Справа №585/1069/22 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/235/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних провадженнях
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7 ,

засудженого - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в місті Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 14 червня 2022 року, якою на підставі ч. 5 ст. 72 КК України (у редакції Закону України № 838 - VIII від 26.11.2015 року) засудженому ОСОБА_8 у строк відбування покарання зараховано строк попереднього ув`язнення, із розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 2 (два) дні позбавлення волі, -

ВСТАНОВИЛА:

До Роменського міськрайонного суду Сумської області звернувся засуджений ОСОБА_8 з клопотанням про застосування до нього дії частини 5 статті 72 КК України у редакції Закону України № 838 - VIII від 26.11.2015 року «Про внесення зміни до кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» та зарахування строку попереднього ув`язнення.

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 14 червня 2022 року вказане клопотання задоволено частково. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України ( у редакції Закону України № 838 - VIII від 26.11.2015 року) засудженому ОСОБА_8 у строк відбування покарання за вироком Апеляційного суду Одеської області від 29.12.2008 року, зараховано строк попереднього ув`язнення у період з 26.02.2008 року та до набрання вироком законної сили згідно ухвали Верховного Суду України, до 14.07.2009 року включно, із розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 2 (два) дні позбавлення волі. У решті вимог за клопотанням, відмовлено.

Своє рішення суд першої інстанції вмотивував тим, що відповідно матеріалам особової справи, засуджений ОСОБА_8 продовжував утримуватися в умовах попереднього ув`язнення після 26.02.2008 року та до набрання вироком законної сили (до дня постановления ухвали Верховним Судом України), 14.07.2009 року. Таке утримання безпосередньо пов`язано із розглядом кримінального провадження за його обвинуваченням та рахується як попереднє ув`язнення згідно Закону.

У іншій частині вимог клопотання засудженого, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні, оскільки ОСОБА_8 в умовах попереднього ув`язнення, у зв`язку з розглядом кримінального провадження, надалі не утримувався та у порядку виконання вироку, що набрав законної сили, був етапований для відбування покарання до ДУ «Роменська виправна колонія (№56)».

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, засуджений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій вважаючи ухвалу суду незаконною та необґрунтованою, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою задовольнити клопотання в повному обсязі.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги засуджений вказував, що після набрання вироком законної сили (14.07.2009 року) він продовжував перебувати у слідчому ізоляторі.

Вважав, що час перебування в ізоляторі після набрання законної сили вироку суду до етапування у місце відбування покарання, підлягає зарахуванню відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України.

Заслухавши доповідь головуючого-судді, пояснення засудженого ОСОБА_8 , та його захисника які підтримали доводи апеляційної скарги та просили їх задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти вимог апеляційної скарги, та вважав, що постанову суду необхідно залишити без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Таких вимог закону суд першої інстанції в повній мірі дотримався.

Із матеріалів провадження вбачається, що вироком Апеляційного суду Одеської області від 29.12.2008, ОСОБА_8 було засуджено за п.п.1,6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ст.70, ст. 71 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна. Строк відбуття покарання ОСОБА_8 постановлено рахувати з 26 лютого 2008 року, з моменту фактичного затримання.

Ухвалою Верховного Суду України від 14.07.2009 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на вирок Апеляційного суду Одеської області від 29.12.2008 року - залишено без задоволення, а вирок Апеляційного суду Одеської області від 29 грудня 2008 року - без зміни.

Питання про зарахування строку попереднього ув`язнення вказаною вище ухвалою не вирішувалось.

При цьому, засуджений ОСОБА_8 , звертаючись до суду за місцем відбування покарання, просив врахувати йому строк попереднього ув`язнення з дати затримання - 26.02.2008 до дати фактичного етапування до виправної колонії - 13.03.2010.

Відповідно до абзацу 1 ч. 5 ст. 72 КК України (у редакції Закону України № 838-VIII«Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року) зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднім ув`язненням є запобіжний захід, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

При цьому в розумінні ч. 5 ст. 72 КК України (у редакції від 26 листопада 2015 року) у строк попереднього ув`язнення включається строк:

а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду;

б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання;

в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження;

г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи;

ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Окрім цього, зміст абзацу 1 ч. 5 ст. 72 КК України (у редакції від 26 листопада 2015 року) вказує на те, що вказана норма визначає правила зарахування у строк покарання строку саме попереднього ув`язнення, а не будь-якого періоду перебування особи в установах попереднього ув`язнення.

При цьому вказівка в пункті «ґ» ч.5 ст.72 КК України (у редакції від 26 листопада 2015року) на те, що у строк попереднього ув`язнення включається строк «перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження», стосується випадків, коли особа, яка відбуває покарання, до якого вона була засуджена в іншому кримінальному провадженні (іншій кримінальній справі), залишається в установі попереднього ув`язнення або тимчасово переводиться до неї з метою участі в слідчих діях або судовому розгляді нового кримінального провадження, що прирівнюється до попереднього ув`язнення в межах цього нового кримінального провадження до набрання вироком законної сили.

Разом з тим, положення пункту «ґ» ч. 5 ст. 72 КК України (у редакції від 26 листопада 2015 року) не поширюються на час перебування особи в установі попереднього ув`язнення після набрання вироком законної сили, у тому числі у зв`язку з участю в касаційному розгляді відповідного кримінального провадження, у судових засіданнях щодо розгляду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, щодо роз`яснення судового рішення чи виправлення в ньому описки, а також щодо вирішення інших питань, що виникають на стадії виконання вироку, адже після набрання вироком законної сили ув`язнення вже не є попереднім.

Вказане повністю узгоджується із висновком, викладеним у Постанові Верховного Суду від 26.02.2020 року в справі №497/349/16-к провадження № 51-6198 км 18.

Таким чином, при вивченні матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_8 , судом першої інстанції було встановлено, що останній продовжував утримуватися в умовах попереднього ув`язнення після 26.02.2008 року та до набрання вироком законної сили (до дня постановлення ухвали Верховним Судом України) до 14.07.2009 року, а тому, суд дійшов правильного висновку про те, що вказане підтверджується матеріалами особової справи та таке утримання безпосередньо пов`язано із розглядом кримінального провадження за його обвинуваченням та рахується як попереднє ув`язнення згідно Закону, та підлягає врахуванню до загального строку відбування покарання за правилами, передбаченими ч.5 ст. 72 КК України (в редакції Закону №838-VIII від 26.11.2015 року).

У іншій частині вимог, про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання засудженому до 13.03.2010 року, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що у цій частині клопотання задоволенню не підлягає, оскільки ОСОБА_8 в умовах попереднього ув`язнення, у зв`язку із розглядом кримінального провадження, надалі не утримувався та у порядку виконання вироку, що набрав законної сили, був етапований для відбування покарання до ДУ «Роменська виправна колонія (№56)». З вказаним погоджується і колегія суддів.

Таким чином, доводи викладені в апеляційній скарзі засудженого ОСОБА_8 є безпідставними, які не ґрунтуються на вимогах закону.

Крім цього, вказані доводи апеляційної скарги щодо зарахування засудженому ОСОБА_8 строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання вже були предметом дослідження в суді першої інстанції, і викладені належним чином в оскаржуваній ухвалі.

Враховуючи вищевикладене, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування оскаржуваної ухвали, при апеляційному розгляді не встановлено.

З врахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 слід залишити без задоволення, а ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 14 червня 2022 року без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 14 червня 2022 року, якою клопотання засудженого ОСОБА_8 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання, із розрахунку 01 (один) день попереднього ув`язнення за 2 (два) дні позбавлення волі, задоволено частково, залишити без зміни, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4