Справа № 743/799/22
Провадження №1-кс/743/1/24
УХВАЛА

11 січня 2024 року смт Ріпки

Слідчий суддя Ріпкинського районного суду Чернігівської області ОСОБА_1 , розглянувши скаргу захисника ОСОБА_2 про незаконне тримання під вартою в порядку статті 206 Кримінального процесуального кодексу України, -

В С Т А Н О В И В:

11.07.2023 р. під час розгляду справи № 743/799/22 Ріпкинським районним судом Чернігівської області в судовому засіданні захисник ОСОБА_2 заявив про незаконне тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4

21.07.2023 року на підставі листа керівника апарату Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 17.07.2023 р. № 743/799/22 заява захисника ОСОБА_2 про незаконне тримання під вартою (в порядку ст. 206 КПК України) надійшла до Новозаводського районного суду міста Чернігова для розгляду.

Ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду міста Чернігова від 24.07.2023 р. скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на незаконне тримання під вартою (в порядку ст. 206 КПК України) повернуто до Ріпкинського районного суду Чернігівської області.

Вказана ухвала слідчого судді разом з матеріалами надійшла на адресу Ріпкинського районного суду Чернігівської області 10.01.2024 р.

Вирішуючи питання про підсудність даної скарги, слідчим суддею встановлено наступне.

Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 21.11.2022 р. обрано обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб з подальшим утриманням в державній установі «Чернігівський СІЗО».

Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 21.11.2022 р. обрано обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб з подальшим утриманням в державній установі «Чернігівський СІЗО».

В подальшому запобіжні заходи щодо обвинувачених продовжувались неодноразово. Як зазначено скаржником у скарзі, датованій 11.07.2023 р., обвинувачені тримаються в державній установі «Чернігівський СІЗО».

Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 10.10.2023 р. кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 11 червня 2021 року за № 0000772, відносно ОСОБА_3 , який обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 317 КК України, ОСОБА_4 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 317 КК України, прийнято до провадження Чернігівським районним судом Чернігівської області.

За положеннями п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Положеннями ч. 3 ст. 26 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

У п. 28 рішення ЄСПЛ у справі «Чанєв проти України» (Заява № 46193/13) суд зазначив, що за новим КПК вибір запобіжних заходів, що обираються у кримінальному провадженні, довірено двом різним судовим інстанціям: слідчому судді під час досудового розслідування та судді, який розглядає справу, під час судового розгляду (див. статті 176 та 197 КПК; пункт 18). Тому розподіл компетенцій між вищезазначеними особами чітко позначений моментом, коли розслідування закінчено, обвинувальний акт затверджено і кримінальну справу передано на розгляд суду. Уряд підтвердив цю позицію у своїх зауваженнях (див. пункт 23). Незважаючи на це, після передачі справи на розгляд суду слідчий суддя може перевіряти підстави позбавлення обвинуваченого свободи (див., статтю 206 КПК, пункт 18).

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. Ключовими принципами статті 6 Конвенції є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд. Виходячи з конструкції ч.1 ст.6 Конвенції, можна зробити висновок, що у ній закріплено такі елементи права на судовий захист: 1) право на розгляд справи; 2) справедливість судового розгляду; 3) публічність розгляду справи та проголошення рішення; 4) розумний строк розгляду справи; 5) розгляд справи судом, встановленим законом; 6) незалежність і безсторонність суду.

Правилами про підсудність забезпечується також рівність усіх громадян перед законом і судом (стаття 24 Конституції України та стаття 10 КПК України). Важливість суворого дотримання правил про підсудність доводиться і практикою Європейського суду з прав людини.

В силу вимог положень ст. 206 КПК України слідчий суддя зобов`язаний перевірити наявність підстав для зобов`язання будь-якого органу державної влади чи службової особи забезпечити додержання прав особи, яка тримається під вартою.

Водночас, слідчий суддя Ріпкинського районного суду Чернігівської області не уповноважений кримінальним процесуальним законом на встановлення відповідних підстав, тобто не є судом, встановленим законом.

Розгляд даного питання слідчим суддею місцевого суду, до юрисдикції якого такий розгляд не віднесений процесуальним законом, є грубим порушенням прав особи в кримінальному провадженні.

Оскільки станом на дату подання скарги обвинувачені тримались у державній установі «Чернігівський СІЗО», вирішення даного питання належало до юрисдикції Новозаводського районного суду міста Чернігова.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України скарга повертається, якщо скарга не підлягає розгляду в цьому суді.

Відповідно до ч. 7 ст. 304 КПК України повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

За таких обставин, скарга підлягає поверненню захиснику.

Верховний Суд у постанові від 27.05.2019 р. (справа № 766/22242/17) вказав, що враховуючи викладене й беручи до уваги те, що захисники подали скаргу саме в порядку ст. 206 КПК України, а не в порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльність слідчого або прокурора, передбаченому статтями 303-308 КПК України, ухвала слідчого судді про відмову у відкритті провадження за скаргою, поданою в порядку ст. 206 КПК України, у цьому випадку не є такою, що підлягає апеляційному оскарженню на підставі ч. 2 ст. 309 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 26, 206, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Скаргу захисника ОСОБА_2 про незаконне тримання під вартою в порядку статті 206 Кримінального процесуального кодексу України повернути особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1