У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 18 серпня 2023 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Київ, мешкає АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 369-2 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000071.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,

захисник ОСОБА_6 .

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 18 серпня 2023 року відносно підозрюваного ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 20.09.2023 р. включно, з можливістю звільнення під заставу.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою визначити підозрюваному ОСОБА_5 розмір застави відповідно до вимог п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить від 53 680 грн. до 214 720 грн.

Узагальнені доводи апелянта.

Захисник вважає, що ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою, та невмотивованою тому підлягає скасуванню з наступних підстав.

Клопотання слідчого про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою виготовлено на офіційному бланку на якому наявні відповідні реквізити Слідчого управління ГУНП в Миколаївській області, в тому числі, і місцезнаходження за адресою м. Миколаїв, вул. Спаська, 12. Оскільки слідче управління ГУНП в Миколаївській області територіально розташовано у Центральному районі м. Миколаєва, то клопотання слідчого, відповідно до вимог ст. 192 КПК України повинно бути скеровано до Центрального районного суду м. Миколаєва, а ж ні як до Жовтневого районного суду Миколаївської області.

Крім того, продовження підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, здійснено після закінчення дії попередньої ухвали слідчого судді про застосування останньому запобіжного заходу, а тому є незаконним, оскільки у такому випадку слідчому необхідно було звернутися з клопотанням про застосування запобіжного заходу, але вказаним правом сторона обвинувачення не скористалась.

Зазначає, що розгляд клопотання та прийняття процесуального рішення у вигляді ухвали про продовження строку дії відбувся в супереч вимогам ч. 6 ст. 115, ч. 1 ст. 116 КПК України, після закінчення робочого дня в Жовтневому районному судді Миколаївської області.

Вважає, що слідчий суддя визначив розмір застави без урахування майнового стану підозрюваного. При цьому, ОСОБА_5 раніше не судимий, у період з 26.07.1999 р. по 01.08.2019 р., тобто більше 10 років проходив службу у Державній кримінально-виконавчої інспекції, має на утриманні неповнолітнього сина, під час роботи у вказаній установі зарекомендував себе з позитивної сторони, а перебуваючи слідчому ізоляторі, як ув`язнений, не допускав порушення режиму утримання, тому слідчий суддя дійшов помилкового висновку, що застава у межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб не здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

СУ ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000071 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 369-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що під час дії воєнного стану та наявності обмежень у перетині кордону громадянам України, у лютому 2023 року, більш точного часу та дати в ході досудового розслідування не встановлено, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України за допомогою підроблених медичних документів та, у подальшому довідок військово-лікарської комісії, посвідчень про непридатність до військової служби та неможливість мобілізації у воєнний час, що надавало змогу громадянам України з числа військовозобов`язаних безперешкодного перетину державного кордону України, за грошову винагороду.

Так, ОСОБА_5 , познайомившись з ОСОБА_8 , який є військовозобов`язаним та не має правових підстав для виїзду за межі території України, повідомив останньому про можливість оформлення документів, які б надавали право вільного перетину державного кордону України.

25.01.2023 р. ОСОБА_9 , усвідомлюючи протиправний характер дій ОСОБА_5 , звернувся з письмовою заявою про вчинення кримінального правопорушення та був залучений до конфіденційного співробітництва, після чого діяв під контролем правоохоронних органів.

06.03.2023 р. ОСОБА_5 , зустрівшись з ОСОБА_9 , розповів про неможливість на теперішній час отримання медичних документів типу «білий білет» та повідомив, про наявність державної програми «Шлях», яка дає право на виїзд чоловіків-водіїв, волонтерів за кордон, та можливість виготовлення відповідних документів, внесення відомостей про ОСОБА_9 до зазначеної системи, що дасть останньому можливість безперешкодного перетину державного кордону України, при цьому вказав, що обов`язковою умовою для виготовлення документів, є наявність водійського посвідчення, якого на той час ОСОБА_9 не мав. Крім того, ОСОБА_5 повідомив, що зможе за грошову винагороду в розмірі 12 000 грн. виготовити для ОСОБА_9 водійське посвідчення, на що останній погодився.

ОСОБА_9 , діючи під контролем правоохоронних органів погодився на оформлення вказаних документів, в тому числі водійського посвідчення, після чого ОСОБА_5 повідомив, що внесення до вказаної системи може вирішити його знайомий ОСОБА_10 , який має зв`язки в м. Вінниця Вінницької області. При цьому, ОСОБА_5 підтвердив, що для отримання документів ОСОБА_9 повинен надати грошові кошти в розмірі 3 100 доларів США.

Одночасно з цим, ОСОБА_5 , у невстановлений час та місце, повідомив ОСОБА_10 , який мав особисті знайомства з посадовими особами громадської організації «Чеченський соціально-культурний центр «Маршо» (в подальшому ГО «ЧСКЦ «Маршо», код ЄРДПОУ 44160385, з 10.04.2023 р. громадська організація «Мальви України»), керівником якого є ОСОБА_11 , про бажання ОСОБА_9 отримати документи на виїзд через державний кордон України, шляхом введення відомостей стосовно нього у систему «Шлях» на що він погодився та у них виник спільний злочинний умисел направлений на організацію незаконного переправлення ОСОБА_9 через державний кордон України, шляхом забезпечення внесення відомостей до вказаної системи, які надають право на безперешкодний виїзд з України і в`їзд в Україну, з метою незаконного збагачення за рахунок одержання грошових коштів від зазначеної злочинної діяльності.

Далі, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_10 повідомив керівника ГО «ЧСКЦ «Маршо» ОСОБА_11 про намір ОСОБА_9 виїхати через державний кордон України під видом волонтера-водія від вказаної громадської організації, за грошову винагороду, на що остання погодилась та з метою попередження викриття злочинної діяльності залучила до вчинення злочину свого сина ОСОБА_12 .

Тобто, реалізуючи свій спільний злочинний умисел ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 розробили план та безпосередній механізм вчинення злочину, який полягав у наступному: оформленні документів, які не знаходяться в офіційному обігу водійських посвідчень особам, які можуть ідентифікувати їх як водіїв-волонтерів; безперешкодне оформлення доручень ГО «ЧСКЦ «Маршо» на представництво організації, в тому числі, бланки незаповнених листів вантажних автомобілів та акту приймання-передачі, договорів про провадження волонтерської діяльності між особами призовного віку та посадовими особами Вінницького міського центру соціальних служб з подальшою видачею посвідчень волонтера, що б забезпечувало фіктивне уявлення про волонтерську діяльність та в подальшому безперешкодне внесення відповідними посадовими особами відомостей до системи «Шлях», тобто одержання можливості безперешкодного перетину державного кордону України.

Отримавши від ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 4 000 грн., та, через деякий час 8 000 грн., ОСОБА_5 , через невстановлених осіб, замовив виготовлення посвідчення водія, яке не знаходиться в офіційному обігу, яке 03.04.2023 р. разом з ОСОБА_9 отримали через приміщення відділення № 8 ТОВ «Нова пошта», розташованого по пр. Центральному, 26 б в м. Миколаєві.

24.03.2023 р., ОСОБА_10 , з метою оформлення волонтерства, отримав від ОСОБА_9 600 доларів США, як аванс, що становить 21 941,16 грн. та 04.04.2023 р. 2 700 доларів США, що становить 98 735,22 грн.

Крім того, ОСОБА_10 отримавши в загальній сумі 3 300 доларів США, підтвердив обіцянку здійснити вплив як особисто, так і з боку ОСОБА_13 на посадових осіб Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України, під час прийняття рішення про внесення відносно ОСОБА_9 відомостей до системи «Шлях» про пропуск водіїв, що здійснюють перевезення медичних вантажів, вантажів гуманітарної допомоги автомобільними транспортними засобами для потреб Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також населення України, через державний кордон.

Далі ОСОБА_14 , діючи за попередньо змовою з ОСОБА_5 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , забезпечуючи виконання взятих на себе протиправних зобов`язань зарахував на банківський рахунок ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , який знаходиться в користуванні ОСОБА_12 58 400 грн.

Отримавши вказані кошти, ОСОБА_12 та ОСОБА_11 виконуючи свої функції щодо безпосереднього супроводження та отримання фіктивних документів ОСОБА_9 у адміністративних установах та організаціях м. Вінниця, 27.03.2023 р. забезпечили створення договору № 05-02/57 про провадження волонтерської діяльності від 27.03.2023 р., укладений між Вінницьким міським центром соціальних служб в особі директора ОСОБА_15 з однієї сторони та ОСОБА_9 з іншої сторони, що стало підставою для видачі посвідчення волонтера, при цьому останній на вказаному договорі свій підпис не ставив.

04.04.2023 р. голова ЧСКЦ «Маршо» ОСОБА_11 , не маючи відповідної письмової заяви про вступ до організації ОСОБА_9 надала на ім`я останнього доручення за вих. № 73, виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань відносно ГО «ЧСКЦ «Маршо», незаповнений бланк листа вантажного автомобіля та незаповнений бланк акту приймання передачі, які засобами поштового зв`язку передала ОСОБА_10

20.06.2023 р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 та ч. 2 ст. 369-2 КК України.

22.06.2023 р. ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області відносно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 18.08.2023 р., з визначенням застави у розмірі 1 342 800 грн.

14.08.2023 р. заступником керівника Миколаївської обласної прокуратури продовжено строк досудового розслідування до 20.09.2023 р.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про продовження відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Своє клопотання слідчий мотивував тим, що, на даний час, неможливо завершити досудове розслідування, з причин необхідності проведення значної кількості слідчих (розшукових) та процесуальних дій, крім того, продовжують існувати ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, запобігти яким можливо лише шляхом продовження застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Врахувавши, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчинені, в тому числі, тяжкого злочину, що підтверджується долученими до клопотання матеріалами, з огляду на обставини кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшились та не відпали, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність продовження відносно останнього строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали надані судом, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

Відповідно до вимог ст. ст. 197, 199 КПК України, за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на такий, що не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжений у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення в строки, встановлені ст. 219 цього Кодексу.

За змістом ч. 5 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовжені строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе що обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України. Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Вимога законності не може бути задоволена лише шляхом дотримання національного законодавства, яке само по собі повинно відповідати Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Плесо проти Угорщини»), тому позбавлення волі може бути цілком законним з точки зору внутрішнього права, однак, бути свавільним, виходячи зі змісту Конвенції, порушуючи тим самим її положення (рішення ЄСПЛ у справі «А. та інші проти Об`єднаного Королівства»).

З наведеного слідує, що рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду.

ЄСПЛ наголосив, що п. 3 ст. 5 Конвенції гарантовані загальні принципи щодо права на судовий розгляд протягом розумного строку або звільнення під час провадження. У рішеннях «Кудла проти Польщі» та «МакКей проти Сполученого Королівства» ЄСПЛ констатував, що основною метою ст. 5 Конвенції, якою гарантовані загальні принципи щодо права на судовий розгляд протягом розумного строку або звільнення під час провадження, є запобігання свавільному або необґрунтованому позбавленню свободи. Безперервне тримання під вартою є виправданим лише за умови, якщо у справі наявний значний суспільний інтерес, який переважає принцип поваги до особистої свободи.

Конвенцією покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.

Відповідно до правової позиції, сформованої ЄСПЛ, для продовження строку тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку. Суд вказав, що сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, в іншому випадку суд може змінити запобіжний захід на більш м`який.

Як зазначив ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції» особлива тяжкість деяких злочинів викликає таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення принаймні протягом певного часу. За виняткових обставинах, цей момент може бути врахований у світлі Конвенції, у всякому разі в тій мірі в якій внутрішнє право визнає поняття порушення публічного порядку внаслідок скоєння злочину. Однак цей фактор можна вважати виправданим і необхідним, тільки, якщо є підстави вважати, що звільнення затриманого реально порушить публічний порядок, або якщо цей порядок дійсно перебуває під загрозою. Попереднє затримання не має перебувати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

Вказані вимоги закону та норм міжнародного права слідчим суддею дотримані, а також оцінені у сукупності всі обставини, які відповідно до ст. 178 КПК України, враховуються при продовженні запобіжного заходу.

Продовження строку дії запобіжного заходу стає можливим за наявності ризиків. Ризик це невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства та суду подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки обвинуваченого під час розслідування та розгляду судом кримінального провадження (способу життя, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків, тощо).

Рішення про застосування одного з видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК України конкретним підставам і меті), що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Матеріали кримінального провадження містять дані, які вказують на наявність достатніх підстав вважати, що існує ризик переховування ОСОБА_5 від слідства та суду, виходячи з обставин інкримінованих йому кримінальних правопорушень, пов`язаних з незаконним переправленням осіб через державний кордон України, за найтяжчий з яких, передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 9 років.

Ризик незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні підтверджується тим, що на даний час не допитано всіх осіб, які можуть бути причетними до кримінальних правопорушень, які розслідуються в даному кримінальному провадженні, досудове розслідування триває.

Ризик вчинення інших кримінальних правопорушень є доведеним з огляду на дані про особу підозрюваного, який офіційно не працює, а єдиним доходом була протиправна діяльність.

З урахуванням тяжкості і обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , вагомості наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення, наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що саме така міра запобіжного заходу, як тримання під вартою, забезпечить виконання останнім процесуальних обов`язків, і, застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить на даній стадії досудового розслідування кримінального провадження, виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Крім того, слідчий суддя ретельно дослідив доводи клопотання слідчого відносно обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою, а саме про необхідність проведення ряду процесуальних дій, зокрема: здійснити огляд речей та документів вилучених під час обшуку за місцем мешкання ОСОБА_12 , допитати свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ще більш ніж 150 осіб, дослідити документи щодо провадження волонтерської діяльності, які виявлено та вилучено під час обшуку на території Вінницького міського центру соціальних служб, направити до суду клопотання про тимчасовий доступ до речей та документів, в тому числі таких, що містять охоронювану законом таємницю та перебувають у володінні Вінницької обласної (військової) адміністрації, у разі задоволення яких, здійснити доступ до них та систематизувати, отримати висновки призначених у справі експертиз, зібрати в повному обсязі дані, що характеризують особи підозрюваних.

Доводи захисника про порушення органом досудового розслідування територіальної підсудності при зверненні слідчим до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу, є безпідставними з огляду на наступне.

Так, відповідно до наказу начальника ГУНП в Миколаївській області № 375 від 18.10.2022 р. за СУ ГУНП в Миколаївській області закріплено службові приміщення для розміщення слідчого відділення та проведення досудового розслідування кримінальних проваджень, в тому числі, приміщення, розташовані в АДРЕСА_2 та в АДРЕСА_3 .

Тобто, СУ ГУНП в Миколаївській області, як орган досудового розслідування перебуває в межах територіальної юрисдикції, як Центрального районного суду м. Миколаєва, так і Жовтневого районного суду Миколаївської області, тобто має місце альтернативна територіальна юрисдикція.

За таких обставин звернення слідчого до Жовтневого районного суду Миколаївської області, в рамках вказаного кримінального провадження, для розгляду клопотанням про застосування запобіжного заходу не є порушенням територіальної підсудності.

Доводи захисника про те, що рішення слідчого судді про продовження відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою постановлено після закінчення дії попередньої ухвали слідчого судді, є безпідставними, оскільки відповідно матеріалам справи ухвалою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 22.06.2023 р. відносно ОСОБА_5 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 18.08.2023 р., і, в цей же день, слідчим суддею постановлено оскаржувану захисником ухвалу про продовження відносно ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу.

Стосовно постановлення 18.08.2023 р. слідчим суддею ухвали поза робочий час, то відповідно матеріалам справи, тривалий строк розгляду клопотання слідчого про продовження відносно ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу, був обумовлений необхідністю розгляду в даному провадженні, цього ж дня, іншим суддею Жовтневого районного суду Миколаївської області заяви захисника ОСОБА_20 про відвід слідчого судді, за результатами розгляду якої, у задоволенні заяви про відвід слідчого судді відмовлено, а також розгляду, у цьому ж провадженні, клопотання захисника про зміну підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу, поданого захисником до суду о 09.39 год. 18.08.2023 р.

Що стосується оскаржуваного захисником розміру застави, то апеляційний суд доходить наступного.

Відповідно до вимог ч. ч. 4, 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і, щодо особи підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину застава визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя, визначаючи ОСОБА_5 розмір застави, в повній мірі врахував вказані норми закону.

Враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , наявність трьох ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, розміри неправомірної вигоди отриманої підозрюваним внаслідок ймовірно вчиненого кримінального правопорушення, апеляційний суд вважає, що визначений слідчим суддею розмір застави, що перевищує передбачені п. 2 ч. 5 ст. 182 КК України розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб, не є завідомо непомірним для підозрюваного та достатньою мірою гарантуватиме виконання покладених на нього обов`язків, у випадку внесення застави, а тому має бути залишений у визначеному розмірі.

За наведених обставин апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про необхідність продовження застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, для забезпечення виконання останнім процесуальних обов`язків, підстав для задоволення апеляційної скарги захисника та скасування ухвали слідчого судді не має.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 18 серпня 2023 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 залишити без змін, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3