Справа №591/4657/22 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/1216/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Умисне вбивство
УХВАЛА

Іменем України

11 вересня 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 591/4657/22 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Зарічного районного суду м. Суми від 22.05.2023, за яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

учасників судового провадження:

прокурора - ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

установила:

У поданій апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 просить скасувати вирок суду та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним за ч. 1 ст. 119 КК, і призначити покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки, оскільки висновки судово-медичних експертиз не містять вичерпних і конкретних відповідей щодо причин смерті потерпілої, що усунути шляхом допиту експерта не вдалося, суду не надано жодного доказу того, що обвинувачений мав умисел на позбавлення життя потерпілої, не спростовано можливість отримання тілесних ушкоджень при випадковому падінні обвинуваченого на грудну клітину потерпілої.

Вироком Зарічного районного суду м. Суми від 22.05.2023 ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК, і йому призначене покарання у виді позбавлення волі строком 7 років.

Згідно вироку, 27.07.2022 близько 21:00 ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем мешкання по АДРЕСА_1 разом з ОСОБА_12 , у ході конфлікту почав наносити останній удари руками та ногами по різним частинам тіла, внаслідок чого у ОСОБА_12 утворились тілесні ушкодження, від яких вона померла.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу, доводи прокурора ОСОБА_8 , яка заперечила проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК, за обставин, викладених у вироку, відповідають матеріалам кримінального провадження, ґрунтуються на досліджених у суді першої інстанції доказах і є вмотивованими.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про те, що вирок суду першої інстанції є незаконним і необгрунтованим через невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, що потягло за особою неправильну кваліфікацію дій обвинуваченого, то вони є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Так, розглянувши кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 за пред`явленим йому обвинуваченням, суд першої інстанції визнав доведеним, що останній вчинив умисне заподіяння смерті іншій людині.

На підтвердження визнаного доведеним обвинувачення суд першої інстанції у вироку послався на належні, допустимі та достовірні докази, які у своїй сукупності та взаємозв`язку є достатніми для доведення винуватості ОСОБА_7 поза розумним сумнівом, а саме:

- протокол огляду місця події від 28.07.2022, яким зафіксовано обстановку в будинку та труп жінки, а також протокол огляду трупа від 28.07.2022;

- протокол слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 від 01.08.2022, згідно якого він продемонстрував як наносив удари по обличчю 2 рази, в груди близько 4 ударів, по ребрах близько 10 ударів, як потерпіла сама впала на лівий бік. Також він вказав, що коли вночі вставав, то перечепився через ОСОБА_12 та колінами впав на її грудну клітину, почув хруст;

- висновок експерта № 629/353-Д2 від 27.09.2022, згідно якого механізм утворення тілесних ушкоджень, виявлених на трупі, може частково відповідати механізму спричинення ушкоджень, продемонстрованому ОСОБА_7 під час проведення слідчого експерименту, так як кількість та локалізація виявлених на трупі тілесних ушкоджень тільки частково відповідають кількості нанесених ударів та локалізації нанесення;

- висновки судово-цитологічних експертиз № 928 від 02.08.2022, № 1021 від 13.09.2022, № 963 від 11.08.2022, № 964 від 12.08.2022, № 965 від 09.08.2022;

- висновки судово-імунологічних експертиз № 1023, 1024, 1026 від 30.08.2022;

- висновок експерта № 629/353 від 02.09.2022, згідно якого смерть ОСОБА_12 наступила внаслідок закритої тупої травми грудної клітини у вигляді численних переломів ребер з обох сторін, по різних анатомічних лініях, з розривами пристінної плеври, розривів лівої легені, клінічний перебіг якої ускладнився лівостороннім пневмотораксом, з послідуючим розвитком гострої легеневої і серцево-судинної недостатності;

- висновок експерта № 629/353-Д1 від 26.09.2022, згідно якого смерть ОСОБА_12 наступила внаслідок закритої тупої травми грудної клітки у вигляді численних переломів ребер з обох сторін, по різних анатомічних лініях, з розривами пристінної плеври, розривів лівої легені, клінічний перебіг якої ускладнився лівостороннім пневмотораксом, з послідуючим розвитком гострої легеневої і серцево-судинної недостатності. З моменту спричинення тілесних ушкоджень і до моменту смерті міг пройти деякий проміжок часу. Не виключено, що дані тілесні ушкодження могли утворитися, у тому числі, внаслідок ударів неозброєних рук, а також ніг нападаючого. Враховуючи локалізацію та кількість тілесних ушкоджень, виявлених на трупі ОСОБА_12 , відносно тіла потерпілої було спричинено не менше 45 ударів. Ушкодження потерпілій були спричиненні у динаміці. Можливість запобігання смерті у разі своєчасного надання їй кваліфікованої медичної допомоги малоймовірна;

- показання судово-медичного експерта ОСОБА_13 , згідно яких удари наносились тупими предметами без ідентифікуючих характеристик, могли наноситись руками, ногами, колінами. Від одного удару могло утворитися декілька тілесних ушкоджень. Тілесні ушкодження наносились один за одним з дуже коротким проміжком часу. Маються переломи 11-ти пар ребер, переломи ребер по передній поверхні грудної клітини могли утворитися за тим механізмом, про який вказує ОСОБА_7 (від падіння на грудну клітку колінами з висоти власного росту), тоді як переломи 11-ти пар ребер по задній поверхні від одного такого падіння є малоймовірним. При падінні з висоти власного зросту або зі сходинок крильця могли переламатися лише деякі ребра (від 1 до 3), з боків або з переду. Між усіма тілесними ушкодженнями був дуже короткий проміжок часу, вони наносились один за одним;

- показання свідка ОСОБА_15 , яка пояснила, що ОСОБА_7 це її колишній чоловік;

- показання свідка ОСОБА_16 , згідно яких потерпіла проживала разом з ним та обвинуваченим. У день події він чув крики та сварку.

Диспозицією ст. 115 КК передбачено кримінальну відповідальність за вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині. За змістом ст. 24 КК наявність вини у формі прямого умислу передбачає, що особа усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачає його суспільно небезпечні наслідки і бажає їх настання.

На відміну від згаданого правопорушення вбивство через необережність (ст. 119 КК ) за суб`єктивною стороною проявляється в необережній формі вини у виді кримінального протиправної самовпевненості або протиправної недбалості (ст. 25 КК).

Необережність є кримінальною протиправною самовпевненістю, якщо особа передбачала можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (дії або бездіяльності), але легковажно розраховувала на їх відвернення. Необережність є кримінальною протиправною недбалістю, якщо особа не передбачала можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (дії або бездіяльності), хоча повинна була і могла їх передбачити.

Розмежування умисного вбивства (ст. 115 КК ) і вбивства, вчиненого через необережність (ст. 119 КК), здійснюється за суб`єктивною стороною цього кримінального правопорушення, виходячи з фактичних підстав кваліфікації конкретного суспільно небезпечного діяння, а також усвідомлення особою характеру вчиненого злочинного діяння, передбачення його негативних наслідків та ставлення до них.

Питання про наявність умислу вирішується з огляду на сукупність всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховується кількість, характер і локалізація поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінка винного до, під час і після злочину, його взаємини з потерпілим, що передували події, а також спосіб вчинення злочину, засоби та знаряддя злочину. Спосіб відображає насамперед причинний зв`язок між діяннями і наслідками. Певна залежність між способом і метою вчинення тих чи інших діянь виявляється в тому, що спосіб і засоби вчинення злочинів обираються особою відповідно до поставленої цілі. Ціль є передумовою усвідомлення особою результатів і наслідків своїх діянь, що проявляє свою конкретизацію в способі вчинення діянь.

Судом першої інстанції цілком правильно визнано доведеним вчинення ОСОБА_7 саме умисного заподіяння смерті іншій людині, на що вказують конкретні обставини кримінального правопорушення, а саме наполегливий, цілеспрямований та активний характер дій обвинуваченого, локалізація ударів, які нанесені у грудну клітину (місце розташування життєво важливих органів), кількість цих ударів (не менше 45), інтенсивність та безперервність їх нанесення, а також пасивна поведінка протягом тривалого періоду часу щодо надання потерпілій медичної допомоги, хоча обвинувачений об`єктивно усвідомлював у якому стані перебувала остання.

З урахуванням зазначеного судом першої інстанції було належним чином встановлено та описано у вироку всі обставини справи та вказано, що сукупність всіх обставин вчиненого діяння, доведеність спрямованості умислу на умисне вбивство потерпілої, локалізація заподіяння тілесного ушкодження та кількість ударів свідчать про те, що обвинувачений бажав настання смерті потерпілої, тобто вбачається суб`єктивна ознака сторони складу такого злочину, як умисне вбивство. Що стосується мотиву, яким керувався обвинувачений, то судом також встановлено, що вбивство відбулося через конфлікт між ним та ОСОБА_12 на ґрунті особистих неприязних відносин.

Версія сторони захисту, як правильно дійшов висновку суд першої інстанції, про те, що ОСОБА_12 отримала тілесні ушкодження внаслідок падіння, а також через те, що обвинувачений перечепився та випадково впав колінами на її грудну клітину, чим вчинив вбивство з необережності, не знайшла свого підтвердження, оскільки смерть ОСОБА_12 наступила внаслідок закритої тупої травми грудної клітки у вигляді численних переломів ребер з обох сторін та за 12-16 год. до моменту експертизи трупа, що з урахуванням показань експерта відповідає періоду часу з 22:30 год. 27.07.2022 до 02:30 год. 28.07.2022. При цьому, всі тілесні ушкодження були нанесені в короткий проміжок часу, а переломи 11 пар ребер по задній поверхні грудної клітини при падінні колінами на грудну клітину є малоймовірним.

Крім того, враховуючи те, що на момент смерті, у крові потерпілої знаходилася концентрація алкоголю, не виключено, що незадовго до смерті, при наявності свідомості і можливості переміщатися, потерпіла могла спричинити собі деякі тілесні ушкодження, що локалізуються на поверхні шкірних покровів тіла (садна, синці) або переломів поодиноких ребер, ударяючись об навколишні предмети при ходьбі або при падінні з висоти як власного зросту, так і з одного рівня на інший, при незначному перепаді висоти, з послідующим травмуванням об тверде покриття (предмети), але ці тілесні ушкодження, враховуючи характер, локалізацію та тяжкість всіх виявлених тілесних ушкоджень, у причинному зв`язку зі смертю не знаходяться.

Твердження апеляційної скарги захисника відносно того, що висновок експерта № 629/353-Д1 від 26.09.2022 не містить відповідей на всі поставлення питання спростовуються змістом цього доказу, згідно якого, як вже неодноразово зазначено вище, смерть наступила внаслідок закритої тупої травми грудної клітки у вигляді численних переломів ребер з обох сторін. При цьому відсутні підстави вважати, що наявність у потерпілої певних хвороб пов`язано із наслідками, що настали, та якимось чином вплинуло на дії обвинуваченого, спрямовані на умисне вбивство.

Перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, обставин і фактів, які могли б вплинути на законність, вмотивованість та/чи обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції рішення щодо доведення винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, і які б не були досліджені чи належним чином не оцінені цим судом, під час апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного, оскаржене судове рішення є законним, обґрунтованим і належним чином умотивованим, тому вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_7 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418 і 419 КПК України, -

постановила:

Вирок Зарічного районного суду м. Суми від 22.05.2023 відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на цей вирок - без задоволення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримаються під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4