Номер провадження: 11-кп/813/81/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання обвинуваченого ОСОБА_10 про повторне дослідження доказів під час розгляду його апеляційної скарги на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 18 червня 2019 року у кримінальному провадженні № 0003781 від 09 серпня 2014 року, відносно

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Одесі, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився у м. Тирасполі Республіки Молдова, з базовою середньою освітою, не одруженого, непрацевлаштованого, з вищою освітою, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , на території України, раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції

Вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 18 червня 2019 року ОСОБА_10 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк вісім років.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, в строк призначеного покарання ОСОБА_10 зараховано строк його попереднього ув`язнення в період з 09 серпня 2014 року до 11 серпня 2014 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Застосовано до ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 22 години 00 хвилин до 07 годині 00 хвилин за адресою: АДРЕСА_2 , до 15 серпня 2019 року.

Після набрання вироком законної сили визначено скасувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та затримати ОСОБА_10 з метою доставки до установи відбування покарання.

Стягнуто з ОСОБА_10 процесуальні витрати у розмірі 884 гривні 52 копійки.

Цим же вироком ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та йому призначено покарання у виді громадських робіт на строк сто годин.

На підставі п.1) ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України, ОСОБА_7 звільнений від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Вирок відносно ОСОБА_7 в апеляційному порядку не оскаржується.

Не погодившись із зазначеним вироком суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржений вирок та ухвалити виправдувальний вирок відносно нього.

Також обвинувачений ОСОБА_10 звернувся до апеляційного суду з клопотанням про допит свідків: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , посилаючись на те, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у допиті свідка ОСОБА_11 , та зазначив про необхідність допитати під час апеляційного розгляду свідків: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 .

Під час апеляційного розгляду захисник ОСОБА_16 вказав на те, що свідок ОСОБА_15 змінював показання, а тому його необхідно допитати.

Відповідно до ч.1 ст.350 КПК України клопотання учасників судового провадження розглядаються судом після того, як буде заслухана думка щодо них інших учасників судового провадження, про що постановляється ухвала. Відмова в задоволенні клопотання не перешкоджає його повторному заявленню з інших підстав.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_16 , який підтримав клопотання обвинуваченого ОСОБА_10 , прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 які заперечували проти його задоволення, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.94 КПК України суд оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані в передбаченому КПК порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню (частина 1 статті 84 КПК).

Обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, сформульовані законодавцем у частині 1 статті 91 КПК. Згідно з частиною 2 цієї статті, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно з частиною 3 статті 404 КПК, за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції неповністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч.1 ст.23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо.

У тому випадку коли апеляційний суд вбачає, що доводи апеляційної скарги учасника кримінального провадження в частині неповноти судового розгляду (ст.410 КПК України) та/або невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження (ст.411 КПК України) виглядають обґрунтованими та потребують перевірки, остання здійснюється шляхом повторного дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження, із дотриманням вимог ст.404 КПК України, що включає безпосереднє дослідження та оцінку доказів щодо таких обставин.

Ця позиція висловлена в постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 05 липня 2018 року (справа № 164/1509/15?к).

Положеннями ст.22 КПК України встановлено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими нормами КПК України.

Захист здійснюється підозрюваним, обвинуваченим, його захисником, а суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно ч.3 ст.93 КПК України сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Відповідно до змісту оскарженого вироку, під час судового розгляду кримінального провадження був допитаний свідок ОСОБА_15 . При цьому, судом першої надано оцінку відносно того, що свідок ОСОБА_15 змінював свої показання.

В свою чергу апеляційний суд зазначає, що свідок ОСОБА_11 , який є батьком обвинуваченого, та свідок ОСОБА_12 , яка є сестрою обвинуваченого, не були очевидцями вчинення злочину.

Щодо необхідності допиту свідків: ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , апеляційний суд зазначає про те, що вказані свідки судом першої інстанції не допитувалися та під час судового розгляду сторона захисту не зверталася до суду першої інстанції з клопотанням про допит вказаних свідків.

Апеляційний суд вважає, що в своєму клопотанні обвинувачений ОСОБА_10 не обґрунтував належним чином необхідність допиту свідків: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та повторного допиту свідка ОСОБА_15 , не навів жодних підстав, передбачених ч.3 ст.404 КПК України, для дослідження вказаних доказів.

За таких обставин апеляційний суд вважає необґрунтованим клопотання обвинуваченого ОСОБА_11 про допит свідків: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , в зв`язку з чим вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання обвинуваченого.

На підставі викладеного та керуючись статтями 23, 91-94, 350, 401, 404, 405, 419, 532 КПК, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_10 про повторне дослідження обставин у кримінальному провадженні, шляхом допиту свідків: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4