ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 679/1258/22

Провадження № 11-кп/4820/417/23

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на вирок Нетішинського міського суду Хмельницької області від 22 березня 2023 року у кримінальному провадженні №0001000, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 жовтня 2022 року (об`єднане з кримінальним провадженням №0001063 від 21 жовтня 2022 року, №0001081 від 25 жовтня 2022 року), яким ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Рівне, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 15, частиною 4 статті 185, частиною 4 статті 185, частиною 1 статті 357 КК України, та

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом обставини

Вироком Нетішинського міського суду Хмельницької області від 22 березня 2023 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.15 ч.2 ст.185 ч.4, ст.185 ч.4, ст.357 ч.1 КК України, та призначено йому покарання:

за ст.185 ч.4 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць,

за ст.15 ч.2 ст.185 ч.4 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років,

за ст.357 ч.1 КК України у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.70 ч.1 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з 22.03.2023 року.

Зараховано ОСОБА_7 в строк відбування покарання термін попереднього ув`язнення з 25 жовтня 2022 року до 21 березня 2023 року включно.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_7 до набуття вироком законної сили залишено у вигляді тримання під вартою.

Стягнуто з ОСОБА_7 в дохід держави 1510 (одну тисячу п`ятсот десять) гривень 24 копійки за проведення судової товарознавчої експертизи за №СЕ-19/123-22/8926-ТВ від 12 жовтня 2022 року.

Арешт, накладений, з метою забезпечення збереження речових доказів по справі, на тимчасово вилучене майно, а саме, на сумку марки «Fashion Jinpaidi Xiuxianxilie», навушники ТМ «TWS», модель «Pro», пристрій для паління ТМ «IQOS», модель «А1406 (3 DUO)», банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» «989274», 1 пляшку напою ТМ «Jagermeister», об`ємом 0,5 л, знято.

Питання речових доказів вирішено на підставі ст.100 КПК України.

Відповідно до вироку суду, ОСОБА_7 , в умовах воєнного стану, відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» за №64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України» за №2102-ІХ від 24 лютого 2022 року (зі змінами, внесеними Указом Президента України за №573/2022 від 12 серпня 2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України за №2500-ІХ від 15 серпня 2022 року), вчинив умисні злочини проти власності.

Так, 06 жовтня 2022 року, приблизно об 11 годині 48 хвилин, ОСОБА_7 , в умовах воєнного стану, проникнув до приміщення ТК «Лаванда», по проспекту Незалежності, 19-а, міста Нетішин, повторно, таємно викрав сумку марки «Fashion Jinpaidi Xiuxianxilie», вартістю 460 гривень, з навушниками ТМ «TWS», модель «Pro», вартістю 241 гривня 50 копійок та пристроєм для паління ТМ «IQOS», модель «А1406 (3 DUO)», вартістю 554 гривні 16 копійок, після чого, того ж дня, приблизно о 12 годині 49 хвилин, виявивши у сумці банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» « НОМЕР_1 », на ім`я потерпілого ОСОБА_8 , що є різновидом офіційного документу, який містить обов`язкові реквізити, що дають змогу ідентифікувати платіжну систему, емітента (банк) і держателя спеціального засобу, маючи умисел на викрадення документу, діючи з корисливих мотивів, з метою подальшого використання, викрав останню, плануючи, в подальшому, здійснювати розрахункові операції у торгівельній мережі, спричинивши потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду на загальну суму 1255 гривень 66 копійок.

Крім того, 25 жовтня 2022 року, приблизно о 16 годині 50 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні магазину «Продукти 1206» ТОВ «АТБ-маркет», по вулиці Михайлова, 20-22, міста Нетішин, в умовах воєнного стану, повторно, намагався таємно викрасти пляшку напою ТМ «Jagermeister», об`ємом 500 мл, вартістю 427 гривень 90 копійок, але, пройшовши повз касової зони, тобто, виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, на виході із торгівельного комплексу, був зупинений працівниками охорони мережі, у зв`язку з чим, кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_7 скоїв кримінальні правопорушення, передбачені ст.15 ч.2 ст.185 ч.4, ст.185 ч.4, ст.357 ч.1 КК України, а саме:

таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчиненому повторно, з проникненням у інше приміщення, в умовах воєнного стану (ст.185 ч.4 КК України),

закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану (ст.15 ч.2 ст.185 ч.4 КК України),

викрадення офіційного документу, з корисливих мотивів (ст.357 ч.1 КК України).

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В поданій апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 просить змінити вирок Нетишинського міського суду Хмельницької області від 22 березня 2023 року, визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.15 ч.2, ст.185 ч.4, ст.185 ч.4 КК України, та призначити йому покарання за ст.185 ч.4 КК України із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки і один місяць, за ст.15 ч.2, ст.185 ч.4 КК України із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки, за ст.357 ч.1 КК України у виді трьох років обмеження волі, на підставі ст.70 ч.1 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк три роки один місяць.

На його думку, судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому, безпідставно не застосовано вимоги ч.1 ст.69 КК України, як на тому наголошував захист в судових дебатах.

Зазначає, що обрана міра покарання не відповідає особі обвинуваченого та тяжкості злочину.

Висновки суду, викладені у даному судовому рішенні, частково не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження виходячи з наступного.

В якості обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , згідно ст. 66 КК України судом визнано щире каяття, визнання вини, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, повне відшкодування заподіяної шкоди та наявність на утриманні дітей неповнолітнього віку.

Таким чином, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відсутність обтяжуючих обставин та тяжких наслідків від скоєного, з урахуванням особи ОСОБА_7 , були підстави призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.4 ст. 185 КК України, або перейти до іншого, більш, м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції цієї статті.

Позиції учасників судового провадження

Захисник у судовому засіданні підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити в повному обсязі, застосувати вимоги ст.69 КК України. Вирок змінити, призначивши ОСОБА_7 покарання за ст.185 ч.4 КК України із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки і один місяць, за ст.15 ч.2, ст.185 ч.4 КК України із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки, за ст.357 ч.1 КК України у виді трьох років обмеження волі, на підставі ст.70 ч.1 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк три роки один місяць.

Обвинувачений ОСОБА_7 , який утримується під вартою, був належним чином повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду через начальника установи, клопотань про бажання брати участь у апеляційному розгляді від нього не надходило, його участь у апеляційному розгляді не є обов`язковою, тому апеляційний розгляд проведено за його відсутності, відповідно до вимог ч.4 ст.401 та ч.4 ст.405 КПК України.

Потерпілий ОСОБА_8 у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду, поважних причин неприбуття не повідомив, що не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду, відповідно до вимог ч.4 ст.405 КПК України.

Прокурор у судовому засіданні просив залишити без змін вирок суду першої інстанції, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_6 без задоволення, оскільки суд першої інстанції з урахуванням всіх обставин по справі постановив законне і обґрунтоване рішення, призначивши обвинуваченому покарання у фактично у мінімальних межах санкції відповідної статті кримінального кодексу, відсутні підстави для застосування вимог частини 1 статті 69 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника, який підтримав подану апеляційну скаргу, думку прокурора, який просив залишити апеляційну скаргу захисника обвинуваченого без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви суду

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції, викладені у вироку в частині доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень за обставин, наведених у вироку, правильність кваліфікації його дій за частиною 4 статті 185, частиною 2 статті 15, частиною 4 статті 185, частиною 1 статті 357 КК України, у поданій апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому судом апеляційної інстанції, відповідно до вимог частини 1 статті 404 КПК України, вирок у цій частині не перевірявся.

В апеляційній скарзі захисник ставить питання про суворість призначеного ОСОБА_7 покарання, просить вирок змінити та призначити ОСОБА_7 покарання за ч.4 ст.185 та частиною 2 статті 15 частини 4 статті 185 КК України із застосуванням ч.1 ст.69 КК України.

Колегія суддів не може погодитися з вказаними апеляційними доводами захисника та вважає, що суд першої інстанції при вирішенні питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, його виду та розміру, керувався положеннями статей 50, 65-67 КК України, роз`ясненнями, що містяться у п.1-3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року та належним чином врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також конкретні обставини його вчинення, його наслідки, інформацію про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, що в сукупності послужило підставою до прийняття судом рішення про призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за частиною 4 статті 185 КК України у виді 5 років 1 місяць позбавленням волі, за частиною 2 статті 15 частиною 4 статті 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років, вказаний розмір покарання фактично є мінімальним, передбаченим санкцією ч.4 ст.185 КК України. Призначене судом покарання є справедливим, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження у майбутньому нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до статті 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Згідно зі статтею 65 КК України суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. При цьому особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Досліджуючи інформацію про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Призначення покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер кримінального правопорушення, обставини справи, особу винного, а також обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Колегія суддів уважає, що при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 вказані вимоги кримінального закону судом першої інстанції дотримані в повному обсязі, а висновки суду належним чином вмотивовані.

Так, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, його виду та розміру, суд першої інстанції врахував, що обвинувачений ОСОБА_7 скоїв умисні кримінальні правопорушення, два з яких, відповідно до положень ст.12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів, є корисливими та вчиненими проти власності, особу винного, який не працює, має постійне місце проживання, за місцем проживання негативно характеризується, вибачився за скоєне, визнавши обставинами, що пом`якшують покарання щире каяття, визнання вини, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, наявність на утриманні трьох дітей неповнолітнього віку, відсутність претензій потерпілих та їхню позицію щодо покарання, обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Враховуючи наведене та суспільну небезпеку протиправних діянь, корисливий мотив вчинених дій, обставини інкримінованих кримінальних правопорушень, в тому числі, і суму заподіяної майнової шкоди, повне відшкодування останньої, а також, враховуючи данні про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , враховуючи обставини, що пом`якшують покарання, а також відсутність тяжких наслідків від скоєного та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого і перевиховання можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства та призначив покарання за вчинені ним тяжкі злочини у виді позбавлення волі, в межах санкції ч.4 ст.185 КК України, що, на переконання суду, відповідно до вимог ст.65 КК України, буде необхідним й достатнім для досягнення мети виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, оскільки, покарання, на підставі положень ст.50 КК України, має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.

Доводи захисника, що суд першої інстанції належним чином не врахував особу обвинуваченого ОСОБА_7 , відсутність обтяжуючих обставин, відсутність тяжких наслідків від скоєного, активне сприяння розкриттю кримінальних злочинів, щире каяття, думку потерпілого ОСОБА_8 та представника потерпілого ТОВ «АТБ-маркет» у наданих до суду заявах, які на призначенні обвинуваченому суворого покарання не наполягали, повне відшкодування заподіяної шкоди, наявність на утриманні неповнолітніх дітей, що в сукупності вказані обставини були підставами для застосування вимог ст.69 КК України та призначення ОСОБА_7 покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.4 ст.185 КК України, колегія суддів уважає безпідставними з огляду на наступне.

За змістом частини 1 статті 69 КК України рішення про призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, суд може прийняти лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, умотивувавши своє рішення, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

При визначенні поняття та змісту обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд має виходити з системного тлумачення статей 66 та 69 КК України та тих статей Особливої частини Кодексу, що визначають певні обставини, як ознаки привілейованих складів злочину, що істотно зменшують їх суспільну небезпечність, наслідком чого є зниження ступеню тяжкості вчиненого злочину. Ці обставини в своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим.

Відповідно до статті 414 КПК України невідповідним тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанцій, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Кримінальний закон передбачає у виключних випадках можливість застосування положення ст. 69 КК України лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Суд, застосовуючи положення ст. 69 КК України при призначенні покарання, зобов`язаний не лише перерахувати обставини, що його пом`якшують, а й обґрунтувати яким чином такі обставини істотно знизили чи мали би знизити ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Висновки колегії суддів абсолютно узгоджуються з правовою позицією Верховного суду, викладеної постанові від 03.02.2021, у справі № 629/2739/18, провадження № 51-3479 км 20, відповідно до якої частина 1 статті 69 КК України надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Тобто такі обставини або сукупність обставин мають одночасно відповідають двом умовам: вони визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи.

В той час, встановлені у даному кримінальному провадженні обставини, що пом`якшують покарання визнання вини, щире каяття, активне сприяння обвинуваченого у розкритті злочину, відшкодування збитків за своєю суттю не є тими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим умисних корисливих злочинів проти власності. Їх наявність сама по собі не тягне за собою безумовного застосування ст.69 КК України та призначення обвинуваченому покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті кримінального закону.

Крім того, таке рішення приймається не тільки за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання, як помилково вважає сторона захисту, а й з урахуванням особи винного, який неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, судимості не зняті та не погашені, після невеликого проміжку часу від дня відбування покарання за попереднім вироком суду, він знову вчинив тяжкий корисливий злочин, в умовах воєного стану, в тому числі і пов`язаний із проникненням у приміщення, наведені обставини дають підстави вважати про схильність обвинуваченого до вчинення правопорушень, відсутність позитивних змін у його поведінці, про його явне та свідоме небажання ставати на шлях виправлення.

Встановлені обставини дають підстави колегії суддів вважати, що призначення ОСОБА_7 покарання нижчого від найнижчої межі, передбаченої у санкції частини 4 статті 185 КК України не сприятиме виправленню обвинуваченого, а також може створити у обвинуваченого та інших осіб схильність до вчинення аналогічних злочинів, хибне уявлення про безкарність за вчинення злочинів, і не буде запобігати вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Таким чином, зважаючи на обставини справи, враховуючи зазначені вище факти, характеристику особи обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів вважає обране обвинуваченому покарання необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому підстав вважати призначене покарання несправедливим через його суворість та пом`якшення цього покарання, із застосуванням положень ч.1 ст. 69 КК України, про що ставиться питання в апеляційній скарзі захисника, не вбачає.

Враховуючи наведене, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 .. Судом першої інстанції матеріальний закон застосований правильно, винесено законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при постановленні вироку не встановлено, апеляційних підстав для зміни вироку суду першої інстанції та призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч.4 ст.185 та ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України із застосуванням ч.1 ст.69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.4 ст.185 КК України, колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Нетішинського міського суду Хмельницької області від 22 березня 2023 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3