Справа № 624/1164/23
провадження № 1-кп/624/30/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2024 року Кегичівський районний суд Харківської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Кегичівка, Харківської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № № 0001022 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Калюжине, Кегичівського району, Харківської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, розлученого, на утриманні маючого малолітню дитину, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

- обвинувачення: прокурорів Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6

- захисту: обвинуваченого ОСОБА_3

в с т а н о в и в:

Судом встановлено, що 15.08.2023 близько 18:30 години ОСОБА_3 знаходячись за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_2 , де спільно проживає зі своєю матір`ю ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи умисно, в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно з якою кожен має право на повагу до його гідності та ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству» умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи характер та наслідки своїх протиправних дій, бажаючи їх настання, вчинив психологічне насильство стосовно своєї матері ОСОБА_7 у вигляді словесних образ, грубої нецензурної лайки, що спричинили приниження гідності потерпілої, утиску особистим цінностям, призвели до психологічних страждань, створення умов для погіршення якості її життя.

15.08.2023 близько 22:39 годині ОСОБА_3 знаходячись за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_2 , де спільно проживає зі своєю матір`ю ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи умисно, в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно з якою кожен має право на повагу до його гідності та ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству» умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи характер та наслідки своїх протиправних дій, бажаючи їх настання, вчинив психологічне насильство стосовно своєї матері ОСОБА_7 у вигляді словесних образ, грубої нецензурної лайки, що спричинили приниження гідності потерпілої, утиску особистим цінностям, призвели до психологічних страждань, створення умов для погіршення якості її життя.

За вказаними вище фактами ОСОБА_3 постановою Кегичівського районного суду Харківської області від 22.08.2023 було притягнуто адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства стосовно своєї матері ОСОБА_7

22.08.2023 близько 16:30 години ОСОБА_3 знаходячись за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_2 , де спільно проживає зі своєю матір`ю ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи умисно, в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно з якою кожен має право на повагу до його гідності та ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи характер та наслідки своїх протиправних дій, бажаючи їх настання, вчинив психологічне насильство відносно своєї матері ОСОБА_7 у вигляді словесних образ, грубої нецензурної лайки, що спричинили приниження гідності потерпілої, утиску особистим цінностям, призвели до психологічних страждань, створення умов для погіршення якості її життя.

За цим фактом ОСОБА_3 постановою Кегичівського районного суду Харківської області від 30.08.2023 притягнуто адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства стосовно своєї матері ОСОБА_7 .

Однак, ОСОБА_3 незважаючи на те, що за вчинення вищезазначених дій, його притягнуто до адміністративної відповідальності, продовжив свої умисні систематичні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства стосовно своєї матері ОСОБА_7 .

Так, 04.10.2023 близько 21:00 години ОСОБА_3 знаходячись за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_2 , де спільно проживає зі своєю матір`ю ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи умисно, в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно з якою кожен має право на повагу до його гідності та ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству» систематично, умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи характер та наслідки своїх протиправних дій, бажаючи їх настання, вчинив психологічне насильство стосовно своєї матері ОСОБА_7 у вигляді словесних образ, грубої нецензурної лайки, що спричинили приниження гідності потерпілої, утиску особистим цінностям, призвели до психологічних страждань, створення умов для погіршення якості її життя.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ст. 126-1 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні вину за пред`явленим йому обвинуваченням за ст. 126-1 КК України визнав повністю, та у повному обсязі підтвердив обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, викладеного в обвинувальному акті, погодившись з часом, місцем, способом, мотивом, метою, наслідками та всіма іншими обставинами щодо вчинення ним кримінального правопорушення, котрі були встановлені та вказані правильно і всі ці обставини він визнає повністю. Пояснив, що в зазначений час вчиняв стосовно своєї матері ОСОБА_7 психологічне насильство, ображав її грубими образливими словами, висловлювався на її адресу нецензурною лайкою.

Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`являлася, але надала суду свою заяву про небажання приймати участь в судовому засіданні. Під час судових дебатів потерпіла ОСОБА_7 підтримала думку прокурора щодо призначення покарання.

Визнавальні свідчення обвинуваченого суд вважає правильними та достовірними, а також такими, що відповідають матеріалам кримінального провадження, оскільки вони надані послідовно, несуперечливо та кладе в основу обвинувального вироку.

Зважаючи на те, що обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, погодився з правовою кваліфікацією своїх дій, його свідчення відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють обставини кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності позиції обвинуваченого, роз`яснивши йому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про позбавлення в подальшому права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, за відсутності сумнівів у добровільності позиції обвинуваченого, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та обмежився допитом обвинуваченого.

Згідно ст. 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Стаття 28 Конституції декларує право кожного на повагу до його гідності. В цій нормі також зазначено, що ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

При розгляді цього кримінального провадження судом враховується систематичність вчинення домашнього насильства, яке не обмежується складеними протоколами, а триває і надалі.

Психологічне насилля це маніпуляції, словесні образи, приниження та шантаж. Кривдник чинить насилля зумисне, аби викликати емоційну реакцію та завдати шкоди. У психологічному насиллі кривдник намагається встановити контроль над життям іншої людини та самоствердитись завдяки цьому.

Характерною рисою психологічного насильства є циклічність, яка відрізняє насилля від звичайної сварки або конфлікту. Шкода від психологічного насильства може бути різна: страждання, розлади сну, відчуття небезпеки чи постійної напруги (неможливість розслабитися поруч з людиною, постійне передчуття, що «ось зараз почнеться»), страх, необґрунтоване відчуття провини. На свідомі дії вказує те, що людина знає, що наносить шкоду іншій, а також повторюваність таких дій та ігнорування закликів припинити.

Також насильство від конфлікту відрізняє перевага сил однієї зі сторін. Якщо дві людини можуть однаково захищати себе, відстоювати свої кордони то це конфлікт. А якщо одна зі сторін у вразливішому стані, а інша людина цим вразливим станом користується це ознака насильства.

Таким чином, допитавши обвинуваченого, дослідивши письмові докази, що характеризують особу обвинуваченого, та надавши юридичну оцінку діям ОСОБА_3 , суд дійшов висновку про доведеність вини останнього.

Оцінюючи у даному кримінальному провадженні кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого повністю доведена, а скоєне ним підлягає кваліфікації за ст. 126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати емоційної залежності, погіршення якості життя потерпілої особи.

Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст. 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7 (із наступними змінами та доповненнями), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Окрім того, метою призначення покарання, виходячи із положень ч. 2 ст. 50 КК України є не лише кара, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України обвинувачений вчинив нетяжкий злочин.

Дослідженням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягався, на обліку Кегичівського районного сектору № 2 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області не перебуває, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, не працевлаштований, за місцем проживання характеризується, як такий, що ніде не працює, проживає разом з матір`ю, зловживає спиртними напоями, постійно створює сварки з матір`ю, яка неодноразово зверталася до старостинського округу зі скаргами.

Судом також враховано досудову доповідь складену стосовно ОСОБА_3 , згідно з якою ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як середній. Орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_3 можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк та не становитиме високої небезпеки для суспільства (в тому числі для окремих осіб). Виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення з боку органу пробації нагляду середнього рівня інтенсивності та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для позитивної зміни шляхом розвитку та підтримки навичок конструктивного та критичного мислення, формування навичок рефлексії, усвідомлення необхідності зменшення шкоди від вживання алкогольних напоїв. У разі, звільнення особи від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладання на правопорушника обов`язку, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Підстав для застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно зі ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Із врахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи обвинуваченого, обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, обставин скоєння злочину та відношення обвинуваченого до скоєного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для призначення покарання у виді громадських робіт, арешту, обмеження волі, та вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, без ізоляції від суспільства, із застосуванням ст. 75 КК України, а саме звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням та покладення на нього обов`язків передбачених ст. 76 КК України, яке сприятиме його виправленню, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового кримінального правопорушення. Суд призначає покарання про яке просив прокурор.

На думку суду це покарання є справедливим та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нового кримінального правопорушення та відповідатиме меті гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Запобіжний захід обвинуваченому під час досудового розслідування не обирався. До набрання законної сили цим вироком, суд вбачає можливим обвинуваченому запобіжний захід не обирати.

Судові витрати та речові докази відсутні.

Цивільний позов не заявлявся. Арешт не накладався.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України та піддати його покаранню у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

На підставі ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід до обвинуваченого до набрання вироку законної сили не обирати.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Харківського апеляційного суду через Кегичівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1