Справа № 761/1831/24
Провадження № 1-кс/761/1913/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2024 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 220 230 000 000 011 73 від 20.11.2023 за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 113, ч. 1 ст. 263 КК України про накладення арешту на майно,

у с т а н о в и в :

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло погоджене прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 клопотання слідчого Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_3 про накладення у кримінальному провадженні № 220 230 000 000 011 73 від 20.11.2023 арешту на нерухоме майно підозрюваного ОСОБА_5 .

На обґрунтування клопотання зазначено, що Головним слідчим управлінням СБ України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 220 230 000 000 011 73 від 20.11.2023 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 113 КК України та за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК.

Досудовим розслідуванням встановлено, що громадянин України ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій та їх наслідки, з мотивів непогодження з політикою представників української державної влади, підтримуючи ідеї проросійської спрямованості, будучи обізнаним про факт ведення Російською Федерацією (далі РФ) агресивної війни проти України та проведення у зв`язку з цим з боку держави-агресора та її спецслужб підривної діяльності проти України, з метою ослаблення держави, став на шлях вчинення особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки диверсії, тобто вчинення вибуху, спрямованого на масове знищення людей, заподіяння тілесних ушкоджень та іншої шкоди їхньому здоров`ю, на зруйнування або пошкодження об`єктів, які мають важливе народногосподарське значення, в умовах воєнного стану, за таких обставин.

Так, не пізніше вересня 2023 року, ОСОБА_5 отримав від представника спецслужб РФ пропозицію здійснювати протиправну діяльність з метою ослаблення держави, дестабілізації суспільно-політичної обстановки та залякування населення, за матеріальну винагороду, а саме: вчиняти диверсійні дії на лініях транспортного сполучення, автозаправних станціях та на інших об`єктах, які мають важливе народногосподарське значення і розташовані та території міста Харкова та області. На вказану пропозицію ОСОБА_5 добровільно погодився та розпочав вчиняти дії, спрямовані на підготовку до вчинення вибуху.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 підібрав на території міста Харкова об`єкт для вчинення вибуху, а саме автозаправну станцію мережі автозаправних станцій АЗК «БРСМ Нафта» ТОВ «Євро Смарт Пауер», розташовану за адресою: м. Харків, вул. Клочківська, 134а.

У подальшому, не пізніше 01.10.2023, ОСОБА_5 пересвідчився шляхом огляду місцевості, що вказана автозаправна станція має зручне місце розташування для вчинення подальших диверсійних дій, оскільки бочки, у яких знаходиться газ для заправки транспортних засобів, розміщені з боку посадки, що в свою чергу могло забезпечити йому безпечний та непомітний підхід до них з метою їх підриву шляхом закладання саморобного вибухового пристрою.

Не пізніше 10.10.2023 ОСОБА_5 , перебуваючи у гаражі домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , з заздалегідь підшуканих матеріалів зібрав саморобний вибуховий пристрій.

Приблизно о 21 год. 00 хв. 10.10.2023, діючи на виконання завдання представника спецслужб РФ, ОСОБА_5 прибув до вказаної автозаправної станції та здійснив закладку предмету, схожого на саморобний вибуховий пристрій, біля бочки з написом «Пропан вогненебезпечно», у якій містився газ для заправки транспортних засобів, з метою її підриву, але злочинні дії ОСОБА_5 не були доведені ним до кінця у зв`язку із затриманням останнього о 21 год. 15 хв. 10.10.2023.

Під час досудового розслідування встановлено, що предмет, схожий на саморобний вибуховий пристрій, закладений ОСОБА_5 для вчинення диверсії, належить до категорії «небезпечно».

З урахуванням викладеного 11.10.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 113 КК, відповідно до якої останній підозрюється у вчиненні з метою ослаблення держави вибуху, спрямованого на масове знищення людей, заподіяння тілесних ушкоджень та іншої шкоди їхньому здоров`ю, на зруйнування або пошкодження об`єкту, який має важливе народногосподарське значення, в умовах воєнного стану.

Відповідно до клопотання підставою для накладення арешту на майно підозрюваного є забезпечення виконання передбаченого ч. 2 ст. 113 КК покарання у виді конфіскації майна.

Встановлено, що у приватній власності ОСОБА_5 перебуває будинок за адресою АДРЕСА_1 , та квартира за адресою АДРЕСА_2 .

У зв`язку з цим, слідчий просила накласти на вказане майно арешт з метою забезпечення виконання вироку у майбутньому, розгляд клопотання здійснити без повідомлення власника майна.

У судовому засіданні слідчий клопотання підтримала та просила його задовольнити з наведених у ньому підстав.

Слідчий суддя, заслухавши слідчого, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, дійшов висновку про таке.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що право власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Зазначене положення Конституції покладене в основу однієї з засад кримінального провадження, сутність якої відображена у ст. 16 КПК України та передбачає, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження можливе лише на підставі вмотивованого судового рішення, без наявності якого допускається лише тимчасове вилучення майна.

Наведена засада гарантує, що позбавлення права власності, невід`ємними складовими якого є можливість безперешкодного володіння, користування та розпорядження об`єктом права власності, допускається виключно у випадках та у спосіб, які передбачені відповідними правовими нормами.

Підстави та порядок встановлення тимчасового обмеження прав особи щодо реалізації нею усієї сукупності або ж окремих складових права власності під час досудового розслідування визначені кримінальним процесуальним законодавством.

Статтею 131 КПК арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які у силу ч. 3 ст. 132 КПК застосовуються у разі доведення стороною обвинувачення трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного ступеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання поставленого завдання.

Досліджуючи існування на момент розгляду клопотання про накладення арешту зазначених складових, слідчий суддя відмічає, що наданими стороною обвинувачення матеріалами достатньою мірою підтверджується наявність у діях ОСОБА_5 ознак інкримінованого йому злочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому порядку позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема, є доказом вчинення злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

У силу ч. 2 ст. 170 КПК арешт майна допускається серед іншого з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, а також конфіскації майна як виду покарання.

Для реалізації встановленої законом мети відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК арешт накладається на майно підозрюваного, за наявності достатніх підстав вважати, що суд може призначити покарання у виді конфіскації майна.

У силу санкції ч. 2 ст. 113 КК, за якою ОСОБА_5 оголошено підозру, суд у разі визнання його винуватим у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, може застосувати покарання у виді конфіскації майна.

Крім того, ч. 10, 11 ст. 170 КПК визначено, що арешт накладається, зокрема, на нерухоме майно з метою заборони або обмеження користування та розпорядження ним у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що його незастосування призведе до втрати, зникнення, псування або передачі такого майна.

Отже, вказане майно, що належить підозрюваному, може підлягати конфіскації у разі застосування судом цього виду покарання, що свідчить про наявність підстав для задоволення клопотання слідчого.

Керуючись вимогами ст. 131, 132, 167, 168, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:

Клопотання слідчого Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти у кримінальному провадженні № 220 230 000 000 011 73 від 20.11.2023 арешт на майно підозрюваного ОСОБА_5 , а саме:

-будинок за адресою: АДРЕСА_1 ;

-квартира за адресою: АДРЕСА_2 .

Заборонити відчужувати та розпоряджатися вказаним майном, проводити щодо нього будь-які реєстраційні дії, без заборони використання житлових приміщень особами, які на законних підставах у ньому проживають.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду упродовж п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований за клопотанням власника або володільця майна, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна.

Слідчий суддя ОСОБА_1