ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/11960/23

Номер провадження 1-кп/495/736/2023

20 грудня 2023 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський кримінальне провадження, відомості про яке внесене до ЄРДР за № 001080 від 11 вересня 2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Білгород-Дністровський Одеської області, громадянина України, раніше не судимого, не одруженого, маючого двох неповнолітніх дітей на утриманні, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця Збройних Сил України, стрільця 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат»

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125 та ч.2 ст. 146 КК України

сторони кримінального провадження:

прокурор Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4

обвинувачений - ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3

потерпіла- ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 10 вересня 2023 року приблизно о 16 годині 20 хвилин, більш точний час в ході досудовим розслідуванням не встановлено, запросивши потерпілу ОСОБА_6 до свого житлового будинку, який розташований по АДРЕСА_1 , керуючись раптово виниклим прямим умислом щодо завдання їй тілесних ушкоджень, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді завдання тілесних ушкоджень, потерпілій ОСОБА_6 , перебуваючи у коридорі житлового будинку, наніс останній один удар ногою в область щелепи, від якого ОСОБА_6 упала на підлогу та благала її відпустити і почала кликати на допомогу.

Далі, обвинувачений ОСОБА_3 , взявши в руку металевий предмет, зовні схожий на шматок арматури, який знаходився біля вхідних дверей будинку та незважаючи на прохання потерпілої ОСОБА_6 відпустити її додому, умисно завдав декілька ударів даним металевим предметом в область голови потерпілої ОСОБА_6 .

Після чого, обвинувачений ОСОБА_3 , взявши кухонну каструлю, яка знаходилась у будинку, та продовжив наносити удари потерпілій ОСОБА_6 , спричинивши останній тілесні ушкодження, у вигляді: садно лобної ділянки голови, синці правої і лівої ділянок обличчя, ділянки осаднення волосистої частини голови, садна тлі синця на лівій скронево-тім`яній ділянці, садна правого ліктьового суглобу і правої кисті, синці передньої і внутрішньої поверхні правого стегна і синець внутрішньої поверхні лівого стегна, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 10.09.2023 приблизно о 16 годині 20 хвилин, після спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_6 , зневажаючи такими загальнолюдськими цінностями, як життя, здоров`я та свобода людини, з метою незаконного позбавлення волі, знаходячись у приміщенні будинку АДРЕСА_1 , насильно, всупереч волі потерпілої ОСОБА_6 , зачинив останню в своєму будинку, де вона пробула до близько 5 години ранку 11 вересня 2023 року.

На протязі цього часу, тобто з 16 години 20 хвилин 10.09.2023 по 05 годину 11.09.2023 потерпіла ОСОБА_6 , благала про порятунок ОСОБА_7 , та кликала на допомогу, проте обвинувачений ОСОБА_3 , діючи свідомо, в порушення прав, гарантованих Конституцією України, Конвенцією про захист прав і основних свобод людини від 4 листопада 1950 pоку Ратифікованої Україною 17 липня 1997 року, закривши вхідні двері свого будинку, продовжував незаконно утримувати потерпілу проти її волі, із застосуванням фізичного насильства та погроз, продовжуючи завдавати фізичні та моральні страждання потерпілій ОСОБА_6 , позбавляючи її волі, можливості вільно рухатися та пересуватися протягом приблизно 13 годин, тобто обвинувачений ОСОБА_3 незаконно позбавив потерпілу ОСОБА_8 волі , що супроводжувалось заподіянням фізичних страждань потерпілій.

Між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 29 листопада 2023 року укладена угода про примирення.

Відповідно до умов зазначеної угоди від 29 листлпада2023 року потерпіла ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_3 на підставі ст.ст. 468, 469, 471, 473 КПК України дійшли згоди про примирення, виклавши в угоді формулювання обвинувачення ОСОБА_3 та його правової кваліфікації за ч.1 ст. 125 та ч.2 ст. 146 КК України, зазначивши, що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або обіцянок чи дії будь-яких інших обставин. Також, сторони угоди узгодили призначенняобвинуваченому ОСОБА_3 покарання зач.1 ст. 125 КК України у вигляді 50 неоподаткованих мінімумів доходів громаян,що становить 510 гривень,зп ч.2 ст. 146 КК України у вигляді обмеження волі строком на 1 рік, на підставі ч.1 ст. 70 КК України,шляхом поглинання більш суворим покаранням менш суворого, остаточно визначити покарання у вигляді 1 року обмеження волі та на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити його від відбування покарання з іспитовим строком.

В угоді про примирення передбачені наслідки укладення та затвердження угоди, встановлені ст. 473 КПК України.

Потерпіла ОСОБА_6 укладену між ним та обвинуваченим ОСОБА_3 угоду про примирення просила затвердити.

Обвинувачений ОСОБА_3 пояснив суду , що винним себе визнає повністю, 29 листопада 2023 року між ним та потерпілою ОСОБА_6 досягнуто примирення, про що свідчить укладена між ним та потерпілою угода про примирення. Йому цілком зрозумілі надані законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст.473 КПК України, характер обвинувачення, а також вид покарання, яке буде застосоване до нього у разі затвердження угоди судом. При цьому, обвинувачений повідомив про добровільність своєї позиції, і просить суд затвердити угоду про примирення та призначити йому узгоджене покарання.

Прокурор Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 заперечував проти затвердження угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 , зазначивши, що при укладенні угоди про примирення не дотримані вимоги Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України, та обумовлено сторонами кримінального провадження покарання не співмірно тяжкості вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень.

Заслухавши осіб, які беруть участь у підготовчому судовому засіданні, вивчивши зміст обвинувального акта та угоду про примирення, суд встановив наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 Кримінального процесуального кодексу України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

У відповідності до абзацу другого ч.1 та ч.3 ст. 469 КПК України угода пропримирення укримінальних провадженняхщодо кримінальнихправопорушень,пов`язаних здомашнім насильством,може бутиу кладена лише за ініціативою потерпілого,його представника або законного представника. Угода про примирення між потерпілою та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що обвиинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 125, ч.2 ст. 146 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальим проступком та нетяжким злочином.

Узгоджене в угоді про примирення покарання установлене в межах санкцій ч.1 ст. 125, ч.2 ст. 146 Кримінального кодексу України.

При цьому судом з`ясовано, що зміст дослідженої угоди про примирення відповідає вимогам ст. 471 Кримінального процесуального кодексу України, а саме в угоді про примирення зазначені їх сторони, формулювання обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, узгоджене покарання та згода сторін на призначення покарання, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Підстав для відмови в затвердженні угоди про примирення, передбачених ч.7 ст.474 КПК України судом не встановлено.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що укладена між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 угода про примирення підлягає затвердженню.

Цивільний позов по справі не заявлено. Процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 314, 368, 370, 371, 373, 376, 394, 474, 475 КПК України, суд

у х в а л и в:

Затвердити угоду про примирення, укладену 29 листопада 2023 між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №01080 від 11 вересня 2023 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125 та ч.2 ст. 146 КК України.

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ст. 125 та ч.2 ст. 146 КК України та призначити йому покарання :

-за ч.1 ст. 125 КК УКраїни у вигляді 50 неоподаткованих доходів громадян,що становить 850 гривень.

-за ч.2 ст. 146 КК України у вигляді 1 року обмеження волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України,шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим,остаточно ОСОБА_3 призначити покарання у вигляді 1 року обмеження волі.

На підставіст.ст.75,76ч.1п.п.1,2КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком терміном 1 рік з покладенням на нього обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Контроль за поведінкою засудженого ОСОБА_3 покласти на командира військової частини НОМЕР_1 за місцем проходження ним військової служби.

Вирок суду на підставі угоди про примирення між потерпілою та обвинуваченим може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду в порядку, передбаченому ч. 3ст. 394 КПК України.

Суддя : ОСОБА_1