В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.11.2023 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, кримінальне провадження № 0004211, внесене до ЄРДР 03.09.2023 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, без місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого:

- 15.04.2003 року вироком Дніпровського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України на 3 роки позбавлення волі. Звільнений 09.11.2006 року умовно-достроково, невідбутий строк покарання 1 рік 2 місяці 15 днів;

- 30.07.2009 року вироком Святошинського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі. Звільнений 22.09.2010 року умовно-достроково, невідбутий строк покарання 6 місяців 22 дні;

- 18.05.2011 року вироком Дніпровського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України, на 2 роки 7 місяців позбавлення волі. Звільнений 20.03.2013 року умовно-достроково, невідбутий строк покарання 5 місяців 19 днів;

- 13.02.2014 року вироком Дніпровського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України, із застосуванням ст. ст. 70, 71 КК України, на 2 роки 8 місяців 19 днів позбавлення волі;

- 29.05.2014 року вироком Печерського районного суду м. Києва за ч. 2 ст.185 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України на 3 роки позбавлення волі, звільнений від відбування покарання на підставі ч. 2 ст. 3 ЗУ «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року;

- 29.04.2015 року вироком Дніпровського районного суду м. Києва за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,

- 21.01.2016 року вироком Дніпровського районного суду м. Києва за ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 70 КК України, на 3 роки 9 місяців позбавлення волі, звільнений 19.10.2018 року по відбуттю строку покарання;

- 15.07.2019 року вироком Дніпровського районного суду м. Києва за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням ст.70 КК України, на 6 місяців арешту;

- 26.11.2019 року вироком Дніпровського районного суду м. Києва за ч. 2 ст.185 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 71, 72 КК України, на 1 рік 3 місяці позбавлення волі, звільнений 29.01.2021 року по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В:

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території України ведено воєнний стан із 05 год 30 хв 24.02.2022 строком на 30 діб, та після його затвердження Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» цей Указ набрав чинності, у зв`язку з чим в Україні відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» розпочався воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє то теперішнього часу.

02.09.2023 року приблизно о 15 годині 04 хвилини ОСОБА_3 прийшов по особистим справам до КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня № 2» за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Семашко, 9, де на сходах біля службового входу вказаного приміщення помітив велосипед марки «GIANT» моделі «ROCK» жовто-сірого кольору, який належить ОСОБА_6 . У цей час у ОСОБА_3 виник протиправний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_3 , перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи незаконний характер своїх дій, шляхом вільного доступу, діючи в умовах воєнного стану, здійснив крадіжку велосипеду марки «GIANT» моделі «ROCK» жовто-сірого кольору, вартістю 4989 гривень 80 копійок, який належить потерпілому ОСОБА_6 .

ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди на суму 4989 гривень 80 копійок.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся. Повідомив, що 02.09.2023 року приблизно з 14 до 15 години, приходив провідати знайомого, який лежав у лікарні, в АДРЕСА_2 . На сходах біля службового входу помітив велосипед, відкріпив його та здав до ломбарду, за що отримав 1500 грн. Кошти витратив на лікування та продукти харчування. В подальшому він сам викупив той самий велосипед та повернув його потерпілому. Здійснив крадіжку, оскільки невистачило коштів на лікування. На даний час працює, має кошти. Наголошував, що щиро кається у вчиненому, зробив для себе належні висновки, більше таке не повториться. Просить не позбавляти волі, оскільки має незадовільний стан здоров`я - важке захворювання, хоче решту свого життя провести на свободі.

Показання обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.

З`ясувавши думки учасників судового провадження про обсяг та порядок дослідження доказів по справі, враховуючи, що ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, ніхто з учасників не піддає сумніву й не оспорює фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, вірно розуміють зміст цих обставин, у суду немає сумнівів у добровільності та істинності позиції учасників процесу, а тому, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд вважає за недоцільне проводити дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись лише допитом обвинуваченого та матеріалами кримінального провадження, які характеризують його особу й стосуються речових доказів у провадженні. При цьому судом роз`яснено, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Такий висновок суду ґрунтується також і на практиці Європейського суду з прав людини, викладеній, зокрема, у рішенні в справі «Коваль проти України» від 19.10.2006 року, відповідно до п. 113 якого вбачається, що «основна мета статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у межах кримінального провадження забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість будь-якого кримінального обвинувачення. Стаття 6 Конвенції в цілому гарантує обвинуваченому ефективну участь у кримінальному провадженні. Основним аспектом права на справедливий суд є те, що розгляд кримінальної справи, включаючи елементи кримінального провадження, які відносяться до процедури, повинен бути змагальним і в ньому має забезпечуватись рівність сторін обвинувачення і захисту (рішення від 16 лютого 2000 року у справі «Роув і Дейвіс проти Сполученого Королівства»).

Судовий розгляд проведено стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і в межах висунутого обвинувачення за ч. 4 ст. 185 КК України, відповідно до вимог ст. 337 КПК України.

Суд встановив, що своїми умисними діями, які виразились в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, в умовах воєнного часу ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

При призначенні ОСОБА_3 покарання, суд враховує вимоги ст. 65 КК України, згідно із якими особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». «Для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Конституційний Суд України в своєму рішенні зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного».

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, у тому числі й потерпілих. Однією із умов досягнення цієї мети є відшкодування завданого злочином збитку або усунення заподіяної шкоди.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому, суд враховує суспільну небезпеку і тяжкість вчиненого кримінального правопорушення проти власності, дані про особу ОСОБА_3 , який раніше судимий, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває, має постійне місце проживання, офіційно не працює.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає визнання вини та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Враховуючи вказані обставини справи, суспільну небезпеку посягань на чуже майно, суд дійшов висновку, про необхідність призначення ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України.

Зважаючи не тільки на тяжкість вчиненого злочину , але й на те, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, усвідомив свою протиправну поведінку, добровільно відшкодував шкоду, а саме особисто викупив велосипед та повернув потерпілому, що вбачається з матеріалів провадження та не заперечується і стороною обвинувачення, має ряд важких захворювань, що підтверджується відповідною медичною документацією, суд дійшов висновку про можливість виправлення та перевиховання ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства, але в умовах контролю за його поведінкою уповноваженим органом з питань пробації, а тому його слід звільнити від відбування покарання з випробуванням, згідно ст. 75 КК України, з покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

На думку суду, призначене покарання та звільнення від його відбування, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення нових злочинів і не буде становити особистий надмірний тягар для особи, воно буде перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого і особою винного, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Установлено, що підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинуваченого немає з огляду на відсутність таких клопотань у учасників кримінального провадження та враховуючи, що відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.

Цивільний позов у справі не заявлений.

Долю речових доказів суд вирішує згідно ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст. ст. 7, 349, 368, 370, 373, 374, 394 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання за ч. 4 ст. 185 КК України - 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановити іспитовий строк 3 роки.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не застосовувати.

Речові докази:

- велосипед марки «GIANT» моделі «ROCK» жовто-сірого кольору, який переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 - залишити у останнього, як у власника майна.

Цивільний позов у справі не заявлений.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області. Вирок суду з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України, не може бути оскарженим в апеляційному порядку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Суддя: ОСОБА_1