УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2023 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0002140 від 02.06.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту із забороною відчужувати, розпоряджатись та користуватись тимчасово вилученим майном, а саме: п`ять слідів папілярних візерунків; автомобіль марки «Porsche Cayenne», д.н.з. НОМЕР_1 , 2020 року випуску, коричневого кольору, номер кузова НОМЕР_2 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_4 .

Мотивуючи клопотання прокурор зазначає, що у провадженні СВ Шевченківського УП ГУНП в м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002140 від 02.06.2023, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

Проведенням досудового розслідування встановлено, що 06.10.2021, невстановлена особа, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик, 38, незаконно заволоділа автомобілем марки «Porsche Cayenne», д.н.з. НОМЕР_1 , 2020 року випуску, коричневого кольору, номер кузова НОМЕР_2 , вартість якого у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.

15.06.2023 проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 під час якого виявлено та в подальшому вилучено:

- п`ять слідів папілярних візерунків;

- автомобіль марки «Porsche Cayenne», д.н.з. НОМЕР_1 , 2020 року випуску, коричневого кольору, номер кузова НОМЕР_2 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_4 .

02.06.2023 слідчим СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві на підставі ст. 98 КПК України винесено постанову про визнання речовим доказом вищевказаних предметів та речей, оскільки цей транспортний засіб є предметом кримінального правопорушення.

Прокурор в судове засідання не з`явилася, повідомлялася належним чином. Надала заяву про розгляд клопотання без участі прокурора. Також зазначила, що клопотання просить задовольнити в частині накладення арешту шляхом заборони відчужувати та розпоряджатися майном.

Представник власника майна у судове засідання не з`явилася, надано клопотання в якому просить розгляд клопотання здійснювати без її участі та участі власника майна. Просить відмовити у задоволенні вимог щодо позбавлення можливості користуватися майном.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, дійшов висновку про наступне.

У провадженні СВ Шевченківського УП ГУНП в м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002140 від 02.06.2023, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

15.06.2023 проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 під час якого виявлено та в подальшому вилучено: п`ять слідів папілярних візерунків; автомобіль марки «Porsche Cayenne», д.н.з. НОМЕР_1 , 2020 року випуску, коричневого кольору, номер кузова НОМЕР_2 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

При цьому, ч. 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Так, в силу ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, майно, яке за обґрунтованої підозри органу досудового розслідування має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого, яке відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України приймається у формі постанови.

Постановою слідчого від 02.06.2023 автомобіль марки «Porsche Cayenne», д.н.з. НОМЕР_1 , 2020 року випуску, коричневого кольору, номер кузова НОМЕР_2 , визнано речовим доказом у кримінальному проваджені №0002140 від 02.06.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

З огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

З урахуванням викладеного, арешт майна з огляду на положення, передбачені п.1 ч. 2 та ч. 3 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Водночас, при вирішенні клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя враховує, що закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

Так, слідчим суддею з матеріалів клопотання встановлено, що вказане майно може бути використано як доказ у кримінальному провадженні, відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, а накладення арешту на вказане майно є необхідним з метою забезпечення збереження речових доказів.

При цьому слідчий суддя, дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали кримінального провадження не знаходить у висновках органу досудового розслідування при зверненні з клопотанням про накладення арешту порушень вимог КПК України та чогось очевидно безпідставного чи довільного.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, слідчим суддею не встановлено.

Разом з тим, в силу вимог ч. 5 ст. 173 КПК у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, зокрема, заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.

Згідно з вимогами ч. 11 ст. 170 КПК заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Керуючись ст. ст. 98, 100, 131, 132, 170-173, 175, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання, задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме на:

- п`ять слідів папілярних візерунків;

- автомобіль марки «Porsche Cayenne», д.н.з. НОМЕР_1 , 2020 року випуску, коричневого кольору, номер кузова НОМЕР_2 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_4 , із забороною відчужувати та розпоряджатись майном.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1