Справа № 638/6071/23
Провадження № 1-в/638/350/23
УХВАЛА

Іменем України

18 вересня 2023 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова заяву засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

встановив:

До Дзержинського райсуду м. Харкова надійшла заява засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Засуджений обґрунтовує заяву тим, що він довів своє виправлення, має 3 заохочення, позитивно характеризується адміністрацією установи, бере участь у заходах виховного характеру, приймає активну участь в суспільному житті колонії та відділенні, в спортивно-масових заходах колонії.

Також вказав, що працевлаштований на виробництві установи, до праці ставиться сумлінно, у відношенні до засуджених не конфліктний.

Засуджений у судовому засіданні заяву підтримав та просив задовольнити, вказав, що працював кожен день, виконував норму. Також зазначив, що звільнявся умовно-достроково 3 рази. Крім того, засуджений вказав, що працює, вимоги режиму відбування покарання не порушував.

Прокурор у судовому засіданні просив у задоволенні заяви засудженого відмовити, оскільки підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання не встановлено.

Суд, розглянувши клопотання, дослідивши матеріали справи та оглянувши особову справу засудженого, дійшов наступних висновків.

Судом становлено, що ОСОБА_4 має попередні судимості:

1. 02.02.2005 року Корюківським районним судом Полтавської області за ст. 307 ч.2 КК України до покарання у виді 3 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним терміном 1 рік.

2. 29.09.2005 року Чутівським районним судом Полтавської області за ст.185 ч.3, 69, 71 КК України до покарання у виді 3 роки 6 місяців позбавлення волі. Звільнений умовно-достроково 27.12.2007 року на невідбутий строк 1 рік 1 місяць 6 днів.

3. 07.07.2008 року Красноградським районним судом Харківської області за ст.185 ч.3, 71 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі. Звільнений умовно-достроково 21.09.2011 року на невідбутий строк 4 місяць 16 днів.

4. 27.03.2012 року Ленінським районним судом м. Полтави за ст.185 ч.2, 185 ч.3 71 ч.1 КК України до покарання у виді 3 роки 1 місяців позбавлення волі.

5. 12.04.2012 року Глобинським районним судом Полтавської області за ст.185 ч.2, 70 КК України до покарання у виді 3 роки 3 місяців позбавлення волі. Звільнений умовно-достроково 27.08.2014 року на невідбутий строк 6 місяць 25 днів.

6. 15.10.2014 року Великобагачанським районним судом Полтавської області за ст.185 ч.2, 71 КК України до покарання у виді 2 роки 6 місяців позбавлення волі.

7. 20.11.2014 року Великобагачанським районним судом Полтавської області за ст.185 ч.2, 70 ч.4 71 ч. І КК України до покарання у виді 2 роки 6 місяців позбавлення волі.

8. 22.01.2015 року Решетилівським районним судом Полтавської області за ст.185 ч.2, 70 ч.4 КК України до покарання у виді 3 роки позбавлення волі.

9. 04.11.2015 року Семенівським районним судом Полтавської області за ст.185 ч.2, 70 ч.4 КК України до покарання у виді 3 роки позбавлення волі. Звільнений умовно-достроково 03.03.2017 року по відбуттю терміну покарання.

10. 14.08.2016 року Глобенським районним судом Полтавської області за ст.185 ч.2, ст.186 ч.2, 70 ч.1 КК України до покарання у виді 4 роки позбавлення волі. На підставі ст.72 ч.5 КК України зарахувати з 20.04.2017 року по 21.06.2017 року.

05.04.2018 року Глобенським районним судом Полтавської області за ст. 185 ч.2, 185 ч.3, 70 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі.

Звільнений 18.03.2020 року по відбуттю строку покарання у вчинені злочинів передбачених ст. 185 ч.2, 185 ч.3, 70 КК України.

Засуджений: 16.06.2020 року Глобинським районним судом полтавської області за ст.185 ч.3 КК України призначити узгоджене покарання у виді 3 років позбавлення волі, за ст.185 ч.3 КК України призначити узгоджене покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст.70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі..

Початок відбування строку покарання 14.04.2020 року, кінець строку 14.04.2024 року.

Відповідно до характеристики засудженого від 11.09.2023, засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 20.09.2018 року. Під час тримання в ДУ «Олексіївська виправна колонія (№ 25)» вимоги режиму тримання порушував, дисциплінарних стягнень не мав , адміністрацією установи не заохочувався, до праці залучався.

З 27.08.2020 року відбуває покарання за новим вироком в державній установі «Олексіївська виправна колонія (№ 25)».

За період відбування покарання порушував вимоги режиму відбування покарання, адміністрацією установи заохочувався два рази.

У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, але позитивного прикладу для інших засуджених не подає.

У відношенні до представників адміністрації ввічливий, але виконує їх вимоги під контролем.

Норм санітарії та особистої гігієни дотримується, спальне місце та приліжкову тумбочку намагається завжди утримувати у чистоті і порядку, намагається завжди підтримувати охайний зовнішній вигляд.

До праці ставиться посередньо, не завжди у повному обсязі виконує доручену роботу.

Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується. Виконує роботи із самообслуговування, додержується правил техніки безпеки та пожежної безпеки.

До виконання робіт із благоустрою установи не проявляє достатньої ініціативи.

Відповідно до ст. 110,113 Кримінально-виконавчого кодексу України, не підтримує соціально-корисні зв`язки.

Відповідно ст. 118 КВК України залучається до робіт із благоустрою установи та робіт з забезпечення установи продовольством.

Відповідно до ст. 126 Кримінально-виконавчого кодексу України не прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня.

Відповідно до ст. 127 Кримінально-виконавчого кодексу України не приймає участь у роботі самодіяльних організацій та не проявляє соціально- корисну активність в організації їх роботи, не входить до складу ради колективу засуджених відділення, на профілактичному обліку не перебуває.

Стягнень та державних зборів не мав. Згідно медичної довідки здоровий.

За весь період відбування покарання характеризується посередньо.

Відповідно до довідки про стягнення та заохочення засудженого, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має два заохочення, а саме: подяку від 15.10.2021, подяку від 11.07.2022, а також одне стягнення догана, яка була погашена.

Згідно з матеріалами справи, ОСОБА_4 виводився на оплачувані роботи:

2020 рік вересень, жовтень, листопад, грудень;

2021 рік січень, лютий, березень, квітень, травень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень;

2022 рік січень, лютий, червень, липень, вересень;

2023 рік січень, лютий, березень, квітень, травень, червень.

В липні 2023 року виводився на оплачувані роботи та працював на посаді «підсобний робітник».

Також, відповідно до матеріалів справи, ризик вчинення засудженим повторного кримінального правопорушення та рівень втручання середній.

Рішенням комісії ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)» від 18.08.2021 року встановлено, що засуджений не стає на шлях виправлення, у зв`язку з чим йому відмовлено в зміні умов тримання засудженому до позбавлення волі на підставі ст.100, 101 КВК України.

Рішенням комісії ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)» від 27.04.2022 року відмовлено в направленні матеріалів до суду для вирішення питання про заміну невідбутої частини строку покарання більш м`яким, оскільки засуджений не став на шлях виправлення.

Крім того, рішенням комісії ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)» від 21.12.2022 року відмовлено в направленні матеріалів до суду для вирішення питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання як особі, яка своєю поведінкою та ставленням до праці не довела свого виправлення.

Згідно із п.2 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Згідно ч.2 ст.130 КВК України, засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці та навчання довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Сумлінну поведінку слід розуміти як комплекс зразкового дотримання режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні вказівок і розпоряджень адміністрації колонії, відсутність порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. Сумлінне ставлення до праці проявляється у поліпшенні кількісних та якісних показників виконуваної роботи, підвищення виробничої кваліфікації, бережливому ставленні до обладнання та інструментів, дотримання охорони праці та техніки безпеки.

У роз`ясненнях Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які викладені в постанові Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року, зазначено, що суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії.

Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб.

Згідно з частиною другою статті 67 КВК України, засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

ОСОБА_4 відбуває покарання за вироком Глобинського районного суду Полтавської області від 16.06.2020 за вчинення злочинів, який відповідно до вимог ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів.

З матеріалів особової справи засудженого вбачається, що він неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, у тому числі за умисні тяжкі злочини. Крім того, ОСОБА_4 чотири рази умовно-достроково звільнявся від відбування покарання на невідбутий строк, однак, незважаючи не звільнення, продовжував вчиняти злочини.

До того ж, суд зазначає, що засуджений ОСОБА_4 за весь період покарання мав одне стягнення, хоча і погашене, та характеризується посередньо.

Окрім того, суд зазначає, що поведінка засудженого не була сумлінною протягом всього часу відбування покарання, оскільки відповідно до характеристики від 18.08.2021, ОСОБА_4 характеризується негативно, згідно характеристики від 27.04.2022 посередньо, відповідно характеристики від 21.12.2022 посередньо.

При цьому суд зазначає, що умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

Засуджений допускав порушення режиму відбування покарання, за що на нього було накладене стягнення і хоча зазначене стягнення на день розгляду справи погашене у встановленому законом порядку, його накладення не може свідчити про те, що засуджений протягом всього періоду відбування покарання за вироком суду бажав стати на шлях виправлення та перевиховатися.

Отже, матеріали особової справи не відображають процес виправлення засудженого, зміст вищезазначених матеріалів не свідчить, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком суду. Вищезазначений висновок суду, збігається з позицією, яка міститься в роз`ясненнях Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які викладені в постанові пленуму Верховного суду України Про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким №2 від 26.04.2002, відповідно до яких суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, оскільки судовий розгляд питання про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

Враховуючи викладене, суд вважає, що засуджений ОСОБА_4 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці не довів те, що він став на шлях виправлення.

Керуючись ч.2 ст. 376 КПК України, суд,

ухвалив:

У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складений 18.09.2023

Суддя: ОСОБА_1