Справа № 720/561/23
Провадження № 1-кп/720/93/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2023 року Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Новоселиця кримінальне провадження № 0000036 від 27 лютого 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, розведеного, із середньо-спеціальною освітою, працюючого доярем ДП «М`ясо Буковини», раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

16 лютого 2023 року приблизно о 10 годині 30 хвилин ОСОБА_6 перебуваючи в будинку по АДРЕСА_1 , під час раптово виниклого словесного конфлікту із ОСОБА_5 , переслідуючи умисел направлений на спричинення їй тілесних ушкоджень, розуміючи характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, тримаючи в правій руці металеву форму для випічки умисно наніс ОСОБА_5 один удар по задній частині голови від чого остання впала на підлогу та продовжуючи свій намір на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , наніс їй ще два удари кулаками в область тулубу. Після вказаного, ОСОБА_6 зайшов до спальної кімнати, а за ним потерпіла із металевою формою для випікання в руці. ОСОБА_6 побачивши вказане, штовхнув ОСОБА_5 на підлогу, вирвав металеву форму та наніс нею останній ще один удар по передпліччю правої руки, внаслідок чого спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді синців: на задній поверхні правого передпліччя у нижній третині; на задній поверхні грудної клітки зліва у проекції 2-3 - го ребер по середньо-лопатковій лінії; на задній поверхні лівого стегна у середній третині, які відносяться до легкого тілесного ушкодження, та синець в правій орбітальній ділянці й струс головного мозку, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_6 винним себе визнав повністю та показав, що 16 лютого 2023 року приблизно о 10 годині 30 хвилин перебуваючи в будинку по АДРЕСА_1 , під час словесного конфлікту із співмешканкою ОСОБА_5 , вдарив її металевою формою для випічки по голові від чого остання впала на підлогу, після чого наніс їй ще два удари кулаками в область тулубу. В подальшому він зайшов до спальної кімнати будинку, а за ним потерпіла із металевою формою для випікання в руці де він штовхнув ОСОБА_5 на підлогу, вирвав металеву форму та наніс нею ще один удар по передпліччю правої руки. У вчиненому розкаявся.

Крім визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, його вина у нанесенні потерпілій ОСОБА_5 легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я, повністю доказана показами потерпілої, свідків та письмовими доказами справи.

Так, потерпіла ОСОБА_5 показала суду, що 16 лютого 2023 року перебуваючи в будинку по АДРЕСА_1 , під час раптово виниклого словесного конфлікту, її співмешканець ОСОБА_6 наніс їй декілька ударів металевою формою від випічки по голові та рукою по тулубу. Обвинувачення підтримала, просила покарати обвинуваченого на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_7 показав суду, що є сином потерпілої ОСОБА_5 , яка 18 лютого 2023 року розповіла йому, що 16 лютого 2023 року була побита співмешканцем ОСОБА_6 , про що свідчило наявний у потерпілої синець на обличчі та інші тілесні ушкодження.

Свідок ОСОБА_8 показав суду, що 16 лютого 2023 року був у обвинуваченого в с. Зелений Гай Чернівецького району, під чого останній щось крикнув в будинку, проте конфлікту між обвинуваченим та потерпілою не бачив.

З висновку судово-медичної експертизи № 19 екс-Н від 01 березня 2023 року вбачається, що потерпілій ОСОБА_5 були спричиненні тілесні ушкодження у вигляді синців: на задній поверхні правого передпліччя у нижній третині; на задній поверхні грудної клітки зліва у проекції 2-3 - го ребер по середньо-лопатковій лінії; на задній поверхні лівого стегна у середній третині, які відносяться до легкого тілесного ушкодження, та синець в правій орбітальній ділянці й струс головного мозку, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я.

З протоколу огляду місця події від 02 березня 2023 року вбачаться, що на місці події в будинку по АДРЕСА_1 була виявлена та вилучена металева форма для випічки, якою обвинувачений наніс потерплій тілесні ушкодження.

З протоколу проведення слідчого експерименту від 04 березня 2023 року слідує, що обвинувачений показав на місці в будинку по АДРЕСА_1 обставини при яких наніс потерплій тілесні ушкодження за допомогою металевої форми для випічки.

Суд, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, вважає, що вина обвинуваченого у нанесенні 16 лютого 2023 року тілесних ушкоджень потерпілій повністю доказана та його дії вірно кваліфіковані органом досудового розслідування за ст. 125 ч. 2 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

При вирішенні питання про призначення покарання суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступень тяжкості вчиненого правопорушення, дані про винну особу, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Слід зазначити, що призначене судом покарання має відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливати з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.п. 2, 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання - особам, які вперше вчинили злочини, і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно роз`ясненням, викладених у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» при призначенні покарання за кримінальні правопорушення проти здоров`я особи відповідно до статей 65-69 КК України поміж іншого, суди мають врахувати сукупність усіх обставин, що характеризують кримінальне правопорушення (форма вини, мотив, спосіб, характер вчиненого діяння, ступень здійснення злочинного наміру, тяжкість наслідків тощо), особу винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, суд враховує, що обвинувачений вчинив кримінальний проступок, вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується по місцю проживання, не перебуває на обліку у лікаря психіатра, а перебуває на обліку у лікаря нарколога.

Суд відповідно до ст. 66 КК України визнає обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого активне сприяння розкриттю кримінального проступку та його щире каяття, яке виразилось у тому, що він визнав свою вину та щиро жалкує про скоєння ним кримінального правопорушення, як на досудовому слідстві так і в суді давав правдиві покази, які сприяли суду встановити істину по справі.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України є вчинення кримінального правопорушення відносно особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

Слід зазначити, що законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання, спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання.

Відповідне положення міститься у постанові КЦС ВС від 23 квітня 2020 року у справі № 686/8440/16-ц.

Також, в даному випадку слід врахувати положення ст.ст. 1, 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», відповідно до яких під домашнім насильством слід розуміти діяння фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (перебували) у шлюбі.

Допитані в судовому засіданні як обвинувачений, так і потерпіла, підтвердили, що станом на час вчинення інкримінованого обвинуваченому кримінального проступку 16 лютого 2023 року, вони спільно проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, а тому були пов`язані спільним побутом і взаємними правами й обов`язками осіб, які об`єдналися для спільного проживання.

За вказаних обставин, суд погоджується із позицією прокурора про те, що вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення відносно особи, з якою він перебував у сімейних відносинах, є обставиною яка обтяжує його покарання.

При призначенні покарання суд враховує, що потерпілій завдано фізичне насильство, обвинувачений на час судового розгляду не примирився із потерпілою, не вибачився перед останньою, не намагався іншим чином загладити свою провину, внаслідок чого остання підтримує пред`явлене обвинувачення та просила його покарати за вчинені відносно неї протиправні дії.

Приймаючи до уваги у сукупності ступень тяжкості вчиненого кримінального проступку, дані про винну особу, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд вважає за доцільне призначити обвинуваченому міру покарання, необхідну і достатню для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, у виді громадських робіт.

Що стосується доводів сторони захисту, то із урахуванням вищевикладеного, суд не вбачає підстав для призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу, який є найм`якішим видом покарання з числа, передбачених ч. 2 ст. 125 КК України.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 370, 371, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт строком на 200 (двісті) годин.

Речовий доказ кримінального провадження - металеву форму для випічки, чорного кольору, яка зберігається у відділенні № 6 (м. Новоселиця) Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області, після набрання вироком законної сили, повернути власнику ОСОБА_5 .

На вирок може бути подана апеляція до Чернівецького апеляційного суду через Новоселицький районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1