Справа № 192/933/23
Провадження № 1-в/192/122/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2023 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області в режимі відеоконференції клопотання засудженого

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Трояни Бердянського району Запорізької області, на даний час відбуває покарання в Державній установі «Солонянська виправна колонія (№21)», засудженого вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 вересня 2020 року за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

за участю учасників провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

представника ДУ «СВК (№21)» ОСОБА_5 ,

засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_3 ,

Початок строку: 18.06.2020 року

Кінець строку: 18.07.2024 року

В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про його умовно-дострокове звільнення на підставі того, що він відбув 2/3 строку, а у зв`язку зі станом здоров`я не може працювати, проте вважає що виправився. Також зазначив, що у нього наявна спайкова хвороба кішкивника та грижа, захворювання шлунку, які не надають йому змоги працювати. В той же час вважає, що своєю поведінкою довів своє виправлення. У судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Представник адміністрації Державної установи «Солонянська виправна колонія № 21» та прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечували, оскільки вважали, що засуджений не довів своє виправлення.

Суд, вислухавши засудженого, представника адміністрації Державної установи «Солонянська виправна колонія № 21», прокурора, дослідивши матеріали справи, вивчивши матеріали особової справи засудженого вважає, що клопотання не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, які відбувають покарання, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, тобто умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому суд ретельно з`ясовує ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засудженого, а також його наміри щодо прилучення до суспільно-корисної праці.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.

Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.

Як встановлено в судовому засіданні, засуджений ОСОБА_3 в Державній установі «Солонянська виправна колонія № 21» знаходиться з 05 листопада 2020 року, на даний час відбув 2/3 частини строку покарання, на виробництві установи не працевлаштований за власним бажанням.

З довідки про заохочення та стягнення з`ясовано, що на даний період часу ОСОБА_3 заохочень не має та має одне стягнення у вигляді суворої догани за відмову від 2-х годинного чергування, яке застосоване до нього 16 листопада 2020 року та погашене, що свідчить про відсутність такої риси, як неухильне додержування правил поведінки, які передбачені для засуджених (а.с. 9).

Згідно характеристики засуджений ОСОБА_3 характеризується посередньо, не приділяє достатньо уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість, безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні, не бере особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, у реалізації програм диференційованого виховного впливу, не прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня, не бере участь роботі самодіяльних організацій, не проявляє соціально корисну активність в організації їх роботи, не входить до складу ради колективу засуджених (а.с.8).

Тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання засудженого таким, що належно ставиться до праці, оскільки останній не працює за власним бажанням та відповідно не має заохочень.

Згідно наданих в судовому засіданні пояснень та, як зазначено в клопотанні, ОСОБА_3 не працює у зв`язку з тим, що має певні захворювання. Однак, з досліджених матеріалів особової справи судом з`ясовано, що засуджений особисто відмовився від працевлаштування, на профілактичному обліку не перебуває. Тому суд вважає, що у засудженого відсутнє належне ставлення до праці, яким би він міг довести своє виправлення.

Визначаючи ступінь поведінки засудженого за весь період відбування покарання, суд виходить з того, що сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Згідно наявної в особовій справі характеристики, засуджений за весь період відбування покарання характеризувався посередньо, мав одне стягнення у вигляді суворої догани.

Суд зазначає, що згідно п. 1 ч. 1 ст. 9 КВК України, неухильно додержуватися правил поведінки, які передбачені для засуджених, є обов`язком засудженого, і виконання даного обов`язку є лише одним з критеріїв, зазначених вище, які в своїй сукупності дають підстави вважати, що засуджений довів своє виправлення.

Також судом встановлено, що згідно з витягом до протоколу № 20 від 24 березня 2023 року, комісією СВК №21 було відмовлено засудженому в направленні матеріалів до суду щодо умовно-дострокового звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання, як такому, що не довів свого виправлення (а.с.16).

З урахуванням зазначених обставин, суд не може визнати поведінку засудженого як сумлінну, а ставленням до праці останній не довів своє виправлення, оскільки не працевлаштований. Відбуття засудженим певної частини покарання не дає безумовного права на застосування до нього умовно дострокового звільнення від відбування покарання.

Наявність у засудженого певних захворювань теж не дає безумовного права на застосування до нього умовно дострокового звільнення від відбування покарання, а є лише підставою для вирішення питання про звільнення від покарання на підставі ст. 84 КК України.

Враховуючи викладене суд, оцінивши в сукупності досліджені докази вважає, що засуджений на даний час не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення.

На підставі наведеного та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_3 про звільнення його від відбування покарання умовно-достроково.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Солонянський районний суд Дніпропетровської області, а засудженим - з моменту вручення йому її копії.

Головуючий: суддя ОСОБА_1