Справа № 183/2507/20
№ 1-кп/183/1669/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2023 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження № 0000220 стосовно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська (нині м. Дніпро), громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, військового пенсіонера, розлученого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 410 КК України,

в с т а н о в и в:

23 грудня 2011 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 278 ОСОБА_6 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , дислокованої у АДРЕСА_2 , та призначено на посаду кулеметника 1 парашутно-десантного відділення 1 парашутно-десантного взводу 5 парашутно-десантної роти 2 парашутно-десантного батальйону.

Лейтенант ОСОБА_6 будучи військовослужбовцем відповідно до вимог ст. ст. 9, 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» інше майно - нерухоме та рухоме державне майно (крім військового майна, закріпленого за військовою частиною, установою, організацією, закладом), майно, залучене під час мобілізації, а також грошові кошти.

Відповідно до абз. 7 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу приймаються особи сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом або військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, які здобули вищу освіту за ступенем не нижче бакалавра, пройшли (у разі потреби) курс військової підготовки за напрямом, що відповідає профілю службової діяльності, у тому числі ті, які проходять службу у військовому резерві, з одночасним присвоєнням первинного військового звання офіцерського складу.

Відповідно до п. 104 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України особи сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом або військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або проходять службу у військовому резерві, мають освітній ступінь вищої освіти не нижче бакалавра, пройшли (у разі потреби) курс військової підготовки за напрямом, що відповідає профілю службової діяльності, з урахуванням потреби в офіцерах такої спеціальності можуть призначатися на посади, що підлягають заміщенню особами молодшого офіцерського складу. Призначення на посади молодшого офіцерського складу здійснюється наказом Міністра оборони України по особовому складу з одночасним прийняттям осіб сержантського і старшинського складу на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу та присвоєнням їм первинного військового звання молодшого лейтенанта.

Відповідно до п. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій, та відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно із Законом України «Про затвердження Указу Президента України про часткову мобілізацію» з 20 січня 2015 року в Україні діє особливий період.

У відповідності до нової редакції статті 407 КК України внесеної Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі військові злочини», який опубліковано у журналі Голос України від 04 березня 2015 року № 39 зазначено, що до ст. 410 КК України внесені зміни та її доповнено ч. 3, яка передбачає відповідальність, за викрадення, привласнення, вимагання військовослужбовцем зброї, бойових припасів, вибухових або інших бойових речовин, засобів пересування, військової та спеціальної техніки чи іншого військового майна, а також заволодіння ними шляхом шахрайства або зловживання службовим становищем в умовах особливого періоду. Зазначені зміни набирають законної сили на наступний день після опублікування, тобто 05 березня 2015 року. Таким чином, лейтенант ОСОБА_6 вчинив злочин в умовах особливого періоду.

У період часу з травня по червень 2016 року, більш точного часу під час судового розгляду встановити не вдалось, старший сержант ОСОБА_6 , у приміщенні військової частини НОМЕР_1 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою присвоєння первинного офіцерського звання «молодший лейтенант» та отримання грошового забезпечення офіцера Збройних Сил України, надав командуванню військової частини НОМЕР_1 неправдиву інформацію, про здобуття ним вищої освіти (копії диплому бакалавра серії НОМЕР_2 (з додатком серії 02С №963291) та диплому спеціаліста серії НОМЕР_3 (з додатком серії 12КТ №103233).

В подальшому, всупереч абз. 7 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та п. 104 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України, 12 серпня 2016 року наказом міністра оборони України № 744 (по особовому складу) ОСОБА_6 призначено на посаду командира 1 парашутно-десантного взводу 5 парашутно-десантної роти 2 парашутно десантного батальйону та присвоєно первинне військове звання офіцерського складу «молодший лейтенант».

12 серпня 2018 року наказом командувача Десантно-штурмових з:йськ Збройних сил України №13 (по особовому складу) ОСОБА_6 присвоєно чергове військове звання «лейтенант».

Після цього, військовослужбовець ОСОБА_6 в період з 12 серпня 2016 року по 07 травня 2020 року, проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , ввівши в оману командування військової частини НОМЕР_1 , незаконно заволодів іншим майном, а саме грошовими коштами, що дорівнюють різниці між грошовим забезпеченням військовослужбовця за контрактом сержантського складу та грошовим забезпеченням військовослужбовця у військовому званні «молодший лейтенант» та «лейтенант» на загальну суму 23 849,75 грн., в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Однак, фактично ОСОБА_6 вищу освіту в Одеському національному університеті ім. І.І. Мечникова не здобував, навчання не проходив, законних підстав для присвоєння первинного офіцерського звання «молодший лейтенант», а в подальшому - «лейтенант» та отримання грошових коштів у розмірі, що відповідає різниці між грошовим забезпеченням військовослужбовця за контрактом сержантського складу та грошовим забезпеченням військовослужбовця у військовому званні «молодший лейтенант» та «лейтенант» на загальну суму 23 849,75 грн. не мав.

Усудовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину свою визнав повністю та показав, що обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорює та повністю визнає себе винним у пред`явленому обвинуваченні. Своїми показаннями підтвердив обставини, викладені в обвинувальному актів. Завдану шкоду відшкодував у повному обсязі. У скоєному щиро кається.

Допитана в судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_4 своїми показаннями підтвердила обставини, викладені в обвинувальному акті. Також зазначила, що завдана шкода обвинуваченим відшкодована у повному обсязі.

В судовому засіданні у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст вищенаведених обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Оскільки учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, не оспорювали в судовому засіданні обставини, при яких обвинуваченим ОСОБА_6 скоєно кримінальне правопорушення, суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і учасники судового процесу проти цього не заперечували, і на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України обмежився допитом обвинуваченого, представника потерпілого та дослідженням доказів щодо обставин, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого та обтяжують чи пом`якшують покарання.

Також в судовому засіданні суд роз`яснив учасникам судового процесу вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Таким чином, суд ухвалює вирок в особливому порядку без дослідження будь-яких доказів обставин передбачених п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 91 КПК України.

Отже, суд, дослідивши докази в межах пред`явленої підозри, не виходячи за межі пред`явленого обвинувачення, яке прокурор підтримав в судовому засіданні, доходить однозначного висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 у заволодінні іншим військовим майном шляхом шахрайства, вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, доведена у повному обсязі, і його умисні дії вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 3 ст. 410 КК України.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, сукупність усіх обставин у справі.

Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином.

Однак, обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 , суд визнає його щире каяття, яке ґрунтується на належній критичній оцінці ним своєї протиправної поведінки, визнанні вини та готовності підлягати кримінальній відповідальності; активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення; добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Крім того, суд бере до уваги дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, свою вину визнав повністю, за місцем служби характеризується позитивно, брав участь в бойових діях протягом 2014-2015 років в зоні проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

Тому, з урахуванням особливостей вказаного кримінального правопорушення і обставин його вчинення, особи обвинуваченого та його ставлення до скоєного, за наявності кількох пом`якшуючих покарання обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, та відсутності обставин, які обтяжують покарання, а також думки представника потерпілого, яка не наполягала на призначенні ОСОБА_6 суворого покарання, суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_6 положення ч. 1 ст. 69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 3 ст. 410 КК України, а саме призначити покарання у виді штрафу.

Крім того, на підставі ст. 54 КК України суд, з урахуванням вчинення ОСОБА_6 особливо тяжкого злочину, в умовах особливого періоду, під час несення військової служби, вважає за доцільне як додаткове покарання позбавити останнього військових звань «молодший лейтенант» та «лейтенант», на присвоєння яких він не мав права.

Саме таке покарання буде співмірним меті його застосування та повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним його обставинам, обставинам, що пом`якшують покарання та обтяжують його, даним про особу обвинуваченого.

Призначаючи покарання як кару суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України, враховує, що призначення покарання у виді штрафу з позбавленням військового звання буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого і запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_6 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 410 КК України та призначити йому покарання із застосуванням положень ч. 1 ст. 69 КК України у виді штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 51 000 гривень 00 копійок.

На підставі ст. 54 КК України за вчинення особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 410 КК України, як додаткове покарання позбавити ОСОБА_6 військових звань «молодший лейтенант» та «лейтенант».

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно, після його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1