Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/4176/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2023 року слідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Подільського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Херсонської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, проживаючого у фактичному шлюбі, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, РНОКПП: НОМЕР_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

До Подільського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого СВ Подільського УП ГУНП в м. Києві лейтенанта поліції ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання зазначено, що у провадженні слідчого відділу Подільського УП ГУНП у м. Києві знаходяться матеріали кримінального провадження №0000807 відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру УП ГУНП у м. Києві від 14.04.2023 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.259 КК України, процесуальне керівництво у якому здійснює Подільська окружна прокуратура м. Києва.

Так, 14.04.2023 приблизно о 13 год. 19 хв. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходився за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , де у нього раптово виник злочинний умисел, спрямований на завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху вул. Гречка (Івана Виговського) у м. Києві, який загрожує загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, 14.04.2023 о 13 год. 19 хв., ОСОБА_4 , знаходячись за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , достовірно знаючи, що інформація, яку він збирається повідомити є неправдивою та розуміючи, що таке повідомлення створить обстановку загального страху і невпевненості у населення, порушить громадську безпеку, зателефонував з власного мобільного телефону з номером НОМЕР_2 на спеціальну лінію «102» та повідомив про підготовку вибуху по вул. Гречка (Івана Виговського) у м. Києві, тим самим, реалізував свій злочинний умисел, направлений на завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, який загрожує загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками. В ході виїзду слідчо-оперативної групи за адресою: м. Київ, вулиця Івана Виговського, 26, перевіркою зазначеного повідомлення встановлено, що вибухових пристроїв та вибухонебезпечних речовин за вище вказаною адресою не виявлено, а повідомлення ОСОБА_4 про підготовку вибуху є завідомо неправдиве. Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у завідомо неправдивому повідомленні про підготовку вибуху, який загрожує загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 259 КК України.

14.04.2023 року ОСОБА_4 затримано у порядку ст. 208 КПК України на підставі, що безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин.

У порядку ст. 276 КПК України 14.04.2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України.

Прокурор зазначає, що обставинами, що дають обґрунтовано підстави підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, підтверджується зібраними у ході досудового розслідування матеріалами, а саме: протоколом обшуку від 14.04.2023 року; протоколом затримання ОСОБА_4 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; повідомленням про підозру ОСОБА_4 від 14.04.2023 року.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, а також запобігання спробам переховуватись від органу досудового розслідування та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, на думку прокурора, підозрюваний ОСОБА_4 може іншим чином перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити із підстав, наведених у клопотанні.

Захисник ОСОБА_5 заперечила щодо задоволення клопотання прокурора та вважала за можливе обрати інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме домашній арешт, підозрюваний ОСОБА_4 заперечив щодо клопотання прокурора та підтримав захисника.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею під час розгляду клопотання встановлено, що слідчим СВ Подільського УП ГУНП в м. Києві проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000807 від 14.04.2023 року, за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.259 КК України, процесуальне керівництво у якому здійснює Подільська окружна прокуратура м.Києва.

Стаття 176 КПК України визначає, що запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 194 КПК на слідчого суддю під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу покладений обов`язок встановити існування наступних складових: чи доведені обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри; чи наявні ризики, передбачені статтею 177 КПК, та на які вказує слідчий; чи не є достатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, прокурор доведе обставини про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, але не доведе обставини, про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, що зазначений у клопотанні.

Тлумачення наведених вище процесуальних норм приводить слідчого суддю до висновку, що під час вирішення питання щодо застосування до особи запобіжних заходів оцінка наданих сторонами доказів має спрямовуватися не на досягнення остаточного переконання у винуватості особи у вчиненні інкримінованого правопорушення, а має на меті встановити, чи є підозра обґрунтованою.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Феррарі - Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим лише тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням органів досудового розслідування (попереднього слідства). Крім того, Європейський суд з прав людини у справі «Фокс, Кембел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Також, розглядаючи скаргу у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, Європейський суд з прав людини підкреслив, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Враховуючи, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «K.F. проти Німеччини» обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин.

Крім того, Європейський Суд з прав людини у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

У справі Маккей проти Об`єднаного Королівства Європейський суд з прав людини зазначив, що основна мета статті 5 Конвенції полягає у запобіганні свавільного або безпідставного позбавлення волі особи.

Відповідно до п. с ст. 5 Конвенції, законними є арешт або затримання, здійснені з метою допровадження особи до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

У той же час, Європейський суд зазначає, що національний суд, який вирішує питання про взяття особи під варту, повинен визначити, чи виправдовують інші підстави, наведені органом досудового розслідування, позбавлення особи свободи.

Суд у рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

Кримінальний процесуальний закон покладає аналогічний обов`язок на сторону обвинувачення, зазначаючи, що остання має довести суду, крім обґрунтованості обвинувачення та наявності ризиків не процесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Крім того, у силу ст. 177 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний оцінити у сукупності всі обставини, у тому числі вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків у місці його постійного проживання; репутацію підозрюваного.

Врахування зазначених обставин у сукупності з покаранням, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, існуючі ризики, приводить слідчого суддю до переконання, що прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК у зв`язку з чим суд вважає, що більш м`який запобіжний захід, ніж ініційований стороною обвинувачення, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, а саме домашній арешт у певний період часу з покладенням відповідних обов`язків.

Крім того, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 підозрюється за ч 1 ст 259 КК України, сама по собі тяжкість злочину, по якому пред`явлене обвинувачення не може бути підставою для утримання особи під вартою, крім того відсутні ризики, передбачені ч 1 ст 177 КПК України, а саме, можливості його впливу на свідків з метою перешкоджання встановлення істини у справі, знищення речей та документів, переховування від органів досудового розслідування та суду, вчинення кримінальних правопорушень. ОСОБА_4 має постійне місце проживання та реєстрації у місті Києві, за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, ОСОБА_4 , раніше не судимий, фактично одружений, пенсіонер, хворий на тяжкі хвороби, має родину, має стійкі соціальні зв`язки, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується виключно позитивно, і запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період часу з 23 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня до 15.06.2023 року з покладанням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, буде достатнім запобіжним заходом для підозрюваного ОСОБА_4 .

За таких обставин, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені обставини, слідчий суддя приходить до висновку, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період часу з 23 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня до 15.06.2023 року в межах, передбачених ст. 181 КПК України, зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного ОСОБА_4 під час досудового розслідування.

З метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження уявляється доцільним покладення на підозрюваного ОСОБА_4 , передбачених у ч. 5 ст. 194 КПК України, обов`язків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.131,132, 176-178,181,193,194,196, 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання слідчого СВ Подільського УП ГУНП в м. Києві лейтенанта поліції ОСОБА_6 , яке погоджено з прокурором Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під варто відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Херсонської області, РНОКПП: НОМЕР_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, пенсіонера, проживаючого у фактичному шлюбі, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у період часу з 23 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня до 15.06.2023 року включно з забороною залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора або суду у визначений час;

- не відлучатися з міста Києва без дозволу слідчого, прокурора та суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суду про зміну свого місця проживання, реєстрації;

- утримуватися від спілкування із свідками у даному кримінальному проваджені;

- не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 23 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня до 15.06.2023 року включно.

Строк дії ухвали встановити до 15 червня 2023 року включно, в межах строку досудового розслідування.

Термін дії покладених обов`язків, а також термін дії ухвали визначити, до 15 червня 2023 року.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з під варти в залі суду негайно.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати на виконання в Головне управління Національної поліції у м. Києві.

Виконання ухвали покласти на слідчого у провадженні якого перебуває кримінальне провадження.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Cлідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1