Справа № 309/3112/23
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.07.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді судове провадження 11-сс/4806/378/23 за апеляційною скаргою прокурора Хустської окружної прокуратури на ухвалу слідчого судді Хустського районного суду Закарпатської області від 04.07.2023.

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Хустського РУП ГУ НП України в Закарпатській області про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, без застосування електронного засобу контролю на строк, до 04.09.2023, щодо:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, несудимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, в кримінальному провадженні № 0000347 від 02.06.2023.

Цією ж ухвалою на підозрюваного ОСОБА_6 на період дії запобіжного заходу покладенообов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за кожною вимогою; цілодобово не залишати місце постійного проживання, а саме будинок АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Клопотання слідчий обґрунтував тим, СВ Хустського РУП ГУ НП України в Закарпатській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000347 від 02.06.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , у невстановленому досудовим розслідуванням місці та часі, діючи умисно з метою протиправного збагачення, без передбаченого законом дозволу, визначеного п. 12 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, травматичної і холодної зброї, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998 (далі Інструкції), незаконно придбав у невстановлених досудовим розслідуванням осіб корпус ручної осколкової гранати РГД-5 (виготовлений промисловим способом) та предмет з маркуванням «УЗРГМ-2», який є засобом для ініціювання вибуху, а саме запалом УЗРГМ-2 (виготовлений промисловим способом) та відноситься до категорії вибухових пристроїв, добре усвідомлюючи незаконність своїх дій, незаконно, з метою подальшого збуту зберігав при собі до моменту продажу 17.06.2023 легендованій особі з анкетними даними ОСОБА_7

-2-

ОСОБА_6 17.06.2023 приблизно об 11 год 35 хв, без передбаченого законом дозволу, що визначений п. 12 Інструкції, усвідомлюючи протиправність та караність своїх дій, а також їх суспільну небезпечність, перебуваючи в м. Хусті по вул. Волошина біля мосту, що розташований над р. Ріка, маючи на меті корисливий мотив, збув за грошові кошти в сумі 5000 (п`ять тисяч) грн громадянину під легендованими анкетними даними ОСОБА_7 , зазначений корпус ручної осколкової гранати РГД-5 (виготовлений промисловим способом) та предмет з маркуванням «УЗРГМ-2», який є засобом для ініціювання вибуху, а саме запалом УЗРГМ-2 (виготовлений промисловим способом) та відноситься до категорії вибухових пристроїв.

Згідно висновку вибухово-технічної експертизи № СЕ-19/107-23/6073-ВТХ від 27.06.2023, корпус ручної осколкової гранати РГД-5 та запал для ручної гранати з маркуванням «УЗРГМ-2», у конструктивному поєднанні придатні для вибуху.

Таким чином ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

29.06.2023 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Необхідність застосування ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий мотивував наявністю обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення, тому застування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного є виправданим та необхідним. На думку слідчого, інший запобіжний захід, окрім тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_6 .

Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя вказав на те, що прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, яке є тяжким злочином. Також, відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, у даному кримінальному провадженні встановлено наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема те, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризику, зазначеного в п. 1 ч. 1 ст.177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих матеріалів сторонами кримінального провадження, оцінив у сукупності всі обставини, зокрема те, що підозрюваний ОСОБА_6 молодий за віком, несудимий, має постійне місце проживання, позитивно характеризується, що в сукупності з усвідомленням тяжкості покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, свідчить про доведеність наявності вказаного в клопотанні ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України. Разом з тим, слідчий суддя прийшов до висновку, що прокурором не доведено наявність ризиків передбачених п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також обставин, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 194 цього Кодексу, а саме недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, а тому до ОСОБА_6 застосував більш м`який запобіжний захід, у виді цілодобового домашнього арешту без застосування електронного засобу контролю, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених абзацом 1 частини 5 статті 194 КПК України.

-3-

В апеляційній скарзі прокурор Хустської окружної прокуратури просить скасувати ухвалу слідчого судді від 04.07.2023 та постановити нову ухвалу про обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб. Вказує на те, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, а висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Слідчий суддя не врахував наявність ризиків, які містять достатні підстави для застосування саме цього запобіжного заходу, а саме те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за який передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років, що свідчить про наявність ризиків переховування ОСОБА_6 від слідства та суду, можливого незаконного впливу на свідків, а також вчинення іншого кримінального правопорушення.

Судове провадження розглядається за відсутності прокурора, підозрюваного та його захисника. При цьому враховується, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, а також те, що від них не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін та відомості про поважність причин їх неявки.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не булла піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження булла застосована належна правова процедура.

Цим вимогам кримінального процесуального закону ухвала слідчого судді щодо ОСОБА_6 відповідає в повній мірі.

Як вбачається з ухвали, слідчим суддею встановлено, що в провадженні СВ Хустського РУП ГУ НП України в Закарпатській області знаходяться матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 02.06.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000347, за ознаками кримінального правопорушення,передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

29.06.2023 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

04.07.2023 ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та щодо ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту без застосування засобів електронного контролю.

-4-

Згідно до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним чи обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування, або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей, чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється чи обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків зазначених у ст. 177 КПК України, ураховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі в разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

За приписами ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний ОСОБА_6 , вислухана думка прокурора, слідчого та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання при обранні запобіжного заходу.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, при судовому розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого, підстав для застосування саме такого запобіжного заходу, передбачених ст. 177 КПК України, і прийшов до обґрунтованого висновку про те, що до підозрюваного ОСОБА_6 можливо застосувати менш суворий запобіжний захід, а саме цілодобовий домашній арешт без застосування електронних засобів контролю.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що підстави і обставини, з яких слідчий суддя відмовив у задоволенні клопотання слідчого, є достатньо обґрунтованими, оскільки вони вказують на те, що слідчий у клопотанні, прокурор в суді першої інстанції в повному обсязі не довели суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_6 на свободу.

-5-

Дослідивши матеріали судового провадження та заслухавши пояснення учасників судового розгляду, слідчий суддя правильно встановив, що достатніх підстав для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу тримання під вартою немає, оскільки даних, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, з огляду на недоведеність ризиків можливого незаконного впливу на свідків чи можливого продовження злочинної діяльності та вчинення іншого кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним поводженням зі зброєю та бойовими припасами, у клопотанні не вказано та прокурором в судовому засіданні не доведено. Натомість, обставини кримінального провадження та дані про особу підозрюваного ОСОБА_6 свідчать проте, що зазначені ризики нічим не підтверджені, а одна лише тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється останній, не може вважатись виключною підставою для попереднього ув`язнення підозрюваного.

За таких обставин слідчий суддя дійшов правильного висновку про відсутність підстав для застосування виняткового запобіжного заходу, оскільки запобіжний захід у виді домашнього арешту, є необхідним і таким, що забезпечить на даному етапі досудового розслідування виконання підозрюваним ОСОБА_6 процесуальних обов`язків.

На підтвердження вказаних висновків, на думку колегії суддів, свідчить і відсутність в матеріалах провадження будь-яких даних про неналежну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_6 , яка б перешкоджала досудовому розслідуванню та встановленню істини у кримінальному провадженні щодо нього.

До того ж слідчий суддя також поклав на ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, які повинні забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків, а саме: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за кожною вимогою; цілодобово не залишати місце постійного проживання, а саме: будинок АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Висновок слідчого судді про те, що докази та обставини, зазначені у клопотанні та наведені у судовому засіданні не дають підстав застосувати щодо ОСОБА_6 винятковий запобіжний захід - тримання під вартою, ґрунтуються на матеріалах судового провадження. Така позиція слідчого судді відповідає вимогам ст. 176-178, 183, 193, 194 КПК України, що регулюють вирішення питання про обрання запобіжного заходу.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо наявності відносно підозрюваного ОСОБА_6 певних ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України, втім недостатньої їх вагомості для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Апеляційний суд, урахувавши мету й підстави застосування запобіжного заходу, наявність обґрунтованої підозри та доказів причетності ОСОБА_6 до кримінального правопорушення, його тяжкість, конкретні обставини вчиненого правопорушення, дані про особу підозрюваного, приходить до висновку, що запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту зможе запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні слідчого та виконанню покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків.

В контексті ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що серйозність обвинувачення або суворість санкції інкримінованого злочину не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою. Як зазначено в рішенні № 7064/05 від 01.06.2006 «Мамедова проти Росії - «потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

-6-

Доводи прокурора в апеляційній скарзі про незаконність ухвали слідчого судді, не дають апеляційному суду підстав для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді від 04.07.2023, оскільки при прийнятті рішення слідчим суддею були враховані всі обставини, у зв`язку з чим до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід, який на думку колегії суддів співмірний з наведеними ризиками і відповідає даним про особу підозрюваного, тяжкості злочину та його наслідкам, і підстав вважати його м`яким немає.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду апеляційної скарги, а тому колегія суддів доводи апеляційної скарги прокурора відхиляє.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційним судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Оскільки в апеляційній скарзі прокурора не доведено необхідності обмеження права ОСОБА_6 на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом України, ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини в контексті зазначеного кримінального провадження, апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді, якою до ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю без змін.

При прийнятті рішення колегія суддів також, враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду стороною обвинувачення не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки суду; а також положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора Хустської окружної прокуратури залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Хустського районного суду Закарпатської області від 04.07.2023, щодо ОСОБА_5 , - без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді