Житомирський апеляційний суд
Категорія ч.3 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2024 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004010 від 18.09.2019 за апеляційною скаргою заступника керівника Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Богунського районного суду м.Житомира від 22.08.2023, щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в :

зазначеним вироком ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Богунського районного суду міста Житомира від 03.03.2020 №296/11075/19, більш суворим, визначено ОСОБА_8 остаточно до відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь Держави процесуальні витрати в сумі 1256 грн.

У задоволенні цивільного позову потерпілої відмовлено.

Початок строку відбування покарання обраховано з моменту приведення вироку до виконання.

Питання про речові докази вирішено у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Відповідно до вироку суду першої інстанції, 18.09.2019 близько 00 години 30 хвилин, у ОСОБА_8 , який перебував поряд з будинком АДРЕСА_2 , виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення будь-якого чужого майна, поєднаного з проникненням у приміщення тамбуру будь-якої квартири під`їзду АДРЕСА_3 вказаного будинку.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, пересвідчившись, в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає та вони залишаються таємними, ОСОБА_8 , піднявся на 9 поверх під`їзду №4 будинку АДРЕСА_2 , де шляхом пошкодження замка дверей тамбуру, що ведуть до квартир АДРЕСА_4 , проник до його приміщення у такий спосіб.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_8 , перебуваючи в приміщенні вказаного тамбуру, оглянув його, звідки повторно таємно викрав чуже майно, яке належить ОСОБА_9 , а саме: велосипед марки «Cube МТВ Acces WS 27.5/16», вартістю 14035 грн 85 копійок та велосипед марки «Cannondale, Serial №YB71302», вартістю 20000 гривень.

В подальшому, ОСОБА_8 , утримуючи викрадене майно при собі, місце вчинення кримінального правопорушення залишив та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 34035 грн. 85 коп.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися у повторному таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаному із проникненням у інше приміщення, ОСОБА_8 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України.

В своїй апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичні обставини та кваліфікацію дій обвинуваченого, просить змінити вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання, виключити з вироку вказівку про визначення ОСОБА_8 остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч.4 ст.70 КК України, ухвалити рішення, яким вирок Корольовського районного суду м.Житомира від 03.03.2020 щодо ОСОБА_8 за ч.2 ст.309 КК України виконувати самостійно. В решті вирок залишити без змін. При цьому, звертає увагу, що ОСОБА_8 раніше засуджений вироком Корольовського районного суду міста Житомира від 03.03.2020 за ч.2 ст.309, ст.75 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік 6 місяців. Вказаний вирок набув чинності і підлягає до виконання. В свою чергу, кримінальне правопорушення, за вчинення якого ОСОБА_8 засуджено вироком Богунського районного суду міста Житомира від 22.08.2023, вчинений 18.09.2019, тобто до попереднього вироку. Наголошує, що застосування положень ч.4 ст.70 КК України у вироку Богунського районного суду міста Житомира від 22.08.2023 та призначення ОСОБА_8 остаточного покарання з урахуванням попереднього вироку Корольовського районного суду міста Житомира від 03.03.2020 є безпідставним, оскільки у даному випадку вироки повинні виконуватись самостійно.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора в підтримку апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, а також вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані не в повному обсязі.

Як вважає апеляційний суд, викладені прокурором доводи про неправильне застосування судом першої інстанції при призначенні остаточного покарання обвинуваченому положень ч.4 ст.70 КК України є обґрунтованими.

Так, відповідно до норм ч.4 ст.70 КК України, при призначенні покарання за сукупністю злочинів, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Відповідно до матеріалів провадження №295/17761/19, ОСОБА_8 раніше засуджений вироком Корольовського районного суду міста Житомира від 03.03.2020 за ч.2 ст.309, ст.75 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік 6 місяців.

Оскаржуваним рішенням - вироком Богунського районного суду м.Житомира від 22.08.2023, ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. Зазначене кримінальне правопорушення вчинено останнім - 18.09.2019.

Таким чином, кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України, скоєне ОСОБА_8 до ухвалення вироку Корольовського районного суду міста Житомира - 03.03.2020.

Разом з цим, у відповідності правового висновку п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003за №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», в разі визнання особи винною у вчиненні кількох злочинів рішення про її звільнення від відбування покарання з випробуванням приймається тільки після визначення на підставі ч.1 ст.70 КК остаточного покарання, виходячи з його виду й розміру. У тому ж разі, коли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Тобто, суд першої інстанції, визначивши остаточне покарання ОСОБА_8 за правилами ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, допустився помилки, таким чином неправильно застосував закон про кримінальну відповідальність, що відповідно до ст.409 КПК України є підставою для зміни вироку у цій частині,

В даному провадженні покарання призначене ОСОБА_8 вироком Корольовського районного суду м.Житомира від 03.03.2020 за ч.2 ст.309 КК України із застосуванням ст.75 КК України, слід виконувати самостійно.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу заступника керівника Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Богунського районного суду м.Житомира від 22.08.2023 року відносно ОСОБА_8 в частині призначеного покарання змінити.

Виключити з вироку вказівку про призначення ОСОБА_8 остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч.4 ст.70 КК України.

Встановити, що вирок Корольовського районного суду м.Житомира від 03.03.2020 щодо ОСОБА_8 за ч.2 ст.309 КК України виконувати самостійно.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді :