Єдиний унікальний номер 725/1839/23
Номер провадження 1-кп/725/43/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2023 року Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці кримінальне провадження, внесене до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0000226 від 24.11.2022 року, по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця за національністю, уродженця с. Киселиці Путильського району Чернівецької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, розлученого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , солдат, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив самовільне залишення військової частини в умовах воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби), тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді стрільця-санітара 4 десантно-штурмового відділення 1 десантно-штурмового взводу 1 десантно-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 , у порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», п. 9 ст. 1, п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 127-131, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України,діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, порушуючи військову дисципліну, маючи намір тимчасово ухилитись від несення обов`язків військової служби у військовій частині НОМЕР_1 через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в умовах воєнного стану, без поважних причин та дозволу командування вказаної військової частини, 11.08.2022 року близько 08 год. 50 хв. самовільно залишив військову частина НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 та направився до місця свого постійного проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , де проводив службовий час на власний розсуд, не пов`язаний з проходженням військової служби до 18.08.2022 та 27.08.2022 після завершення лікування у ОКНП «Чернівецька обласна клінічна лікарня» солдат ОСОБА_4 , продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на тимчасове ухилення від несення обов`язків військової служби, вибув до місця свого постійного проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , де проводив службовий час на власний розсуд, не пов`язаний з проходженням військової служби до 02.11.2022 року.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, щиро розкаявся у вчиненому, підтвердивши при цьому викладені в обвинуваченні фактичні обставини вчинення ним інкримінованого йому кримінального правопорушення. При цьому, суду показав, що 25 лютого 2022 року його було мобілізовано та військову службу він проходив у військовій частині НОМЕР_1 . В подальшому, а саме 11.08.2022 близько 08 год. 50 хв. він без дозволу командира самовільно залишив військову частина НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 та направився до місця свого постійного проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , де проводив службовий час на власний розсуд, не пов`язаний з проходженням військової служби до 18.08.2022 року. В подальшому, він був госпіталізований та після завершення лікування, а саме 27.08.2022 року він до військової частини не повернувся, а вибув до місця свого постійного проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , де проводив службовий час на власний розсуд, не пов`язаний з проходженням військової служби. До військової частини він повернувся лише 02.11.2022 року. Просив суворо його не карати, а також вказав, що має бажання в подальшому нести військову службу.

Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 не оспорює фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення та визнав свою вину у вчиненні злочину передбаченого ч.5 ст.407 КК України, з`ясувавши при цьому те, що він правильно розуміє зміст пред`явленого йому обвинувачення та не заперечував проти визнання недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, суд враховуючи відсутність будь-яких сумнівів в добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши обвинуваченому порядок та наслідки розгляду справи в порядку передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує, щодо такого порядку судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись лише допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів, які характеризують його особу.

Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_4 вчинив самовільне залишення військової частини, в умовах воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби) й відповідно вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України є повністю доведеною та органом досудового слідства правильно кваліфіковано дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 5 ст. 407 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

До пом`якшуючих обставин, згідно ст. 66 КК України, суд відносить те, що обвинувачений активно сприяв розкриттю злочину та щиро кається у вчиненому .

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.

Так, відповідно до змісту ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Таким чином, при призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого, зокрема те, що вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення згідно із ст. 12 КК України належить до категорії тяжких злочинів, особу винного, який на обліку у лікаря психіатра не перебуває, був у 2019 року зареєстрований на обліку в наркодиспансері, посередньо характеризується за місцем несення служби, однак позитивно характеризується за місцем проживання та має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався та приймав участь в зоні ведення бойових дій.

А тому, враховуючи вказане, а також щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, як обставини, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд дійшов висновку, що з метою виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 5 ст. 407 КК України із звільненням від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку відповідно до ст. ст. 75, 76 КК України, оскільки суд вважає, що його виправлення можливе без реального відбування покарання.

Речові докази в справі відсутні.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369-371, 373- 376 КПК України суд,-

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України і призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації в уповноважений орган з питань пробації.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було судом визнано недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Чернівецького апеляційного суду через Першотравневий районний суд м. Чернівці шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці ОСОБА_1