Номер провадження:1-кп/521/55/24
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 січня 2024 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
судді ОСОБА_2 ,
основних присяжних ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
з секретарем ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,
обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
захисника обвинуваченої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_10 ,
захисника обвинуваченої ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_11 ,
Обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , звернулись до суду з клопотаннями про звільнення їх від кримінальної відповідальності у зв`язку зі спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, встановлених ст. 49 КК України (вх. №757 від 05.01.2024 року та № 1054/24-Вх від 09.01.2024 року).
В судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , кожна окремо, клопотання просили задовольнити, а кримінальне провадження за їх обвинуваченням закрити.
При цьому обвинувачені зазначили, що згоду на закриття кримінального провадження вони надають добровільно та без примусу, їм зрозуміла суть обвинувачення і підстави та наслідки звільнення від кримінальної відповідальності.
Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання обвинувачених про їх звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до відповідальності у даному кримінальному провадженні. Надав суду документи, що характеризують осіб обвинувачених, документи, що стосуються вирішення питання долі речових доказів, заходів забезпечення кримінального провадження, процесуальних витрат.
Потерпіла ОСОБА_12 , будучи повідомленою про дату, час та місце судового засідання, до суду не прибула. Причини неявки суду невідомі, будь-яких заяв та клопотань не надходило.
Розглянувши клопотання, вивчивши матеріали об`єднаного кримінального провадження, заслухавши думку учасників провадження, суд присяжних вважає, що клопотання обвинувачених підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених, зокрема, ч. 2 ст. 284 КПК України, а саме у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності (п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України).
КПК України передбачено, що встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, суд зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження. Суд, за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та за згодою обвинуваченого(-ої), ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого(-у), від кримінальної відповідальності.
З обвинувальних актів та доданих до них матеріалів вбачається, що ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , кожній окремо, органом досудового розслідування ставиться у провину вчинення кримінального правопорушення, передбаченого п.п. 6, 9, 11 ч. 2 ст. 115 КК України.
Так, відповідно до положень ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 115 КК України відноситься до категорії особливо тяжкого злочину.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло 15 (п`ятнадцять) років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.
Початком перебігу строку давності у даному провадженні, згідно обвинувальних актів, є період серпень-жовтень 2004 року, і ця обставина сторонами не заперечується.
З огляду на наведене, з цього часу минуло більше 19 (дев`ятнадцяти) років, тобто у даному об`єднаному кримінальному провадженні, закінчився диференційований строк давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 49 КК України.
Крім того, суд присяжних звертає увагу, що з моменту вчинення інкримінованого злочину сплив і загальний для всіх злочинів п`ятнадцятирічний строк, передбачений ч. 2 ст. 49 КК України (який застосовується до особи (осіб) в разі переривання перебігу строку давності).
Даних про те, що в період перебігу строку давності у даному провадженні обвинуваченими ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , було вчинено кримінальні правопорушення в рамках інших кримінальних проваджень, суду присяжних не надано.
Відтак, судом присяжних не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав для переривання строків давності, передбачених ч. 3 ст. 49 КК України.
Інкриміноване обвинуваченим кримінальне правопорушення не відноситься до переліку правопорушень, зазначених в ч.ч. 5, 6 ст. 49 КК України.
Положеннями ч. 4 ст. 49 КК України визначено, що питання про застосування давності до особи, що вчинила особливо тяжкий злочин, за який згідно із законом може бути призначено довічне позбавлення волі, вирішується судом. Якщо суд не визнає за можливе застосувати давність, довічне позбавлення волі не може бути призначено і заміняється позбавленням волі на певний строк.
У даному випадку суд присяжних виходить з того, що у кримінальних провадженнях відносно ОСОБА_8 , та ОСОБА_9 , досудове слідство тривало близько 10 років з моменту вчинення інкримінованого злочину і до моменту затвердження обвинувальних актів.
Із аналізу норм чинного законодавства вбачається, що строк давності спливає і під час досудового розслідування, і під час судового провадження, і після проголошення обвинувального вироку суду. Будь-які процесуальні дії протягом цих строків не припиняють їх перебіг. Якщо строк давності сплив то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності будь-якого виду, незалежно від того на якій стадії перебуває кримінальне провадження щодо цієї особи.
Обвинувачені, яким були роз`яснені наслідки звільнення від кримінальної відповідальності за закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності, надали свою згоду та наполягали на закритті кримінального провадження з нереабілітуючих підстав.
Крім того, Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 17.06.2020 року у справі №598/1781/17 звернуто увагу, що звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України (сплив строків давності) є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілим, відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому, щирого каяття визнання вини.
З врахуванням усього вищевикладеного, суд присяжних приходить до висновку, що єдиним та ефективним засобом обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на юридичний захист у зв`язку з тривалим досудовим розслідуванням та спливом, на теперішній час, як диференційованих так і загальних строків давності притягнення до відповідальності, є задоволення клопотання обвинувачених, звільнення їх від кримінальної відповідальності, передбаченої п.п. 6, 9, 11 ч. 2 ст. 115 КК України у зв`язку зі спливом строків давності, передбачених ст. 49 КК України та закриття об`єднаного кримінального провадження відносно них.
При цьому, невизнання обвинуваченими вини у вчиненні інкримінованого правопорушення за наявності їх згоди на звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав, за умови роз`яснення обвинуваченим змісту, наслідків звільнення і права заперечувати проти закриття провадження, не є підставою для відмови у задоволенні клопотання (постанова Верховного Суду від 29.07.2021 року №552/5595/18).
Щодо заявленого потерпілою ОСОБА_12 цивільного позову до обвинуваченої ОСОБА_8 у сумі 30 000 гривень, суд присяжних вважає зазначити наступне.
У даному провадженні потерпілою ОСОБА_12 заявлено позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_8 моральної шкоди завданої внаслідок кримінального правопорушення на загальну суму 30 000 гривень.
Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31 березня 1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» у разі закриття справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування матеріальної школи у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.
Таким чином, цивільний позов суд розглядає по суті у випадках, передбачених ч. 1 ст. 129 КПК України (ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру).
Тобто, у зв`язку зі звільненням ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності, передбаченої п.п. 6, 9, 11 ч. 2 ст. 115 КК України, на підставі ст. 49 КК України, а також враховуючи відсутність заяв та клопотань про розгляд цивільного позову за відсутності цивільного позивача, суд присяжних позбавлений можливості розглянути та вирішити цивільний позов потерпілої ОСОБА_12 , тому даний цивільний позов слід залишити без розгляду та роз`яснити потерпілій, що вона має право вирішити його у порядку цивільного судочинства.
Заходи забезпечення у виді арешту майна, у даному кримінальному провадженні, не застосовувались. Процесуальні витрати у даному провадженні відсутні.
Питання щодо речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 49 КК України, ст. ст. 284-286, 314, 350, 372, 615 КПК України, суд присяжних
Клопотання обвинуваченої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності вчинення кримінального правопорушення, передбаченого п.п. 6, 9, 11 ч. 2 ст. 115 КК України задовольнити.
Клопотання обвинуваченої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності вчинення кримінального правопорушення, передбаченого п.п. 6, 9, 11 ч. 2 ст. 115 КК України задовольнити.
Звільнити ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності, передбаченої п.п. 6, 9, 11 ч. 2 ст. 115 КК України, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 49 КК України.
Звільнити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від кримінальної відповідальності, передбаченої п.п. 6, 9, 11 ч. 2 ст. 115 КК України, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 49 КК України.
Речові докази, відповідно до постанов слідчого від 12.06.2013 року, 05.07.2013 року, 02.09.2013 року, а саме:
- 2 міні відеокасети з відеозаписом допитів ОСОБА_13 та ОСОБА_14 ; 2 СД-диски з відеозаписом допитів ОСОБА_13 та ОСОБА_14 ; СД-диск з аудіозаписом допиту свідка ОСОБА_13 ; 3 міні касети з відеозаписом очної ставки проведеної між ОСОБА_13 і ОСОБА_14 і відтворенням обстановки і події злочину; 3 СД-диски з відеозаписом очної ставки проведеної між ОСОБА_13 і ОСОБА_14 і відтворенням обстановки і події злочину зберігати при матеріалах досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.
Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд міста Одеси протягом семи днів з дня її проголошення.
Головуючий ОСОБА_1
Суддя ОСОБА_2