Справа № 158/1869/23
Провадження № 1-кс/0158/1657/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2023 року м. Ківерці

Слідчий суддя Ківерцівськ ого районного суду Волинської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці, скаргу адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_5 , яка полягає у відмові слідчого у визнанні особи потерпілим, -

в с т а н о в и в :

До слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого Ківерцівського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_5 , яка полягає у відмові слідчого у визнанні особи потерпілим в рамках кримінального провадження №0000328 від 06.06.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України.

Заявлені вимоги мотивує тим, що вона 20.09.2023 року звернулась до слідчого СВ ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_5 із заявою про визнання ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні №0000328 від 06.06.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України.

Зазначає, що постановою від 05.10.2023 року слідчий частково відмовив у задоволенні клопотання, зокрема у визнанні потерпілим ОСОБА_4 .

Про вказану постанову слідчого їй стало відомо 30.11.2023 року.

З врахуванням наведеного просила поновити строки для подачі скарги та скасувати вищевказану постанову слідчого від 05.10.2023 року про часткову відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим.

У судове засідання ОСОБА_3 не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд скарги без її участі, заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Слідчий СВ ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, у задоволенні заявлених вимог просив відмовити.

Дослідивши матеріали скарги та долучені до неї документи, оглянувши матеріали кримінального провадження №0000328 від 06.06.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що СВ ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області проводиться досудове розслідування в кримінальному проваджені, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000328 від 06.06.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, 20.09.2023 року ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 звернулась до слідчого СВ ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_5 із заявою про визнання потерпілим у кримінальному провадженні №0000328 від 06.06.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України.

Згідно постанови слідчого СВ ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_5 від 05.10.2023 року слідчий частково відмовив у задоволенні клопотання, зокрема у визнанні потерпілим ОСОБА_4 .

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Так, згідно до вимог п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Разом з цим, відповідно до вимог ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, що кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Виходячи зі змісту ч. 5 ст. 55 п. 2 ч. 5 ст. 110, ч. 2 ст. 220 КПК України постанова прокурора, слідчого про відмову в задоволенні клопотання повинна бути вмотивована та обґрунтована, із зазначенням змісту обставин, які є підставами для її прийняття, мотивів її прийняття, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Частиною 5 статті 55 КПК України встановлено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Таким чином, чинний КПК України допускає можливість відмови у визнанні особи потерпілим. Процесуальною підставою для прийняття такого рішення є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в ч. 1 ст. 55 КПК України.

«Очевидність та достатність» таких підстав є оціночним поняттям, яке визначається в кожному конкретному випадку, виходячи із обставин кримінального провадження і внутрішнього переконання особи, уповноваженої на визнання потерпілим, і може полягати, зокрема, у такому: очевидна відсутність події або складу кримінального правопорушення; відсутність шкоди з боку особи, яка подала відповідну заяву; очевидна відсутність причинного зв`язку між кримінальним правопорушенням і заподіяною шкодою; наявність завданої кримінальним правопорушенням шкоди іншого виду, ніж передбачено ч. 1 ст. 55 КПК України (наприклад, заподіяння особі моральної шкоди як представнику певної частини суспільства; заподіяння моральної шкоди юридичній особі); неможливість визнання потерпілим конкретної особи, виходячи з кримінально-правової характеристики кримінального правопорушення.

При визначенні шкоди, як підстави для визнання особи потерпілим, необхідно виходити із того, що шкода має бути безпосередньо спричинена особі кримінальним правопорушенням, тобто повинен існувати прямий зв`язок, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди.

Отже, законодавцем чітко визначено статус потерпілого у кримінальному провадженні та визначено момент виникнення прав та обов`язків потерпілого.

Фактично відповідно до вищевказаних вимог ч. 5 ст. 55 КПК України у постанові не наведено достатніх мотивів прийняття саме такого рішення з його належним обґрунтуванням щодо порушеного заявником питання, яке він обґрунтовує. Натомість, постанова містить загальні формулювання щодо безпідставності заявлених вимог, відсутності даних про причинний зв`язок із можливими неправомірними діями та можливим заподіянням шкоди особі, які належним чином не обґрунтовані з посиланням на здобуті під час розслідування докази та норми процесуального закону.

Тобто, слідчим при винесенні оскаржуваної постанови не були враховані всі обставини, а відтак, належним чином та у визначений законом спосіб не було розглянуто клопотання заявника, що не відповідає вимогам ст. ст. 55, 110 КПК України.

Доводи заявника під час розгляду скарги є обґрунтованими, а тому в даному випадку порушені процесуальні права підлягають захисту, а оскаржувана постанова у відмові визнання потерпілим підлягає скасуванню.

Окрім того, слідчий суддя зазначає, що скаржником наведено обґрунтовані причини пропуску строку для подання вищевказаної скарги, оскільки про оскаржувану постанову слідчого її стало відомо 30.11.2023 року, із даною скаргою остання звернулася до слідчого судді 05.12.2023 року поштовою кореспонденцією, тобто в межах відповідно строку для оскарження постанови, а тому скаржнику слід поновити процесуальні строки для звернення до слідчого судді із даною скаргою.

Таким чином, слідчий суддя дійшов до висновку, що скарга підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 22, 26, 55, 110, 303-307, 370, 372 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в :

Скаргу задовольнити.

Поновити строк для подачі скарги на бездіяльність слідчого СВ ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_5 , яка полягає у відмові слідчого у визнанні особи потерпілим.

Скасувати постанову слідчого СВ ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_5 від 05.10.2023 року про часткову відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим в рамках кримінального провадження №0000328 від 06.06.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ківерцівського районного суду ОСОБА_1