі 60 тис. гривень залишити без розгляду за підстав, викладених в мотивувальній частині вироку.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до суду апеляційної інстанції через Суворовський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Суддя: ОСОБА_1