Справа № 277/469/23
УХВАЛА

"02" травня 2023 р. смт Ємільчине

Слідчий суддя Ємільчинського районного суду Житомирської області ОСОБА_1

за участю секретаря с/з ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Ємільчине клопотання слідчого СВ відділення поліції №1 Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_4 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000065 від 21.04.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України, про арешт майна

В С Т А Н О В И В:

До Ємільчинського районного суду Житомирської області надійшло вищевказане клопотання, в якому слідчий просить накласти арешт на предмет, зовні схожий на ніж, який під час огляду місця події добровільно видав ОСОБА_5 та який є речовим доказом в кримінальному провадженні.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що 21.04.2023 року в період часу з 12 год. 02 хв. по 12 год. 50 хв. на узбіччі дороги по вул. Соборній в смт Ємільчине Звягельського району Житомирської області у ОСОБА_5 було виявлено та вилучено предмет зовні схожий на ніж.

Під час проведення огляду місця події 21.04.2023 року на узбіччі дороги по вул. Соборній в смт Ємільчине Звягельського району Житомирської області у ОСОБА_5 виявлено предмет, зовні схожий на ніж, який було поміщено до спеціального пакету WAR 1593056 та вилучено до ВП №1 Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області, якого він добровільно в присутності понятих видав.

Вказаний об`єкт 21.04.2023 року визнано речовим доказом по даному кримінальному провадженню.

Враховуючи те, що з вилученим майном необхідно провести ряд слідчих дій, а зокрема проведення судових експертизи, та з метою забезпечення збереження даних речових доказів, оскільки на них можуть зберігатись сліди злочину та міститись інші відомості, які можуть бути використані, як докази по даному кримінальному провадженню, необхідно накласти арешт у формі тимчасового позбавлення права на розпорядження та користування цим майном.

В судове засідання слідча не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Також слідча надала ксерокопію висновку експерта №СЕ-19/106-23/5397-ХЗ від 27.04.2023 року, згідно висновків якого наданий для дослідження предмет зовні схожий на ніж, який був виявлений та вилучений під час проведення огляду місця події 21.04.2023 року на узбіччі дороги по вул. Соборній в смт. Ємільчине Звягельського району Житомирської області у ОСОБА_5 , жителя с. Руденька Звягельського району Житомирської області, є ножем виготовленим саморобним способом по типу мисливських ножів загального призначення, який до холодної зброї не відноситься, оскільки не володіє достатніми уражуючими властивостями внаслідок того, що його конструкція не має достатньої для ураження цілі міцності.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали, що додані до клопотання і давши їм належну оцінку приходить до висновку про відсутність передбачених законом підстави для задоволення даного клопотання слідчого, виходячи з таких підстав.

21.04.2023 року внесено відомості до ЄРДР за №0000065 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України, а саме про те, що 21.04.2023 року в період часу з 12 год. 02 хв. по 12 год. 50 хв. на узбіччі дороги по вул. Соборній в смт Ємільчине Звягельського району Житомирської області у ОСОБА_5 було виявлено та вилучено предмет зовні схожий на ніж.

Згідно протоколу огляду місця події від 21.04.2023 року узбіччя дороги по вул. Соборній в смт Ємільчине де в присутності понятих ОСОБА_5 добровільно видав предмет зовні схожий на ніж.

Відповідно до постанови слідчого від 21.04.2023 року вилучений предмет, який зовні схожий на ніж визнано речовим доказом в кримінальному провадженні.

Частинами 1, 2 статті 167 КПК України передбачено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому КПК України порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з ч.2 ст.170 КПК України, метою арешту є забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Статтею 98 КПК України визначено що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин що встановлюються під час кримінального провадження в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій гроші, цінності та інші речі набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Крім того частиною 1 статті 173 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Таким чином під час розгляду клопотання про арешт майна слідчий суддя повинен встановити: наявність правової підстави для накладення арешту на майно; достатність доказів, які вказують на вчинення особою кримінального правопорушення (обґрунтовану підозру); розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та цивільного позову, тощо.

Обґрунтована підозра це добросовісне припущення про вчинення особою певного діяння, яке ґрунтується на об`єктивних відомостях, які можна перевірити у судовому розгляді та які спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.

Однак слідчий не надає доказів, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України, оскільки згідно висновку експерта ніж, який був вилучений ОСОБА_5 не відноситься до холодної зброї.

В силу статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, з урахуванням наведеного, слідчий суддя вважає, що відсутні підстави для задоволення клопотання слідчого про накладення арешту на предмет зовні схожий на ніж, оскільки слідчим до клопотання не додано належних та допустимих доказів того, що вказаний ніж зберіг на собі сліди вчинення кримінального правопорушення або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також, що цей ніж був об`єктом кримінально-протиправних дій, набутий кримінально протиправним шляхом, а також не надано доказів, які вказували б на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України, тобто слідчий не довів необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

Відповідно до ч.3 ст.173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання слідчого СВ відділення поліції №1 Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_4 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000065 від 21.04.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України про накладення арешту на майно, а саме предмет, зовні схожий на ніж, який під час огляду місця події добровільно видав ОСОБА_5 відмовити.

Предмет зовні схожий на ніж негайно повернути володільцю ОСОБА_5 .

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Ємільчинський районний суд Житомирської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1