Справа№534/1758/23
Провадження №1-кп/534/133/23
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, громадянин України, не є учасником бойових дій, не має інвалідності, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий.
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,
17.08.2023, близько 15 год. 30 хв., за адресою: АДРЕСА_3 , поблизу другого під`їзду, між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виникла сварка, під час якої у ОСОБА_4 виник умисел, спрямований на заподіяння ОСОБА_5 тілесних ушкоджень.
Реалізуючи свій раптово виниклий протиправний умисел ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, правою рукою стиснутою в кулак наніс один удар в область нижньої губи, один удар в область носу, та один удар в ліве око ОСОБА_5 .
Внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 , потерпілому ОСОБА_5 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 928 від 18.08.2023 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: синців обличчя і лівої руки, які утворилися від дії тупих предметів (не менше ніж від трьох ударів), можливо в строк і при обставинах, вказаних у постанові і підекспертним та за ступенем тяжкості відноситься до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень. Виявлені тілесні ушкодження не могли утворитися під час падіння тіла з висоти власного зросту.
Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 , як нанесення умисного легкого тілесного ушкодження, що не спричинило короткочасний розлад здоров`я, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованому йому кримінальному правопорушення визнав повністю, при цьому не оспорював фактичних обставин та доказів у справі за фактами умисного заподіяння легкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_5 за обставин, викладених в обвинувальному акті. У вчиненому щиро розкаявся.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, враховуючи повне визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 ,думку прокурора, думку обвинуваченого, який пояснив, що бажає закінчити судовий розгляд без дослідження доказів, що маються в матеріалах справи, в частині підтвердження фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, судом визнано недоцільним дослідження вказаних доказів.
З урахуванням викладеного та наданих в суді обвинуваченим показань, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні умисного кримінального правопорушення проти здоров`я особи. Його дії суд кваліфікує за ч.1 ст.125 КК України, як нанесення умисного легкого тілесного ушкодження, що не спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілого ОСОБА_5 , тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
У судовому засіданні прокурор просив, суд визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд, відповідно до загальних засад призначення покарання, визначенихст.65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, всі обставини по справі в їх сукупності, а також особу обвинуваченого, його вік і стан здоров`я, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання.
Разом із цим, суд зазначає, що згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, тому особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд враховує щире каяття. Інших обставин, які б обтяжували або пом`якшували покарання, судом не встановлено.
Виходячи із загальних засад призначення покарання, визначених ст.65 КК України, враховуючи наведені вище характеризуючи дані обвинуваченого, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів необхідним і достатнім є покарання у виді мінімального штрафу в межах санкції ч.2 ст.125 КК України.
Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для його можливого виправлення та попередження вчинення обвинуваченим та іншими особами нових кримінальних правопорушень.
Суд вважає, що призначення ОСОБА_4 більш суворого покарання, а саме в частині строку громадських чи виправних робіт, передбаченого санкцією ч.1 ст. 125 КК України, буде явно несправедливим через суворість, зважаючи на те, що обвинувачений немає негативної характеристики за місцем проживання, враховуючи щире каяття обвинуваченого.
Підстав для застосування положень статей 69,69-1 КК України суд не вбачає.
Цивільний позов, речові докази, процесуальні витрати відсутні.
Під час досудового розслідування запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався і підстави застосування такого заходу забезпечення до набрання вироком законної сили відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд, -
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Полтавського апеляційного суду. Апеляційна скарга подається через Комсомольський міський суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися.

Після проголошення вироку обвинувачений має право отримати в суді його копію, подати клопотання про помилування, ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження теж мають право отримати копію вироку.

Копія вироку не пізніше наступного дня після його проголошення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1