27.12.2023
Справа №642/7464/21
Провадження №1-кс/642/4015/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2023 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді- ОСОБА_1 ,

за участю секретаря- ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Ленінського районного суду м. Харкова скаргу представника потерпілої ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на постанову слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві ОСОБА_5 про відмову про визнанні потерпілим,-

УС Т А Н О В И В:

До Ленінського районного суду м. Харкова надійшла дана скарга в якій представник заявниці ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 просив скасувати постанову слідчої Другого СВ ТУ ДБР розташованого у м.Полтаві ОСОБА_5 від 06.10.2023 про відмову у визнанні потерпілою в кримінальному провадженні № 0001376.

В обґрунтування зазначено, що 06.10.2023 слідча Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР у м. Полтаві ОСОБА_5 винесла постанову про відмову визнати ОСОБА_3 потерпілою в кримінальному провадженні № 0001376. Копія постанови від 06.10.2023 направлена на офіційну робочу адресу адвоката ОСОБА_4 08.12.2023, що підтверджується копією конверта з ТУ ДБР в м. Полтаві. Копія постанови отримана адвокатом 08.12.2023. Адвокат ОСОБА_4 зазначає, що постанова про відмову визнати ОСОБА_3 потерпілою підлягає скасуванню як незаконна та необґрунтована, та така, що дискримінує ОСОБА_3 . Постанова не відповідає ст.ст. 1-2, 7-10, 55-56, 110 КПК України, викладені в ній мотиви суперечать матеріалам кримінального провадження. Слідчими Другого слідчого відділу слідчого управління (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань вже неодноразово було відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілою, проте усі постанови слідчих скасовані. Окрім того, представник заявника зазначив, що безпідставне і незаконне позбавлення ОСОБА_3 статусу потерпілої особи здійснено з метою уникнути правомірного контролю з боку потерпілої та її представника за станом досудового розслідування. Розслідування проводиться з явним порушеннями розумних строків. Без належного контролю з боку потерпілої воно здійснюється формально і неефективно. Це об`єктивно підтверджується тим, що слідчими суддями вже були скасовані чотири постанови про закриття кримінального провадження - від 01.05.2023, 18.02.2022, 09.12.2021, 14.07.2021 та чотири постанови про відмову визнати ОСОБА_3 потерпілою - від 03.08.2023, 10.03.2023, 26.11.2021 та 14.06.2021.

В судове засідання представник заявниці не з`явився, подав клопотання про розгляд скарги в його відсутність.

Слідча до суду не з`явилася, про розгляд скарги повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі, на запит суду слідчим надані матеріали кримінального провадження №0001376 у зв`язку з чим слідчий суддя вважає за можливим розглянути скаргу за відсутності слідчої за наявними матеріалами.

Згідно вимог п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим, - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілим.

Судом встановлено, що в провадженні Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001376 від 03.09.2020 за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст.365, ч.1 ст.383 КК України. Кримінальне провадження ведеться за заявою ОСОБА_3 .

В рамках даного кримінального провадження слідчим неодноразово приймалося рішення про відмову у визнанні потерпілої ОСОБА_3 .

Постановою слідчої Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_5 від 06.10.2023 у визнанні ОСОБА_3 потерпілою відмовлено. На обґрунтування постанови слідча зазначає, що жодних нових відомостей, які свідчать про те, що ОСОБА_3 завдана майнова шкода не отримано. Попередні постанови слідчих про відмову у визнанні останньої потерпілою скасовувалися з посиланням на відсутність допиту самої ОСОБА_3 . Однак такий недолік не може бути усунутий, оскільки ОСОБА_3 постійно мешкає у Князівстві Монако, її представник відмовився провести допит, посилаючись на адвокатську таємницю, а тому у органу досудового розслідування вичерпана можливість у проведенні допиту ОСОБА_3 з об`єктивних причин, які не залежать від слідчого.

Аналогічна постанова слідчого про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою від 14.06.2021 була скасовано постановою слідчого судді Ленінського районного суду м.Харкова від 24.09.2021 із посиланням, серед іншого на той факт, що ОСОБА_3 не була допитана слідчим.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 16 червня 2023р. було скасовано постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань від 01.05.2023 про закриття даного кримінального провадження. Однією з підстав скасування вказано, що ОСОБА_3 не допитана щодо обставин, вказаних у її заявах та слідчим не використано можливості здійснити відповідне доручення для її допиту в порядку ст.ст. 551-552 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 18 липня 2023р. було скасовано постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань від 10.03.2023 про відмову у визнанні потерпілою та зазначено про відсутність відомостей, що слідчою в порядку ст.. 551 КПК України надавався відповідний запит на отримання міжнародної правової допомоги.

Із змісту ч.5 ст.55 КПК України випливає, що у разі відмови особі у визнанні її потерпілою, слідчий або прокурор виносить мотивовану постанову, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Згідно вимог ст. 303 КПК України рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, можуть бути оскаржені тільки під час досудового розслідування.

У відповідності до ч.2 ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмова у задоволенні скарги.

Частиною першою ст.55 КПК України визначено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Разом з тим у частині 5 даної статті визначено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим.

При цьому очевидність та достатність таких підстав є оціночним поняттям, яке визначається в кожному окремому випадку, виходячи з обставин кримінального провадження і внутрішнього переконання особи, уповноваженої на визнання потерпілим.

Відповідно до ст. 110 КПК України, в постанові слідчого обов`язково повинні бути зазначені зміст обставин, які є підставою для прийняття постанови, мотиви прийняття рішення, їх обґрунтування.

Згідно ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Наявність чи відсутність моральної чи матеріальної шкоди, розмір такої шкоди підлягають доведенню під час досудового розслідування, під час якого заявник повинен користуватися всіма правами потерпілого: заявляти клопотання, оскаржувати процесуальні рішення, приймати участь в дослідженні доказів щодо заподіяної шкоди, тощо.

Частина 1 статті 365 КК України передбачає кримінальну відповідальність за перевищення влади або службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, якщо вони завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, інтересам юридичних осіб.

Згідно п.3 примітки до ст.364 КК України, істотною шкодою у статтях 364, 364-1, 365, 365-2, 367 вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Доводи слідчої в оскаржуваній постанові від 06.10.2023 що ОСОБА_3 , яка мешкає у Князівстві Монако, неможливо опитати щодо її заяви і можливість проведення її допиту вичерпана не відповідають дійсності, оскільки відсутні відомості, що слідчим в порядку ст.551 КПК України надавався відповідний запит на отримання міжнародної правової допомоги.

Безпосередньо із вступної та мотивувальної частини оскаржуваної постанови від 06.10.2023 виходить, що слідчою ОСОБА_5 взагалі не враховуються обставини заподіяння ОСОБА_3 моральної шкоди внаслідок її незаконного притягнення її до кримінальної відповідальності, як підозрюваної.

28.06.2022 року слідчим Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР, розташованого в м. Полтаві, були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000447 відомості за заявою адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 про кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 372 КК України, за фактом незаконного притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності. Прокурором кримінальне провадження № 0000447 було об`єднане з кримінальним провадженням № 0001376.

В тексті оскаржуваної постанови взагалі відсутнє посилання на розслідування за ч. 2 ст. 372 КК України, не вкладені і не проаналізовані відповідні обставини заподіяння моральної шкоди, про які зазначено в заяві про кримінальне правопорушення.

Наведені ОСОБА_3 обставини заподіяння моральної шкоди мають бути встановлені під час досудового розслідування, щодо них мають бути зібрані докази відповідно до ст. 91-93 КПК України, що є обов`язком органу досудового розслідування, про який безпосередньо зазначалось в ухвалах слідчих суддів від 18.09.2023, 18.07.2023, 15.08.2022, 26.11.2021, 24.09.2021.

Процесуальні порушення, зазначені в наведених ухвалах слідчих суддів слідчою ОСОБА_5 не усунуті.

В оскаржуваній постанові від 06.10.2023 слідча ОСОБА_5 не надала оцінки конкретним аргументам про заподіяння моральної шкоди, викладеним в заявах про вчинення стосовно ОСОБА_3 кримінальних правопорушень (за якими зареєстровані кримінальні провадження за ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 383, ч. 2 ст. 372 КК України). Наведені в цих заявах аргументи не проаналізовані.

Отже мотиви щодо відсутності моральної шкоди, наведені в оскаржуваній постанові про відмову визнати ОСОБА_3 потерпілою суперечать положенням ст.2, 7-9, 55-56, 91-93 КПК України, постанові Верховного Суду від 15.09.2021 у справі № 757/1762/21.

Також суд звертає увагу на відсутність в матеріалах кримінального провадження доказів щодо виклику адвоката на допит та його відмови з посиланням на адвокатську таємницю, як зазначено слідчою у постанові про відмову у визнанні потерпілою.

Враховуючи наведене, слідчий суддя вважає оскаржувану постанову слідчого такою, що містить в собі лише формальні ознаки процесуального рішення без відповідної мотивації.

Оскаржувана постанова слідчого про відмову у визнання потерпілим цим вимогам не відповідає, оскільки остання належним чином не обґрунтована та не вмотивована.

Тому за результатами розгляду скарги ОСОБА_3 відповідно до вимог ст. 307 КПК України, зазначене процесуальне рішення слідчого підлягає скасуванню, а клопотання представника ОСОБА_3 про визнання її потерпілою має бути повторно розглянуте слідчим другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, та по ньому має бути прийняте законне і обґрунтоване процесуальне рішення.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. 55, 303, 304, 306, 307, 376 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу представника потерпілої ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на постанову слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві ОСОБА_5 про відмову про визнанні потерпілим - задовольнити.

Скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу (із дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_5 від 06.10.2023 року в кримінальному провадженні № 0001376 від 03.09.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.365, ч. 1 ст. 383 КК України, про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілим.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлений 27.12.2023

Слідчий суддя: ОСОБА_1