Єдиний унікальний номер № 375/949/23
Провадження № 1-кп/375/93/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2023 року смт Рокитне

Рокитнянський районний суд Київської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Рокитне обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0002259, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 травня 2023 року, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Рокитне Рокитнянського району Київської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, з професійно-технічною освітою, не працюючого, РНОКПП НОМЕР_1 , раніше судимого:

17 березня 2015 року Рокитнянським районним судом Київської області за частиною 2 статті 185, частиною 3 статті 185, частиною 2 статті 289, статтею 70 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнився 02 лютого 2018 року по відбуттю покарання;

25 травня 2018 року Рокитнянським районним судом Київської області за частиною 2 статті 289 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнився 06 березня 2023 року по відбуттю покарання,

у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених частиною четвертою статті 185 та частиною другою статті 289 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У провадження Рокитнянського районного суду Київської області перебуває затверджений прокурором у кримінальному провадженні - начальником Рокитнянського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002259, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 травня 2023 року, по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених частиною четвертою статті 185 та частиною другою статті 289 КК України.

Разом з обвинувальним актом до суду надійшла угода про визнання винуватості, укладена 25 травня 2023 року між прокурором у кримінальному провадженні - начальником Рокитнянського відділу Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 та на той час підозрюваним ОСОБА_4 , за участю захисника - адвоката ОСОБА_5 .

Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 01 червня 2023 року проведення підготовчого засідання призначено на 14 годину 00 хвилин 06 червня 2023 року.

За клопотанням прокурора проведення підготовчого судового засідання, призначеного на 06 червня 2023 року відкладено до 14 години 21 червня 2023 року.

У зв`язку з неявкою у судове засідання потерпілих, підготовчий розгляд справи відкладено до 13 години 30 хвилин 13 липня 2023 року.

У підготовчому судовому засіданні, призначеному на 13 липня 2023 року обвинувачений ОСОБА_4 просив не затверджувати раніше укладену ним угоду про визнання винуватості.

З огляду на викладене, суд перейшов до підготовчого розгляду справи. Однак, у зв`язку з неявкою у судове засідання потерпілого ОСОБА_6 , за клопотанням прокурора підготовче судове засідання відкладено до 09 години 40 хвилин 14 липня 2023 року.

Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 14 липня 2023 року підготовче провадження закінчено та кримінальне провадження призначене до судового розгляду на 10 годину 00 хвилин 24 липня 2023 року.

У судовому засіданні, призначеному на 24 липня 2023 року ухвалено застосувати загальний порядок розгляду провадження, зокрема по кожному епізоду допитати потерпілих, свідків та дослідити інші матеріали справи.

У судових засіданнях було допитано обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , досліджені зібрані у кримінальному провадженні докази.

Однак, до матеріалів кримінального провадження не приєднані та не досліджені у судовому засіданні матеріали, які характеризують особу підсуднього ОСОБА_4 , також у кримінальному провадженні не проведені судові дебати.

В судовому засіданні, призначеному на 03.10.2023 прокурор змінив обвинувачення, що стосується кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України, оскільки під час оголошення обвинувального акту в суді встановлено, що під час його складення допущено описку, та вказано кваліфікуючу ознаку крадіжки - проникнення на територію. При цьому, диспозиція частини 3 ст. 185 КК України містить такі кваліфікуючі ознаки як крадіжка, поєднана з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище або що завдала значної шкоди потерпілому. Водночас такої кваліфікуючої ознаки як проникнення на територію стаття 185 КК України не містить.

Таким чином, виникла необхідність змінити обвинувачення вказавши в новому обвинувальному акті кваліфікацію дій ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України як вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище, вчинене в умовах воєнного стану, тобто як вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

Статтею 338 КПК України передбачено, що з метою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення прокурор має право змінити обвинувачення, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа.

Дійшовши до переконання, що обвинувачення потрібно змінити, прокурор після виконання вимог статті 341 цього Кодексу складає обвинувальний акт, в якому формулює змінене обвинувачення та викладає обґрунтування прийнятого рішення. Копії обвинувального акта надаються обвинуваченому, його захиснику, потерпілому, його представнику та законним представникам, а також представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Обвинувальний акт долучається до матеріалів кримінального провадження.

Суд роз`яснює обвинуваченому, що він буде захищатися в судовому засіданні від нового обвинувачення, після чого відкладає розгляд не менше ніж на сім днів для надання обвинуваченому, його захиснику можливості підготуватися до захисту проти нового обвинувачення. За клопотанням сторони захисту цей строк може бути скорочений або продовжений. Після закінчення цього строку судовий розгляд продовжується.

Враховуючи зміну обвинувачення в суді, суд роз`яснив обвинуваченому, що він буде захищатися проти нового обвинувачення у зв`язку з чим судове засідання відкладено до 09 години 30 хвилин 16 жовтня 2023 року.

Оскільки, відповідно до ухвали Рокитнянського районного суду Київської області від 08 серпня 2023 року обвинуваченому ОСОБА_4 було продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 06 жовтня 2023 року включно, а наступне судове засідання відкладено на дату поза межами дати застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Прокурор підтримав вказане клопотання, посилаючись на те, що ризики, передбачені пунктами 1, 5 частини 1 статті 177 КПК України, враховані слідчим суддею Білоцерківського міськрайонного суду Київської області при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_4 та суддею Рокитнянського районного суду Київської обалсті при продовженні останньому строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, і які на даний час не зменшились та продовжують існувати, а саме: обвинувачений може переховуватися від суду, оскільки обвинувачується у вчиненні двох умисних тяжких злочинів, за які передбачене покарання у виді позбавлення волі строком до восьми років, що може призвести до уникнення кримінальної відповідальності; може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки він був неодноразово судимим, маючи не зняту та не погашену в законному порядку судимість на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та упродовж двох місяців після звільнення з місць позбавлення волі у зв`язку з відбуттям покарання, вчинив нові два злочини проти власності, що вказує на те, що обвинувачений перебуваючи на волі може й надалі вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Також щодо обвинуваченого ОСОБА_4 є неможливим застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки з огляду на відсутність осіб, які б відповідали вимогам статті 180 КПК україни та могли бути поручителями.

Застосування запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання, застави та домашнього арешту щодо ОСОБА_4 не забезпечить дієвості кримінального провадження та виконання процесуальних обов`язків ОСОБА_4 з огляду на наявність високого ступеню ризику ухилятись від суду а також вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти задоволення заявленого прокурором клопотання про продовження йому строку тримання під вартою та просив застосувати щодо нього запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі, застосувавши запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 підтримав позицію свого підзахисного та заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження обраного відносно його підзахисного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Вважав за можливе застосувати до його підзахисного запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Враховуючи, що суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав, при вирішенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого, вислухавши думку учасників кримінального провадження, проаналізувавши обвинувальний акт, приходить до наступного.

Відповідно до вимог статті 350 КПК України, клопотання учасників судового провадження розглядаються судом після того, як буде заслухана думка щодо них інших учасників судового провадження, про що постановляється ухвала. Відмова в задоволенні клопотання не перешкоджає його повторному заявленню з інших підстав.

Так, строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 закінчується 06.10.2023, а розглянути та прийняти рішення по справі до вказаного строку не представляється можливим, тому виникло питання про доцільність продовження дії обраного запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у виді тримання під вартою.

Враховуючи характер інкримінованих обвинуваченому злочинів за частиною четвертою статті 185 та за частиною другою статтті 289 КК України, які відповідно до частини 5 статті 12 КК України відносяться до тяжких злочинів та враховуючи дані про особу обвинуваченого, а також те, що відповідно до чатини 3 статті 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показах, які він безпосередньо отримав під час судового засідання, суд приходить до висновку, що продовжують існувати ризики та обставини, передбачені статтями 177, 178 КПК України, для продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Суд приходить до висновку, що достатньо підстав вважати, що в діях ОСОБА_4 наявні ризики, передбачені пунктами 1 та 5 частини 1 статті 177 КПК України:

- переховуватися від суду, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні умисних тяжких злочинів проти власності, за вчинення яких останньому загрожує реальна міра покарання, передбачена Кримінальним кодексом України у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років. Крім того, ОСОБА_4 не працевлаштований, всього кілька місяців як звільнився з місць позбавлення волі де відбував покарання за попереднім вироком, не має міцних соціальних зв`язків, що будуть утримувати його від переховування, що свідчить про те, що обвинувачений ОСОБА_4 буде ухилятися від суду;

- вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, маючи не зняту та не погашену в законному порядку судимість на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та упродовж двох місяців після звільнення з місць позбавлення волі по відбуттю покарання вчинив два нові злочини проти власності, що свідчить про те, що ОСОБА_4 перебуваючи на волі може вчинити інші кримінальні правопорушення.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого судом, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено, а також не обґрунтована можливість обрання іншого запобіжного заходу не пов`язаного з тримання під вартою.

Так, щодо обвинуваченого ОСОБА_4 є неможливим застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки з огляду на відсутність осіб, які б відповідали вимогам статті 180 КПК україни та могли бути поручителями.

Застосування запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання, застави та домашнього арешту щодо ОСОБА_4 не забезпечить дієвості кримінального провадження та виконання процесуальних обов`язків ОСОБА_4 з огляду на наявність високого ступеню ризику ухилятись від суду а також вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Отже, відносно питання того чи є можливим уникнення наявним ризикам шляхом обрання іншого запобіжного заходу, то суд враховуючи фактори пов`язані з характером вказаної особи, його моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій особа піддається кримінальному переслідуванню, вважає недостатнім застосуванням більш м`якого запобіжного заходу для запобігання наявних ризиків.

Приймаючи рішення про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, суд вважає необхідним обрати щодо обвинуваченого винятковий вид запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення відсутності визначених вище ризиків.

Відповідно до частини 3 статті 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Згідно з частиною 1 статті 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Відповідно до частини 3 статті 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно з пунктом 2 частини 5 статті 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, обвинуваченому ОСОБА_4 має бути визначений розмір застави, як альтернативний запобіжний захід від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і перелік обов`язків, які передбачені статтею 194 КПК України та які будуть застосовані до нього в разі внесення застави.

Суд враховує усі вище наведені обставини та зважаючи на них, вважає, що ОСОБА_4 має бути визначена застава, передбачена пунктом 2 частини 5 статті 182 КПК України, у розмірі 40 (сорока) прожиткових мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" від 03 листопада 2022 року № 2710-IX, прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня становить 2 684 гривні. Отже, розмір застави становить 107 360 грн.

Згідно з частиною 5 статті 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме:

1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;

5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом;

6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності;

7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання;

8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

9) носити електронний засіб контролю.

Отже, суд вважає, що з огляду на дані про особу ОСОБА_4 ступінь установленого ризику, прокурором доведена необхідність покладення на останнього обов`язків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 8 частини 5 статті 194 КПК України.

Суд також враховує те, що будь-які дані, які б свідчили про неможливість тримання ОСОБА_4 , під вартою, сторонами кримінального провадження не надавалися.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 176-178, 183-184, 193-194, 350, 369-372, 474 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому у кримінальному провадженні №0002259, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 травня 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 185 та частиною другою статті 289 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк 60 (шістдесят) днів, а саме з 03 жовтня 2023 по 01 грудня 2023 року включно.

Визначити ОСОБА_4 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 107 360 грн.

У разі внесення застави у визначеному судом розмірі звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена обвинуваченим, так і іншою фізичною чи юридичною особою (заставодавцем).

Обвинувачений або заставодавець мають право внести заставу в будь-який момент протягом строку дії ухвали.

В разі внесення застави, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) прибувати до Рокитнянського районного суду Київської області за першою вимогою;

2) не відлучатись з Білоцерківського району Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У разі внесення застави, встановити двохмісячний строк дії покладених судом обов`язків, починаючи з дня внесення застави.

Ухвала суду в частині обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором протягом п`яти днів з дня її оголошення, безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала суду в іншій частині оскарженню не підлягає. Заперечення щодо неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною 1 статті 392 КПК України.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити обвинуваченому та направити сторонам.

Повний текст ухвали проголошений 03 жовтня 2023 року.

Головуюча суддя ОСОБА_10