УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.08.2023 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні в м.Одесі клопотання т.в.о. заступника начальника СВ ВП №4 ОРУП №1 в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Київської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_7 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000501 від 08.08.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, слідчим відділенням відділу поліції №4 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000501 від 08.08.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.185 КК України.

Під час проведення досудового розслідування встановлено, що на підставі Наказу Держаної екологічної інспекції України від 29.12.2020 року № 513 «Про передачу матеріальних цінностей» з балансу Державної екологічної інспекції України на баланс Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області), 29.03.2021 відповідно до Накладної (вимога) № 24 від 29.03.2021 отримано швидкісний катер «TUNA» 865 Cabin (vin: UA-UMS8A206K919) з двома підвісними двигунами Mercury ME250FXL № 2B688912 та № 2B636816 у комплекті та автомобільний причепу UMS Boat 300L (vin: НОМЕР_1 ).

У той же день вказаний катер розміщено на території яхт клубу «Совіньйон», розташованого за адресою: м.Одеса, вул.Зої Космодемянської,9, з метою збереження та схоронності швидкісного катеру.

Далі, у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у невстановлений досудовим розслідуванням час та у невстановленому місці виник, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, злочинний намір на таємне викрадення державного майна, а саме майна Державної екологічної інспекції Південно Західного округу (Одеська та Миколаївська області) у вигляді швидкісного катеру «TUNA» 865 Cabin (vin UA-UMS8A206K919) з двома підвісними двигунами Mercury ME250FXL № 2B688912 та № 2B636816 у комплекті, та автомобільного причепу UMS Boat 300L (vin: НОМЕР_1 ).

З метою реалізації свого злочинного наміру ОСОБА_5 ,

у невстановлений час та у невстановленому місці ввів оману інспектора Державної екологічної інспекції Південного Західного округу (Миколаївська та Одеська області) ОСОБА_8 , яка полягала у повідомленні останньому неправдивих відомостей щодо нібито наміру допомогти у збереженні майна Державної екологічної інспекції Південно Західного округу (Одеська та Миколаївська області) під час триваючої широкомасштабної збройної агресії російської федерації проти України, та вмовив останнього допомогти у вивезенні вищевказаного катеру з території яхт клубу «Совіньйон», розташованого за адресою: м.Одеса, вул.Зої Космодемянської, буд.9 (на якій відповідний катер зберігався разом з автомобільним причепом) та подальшим перевезенням відповідного майна на територію комплексу «Будинок Рибака», що розташований за адресою: Одеська область, Біляївський район, с.Маяки, вул.Річна, буд.109В (здійснює свою діяльність громадська організація «Товариство мисливців та рибалок ХХІ століття» (код ЄДРПОУ 22475809), головою якої є ОСОБА_5 )

Продовжуючи підготовку до реалізації свого злочинного наміру

щодо таємного викрадення чужого майна та розуміючи, що для його викрадення йому необхідно буде створити видимість правомірності своїх дій ОСОБА_5 завчасно, у невстановлених досудовим розслідуванням часі та місці, отримав від невстановленої досудовим розслідуванням особи паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_9 серії НОМЕР_2 , який був останнім втрачений у 2020 році.

Завершуючи підготовку до реалізації свого злочинного наміру щодо таємного викрадення чужого майна ОСОБА_5 , 07.03.2022 у вечірній час доби зі свого мобільного телефону НОМЕР_3 зателефонував ОСОБА_8 та повідомив йому про те, що 08.03.2022 о 06:00 годині 00 хвилин він повинен буде з`явитись на своєму автомобілі до яхт клубу «Совіньйон», розташованого за адресою: м.Одеса, вул.Зої Космодемянської, буд.9, для перевезення швидкісного катеру «TUNA» 865 Cabin у безпечне місце на територію комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою: Одеська область, Біляївський район, с.Маяки, вул.Річна, буд.109В, з метою збереження вказаного катеру та запевнив останнього, що за першою вимогою поверне відповідний катер, що належить Державній екологічній інспекції Південного Західного округу (Миколаївська та Одеська області).

Реалізуючи свій злочинний намір щодо таємного викрадення чужого майна ОСОБА_5 , з метою особистого збагачення, з корисливих мотивів, приблизно о 07:00 годин 08 березня 2022 року прибув разом зі своїм знайомим ОСОБА_10 , якому також не повідомляв про свій злочинний намір, на автомобілі останнього «Toyota Land Cruiser 200», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 до яхт-клубу «Совіньйон», де зустрівся

з ОСОБА_8 , який прибув на зустріч на своєму власному автомобілі Volkswagen Touareg, державний реєстраційний номер НОМЕР_5 .

Далі ОСОБА_5 , маючи при собі паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_9 , пройшов до контрольно пропускного пункту яхт-клубу «Совіньйон», де черговий охоронець ОСОБА_11 направив його до диспетчерської яхт клубу, та його там зустрів матрос швартувальник (диспетчер) ОСОБА_12 , якому ОСОБА_5 повідомив, що він разом з інспектором Державної екологічної інспекції Південного Західного округу (Миколаївська та Одеська області) прибув, щоб перевезти швидкісний катер «TUNA» 865 Cabin, (vin: НОМЕР_6 ) з двома підвісними двигунами Mercury ME250FXL № 2B688912 та № 2B636816 у комплекті, та автомобільного причепу UMS Boat 300L (vin: НОМЕР_1 ) до іншого місця з метою його подальшого зберігання.

Надалі ОСОБА_5 , з метою прикриття своїх злочинних дій повідомив ОСОБА_12 про те, що в якості підтвердження правомірності своїх дій залишить розписку про отримання катеру на ксерокопії паспорту та, діставши паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_9 серії НОМЕР_2 , зробивши його ксерокопію, власноручно наніс на неї рукописний текст наступного змісту: «Я ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 8 марта вивез с причала катер (из Совеньена) ОСОБА_9 », чим створив у диспетчера ОСОБА_12 хибну впевненість у правомірності своїх дій.

Після чого ОСОБА_5 покинув диспетчерську та вийшовши

на вулицю, покликав ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , які не підозрюючи його злочинних намірів, на своїх автомобілях заїхали на територію яхт клубу, де приєднали до своїх транспортних засобів Volkswagen Touareg, державний реєстраційний номер НОМЕР_5 та «Toyota Land Cruiser 200», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 причеп UMS Boat 300L (vin: НОМЕР_1 ), на якому знаходився швидкісний катер «TUNA» 865 Cabin, vin: НОМЕР_6 з двома підвісними двигунами Mercury ME250FXL № 2B688912 та № 2B636816 у комплекті та витягли катер з території яхт-клубу.

Таким чином, ОСОБА_5 за допомогою ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , які не були обізнані про протиправність його дій, вчинив таємне викрадення вищевказаного державна майна з території яхт клубу «Совіньйон», розташованого за адресою: м.Одеса, вул.Зої Космодемянської, буд.9.

Далі ОСОБА_5 , за метою подальшого здійснення розпорядження викраденим державним майном, разом з ОСОБА_8 на належному останньому автомобілі Volkswagen Touareg, державний реєстраційний номер НОМЕР_5 , разом з приєднаним причепом UMS Boat 300L, vin: НОМЕР_1 , на якому знаходився швидкісний катер «TUNA» 865 Cabin, (vin НОМЕР_6 ) з двома підвісними двигунами Mercury ME250FXL № 2B688912 та № 2B636816 у комплекті, вирушили у супроводі ОСОБА_10 , який рухався на власному транспорті «Toyota Land Cruiser 200», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , у напрямку селища Маяки Біляївського району Одеської області, де розташований належний ОСОБА_5 комплекс «Будинок Рибака».

Під час руху у вищевказаному напрямку, у зв`язку з відмовою ОСОБА_8 далі тягнути відповідний катер на належному йому автомобілі, у зв`язку з технічними несправностями та відповідно вимушено не передбачуваної зупинки на території селища Великий Дальник Біляївського району Одеської області, ОСОБА_5 , бажаючи довести свій злочинний намір до кінця, для подальшого перевезення викраденого ним чужого майна, о 07:39 годині 08 березня 2022 року зателефонував своєму знайомому ОСОБА_13 , якому про свої злочинні дії не повідомив та попросив останнього прибути на своєму автомобілі до смт. Великий Дальник Одеської області, для надання допомоги при перевезенні вказаного катеру.

ОСОБА_13 на своєму автомобілі «Mitsubishi L 200», державний реєстраційний номер НОМЕР_7 , прибув до смт.Великий Дальник Одеської області, де за допомогою ОСОБА_8 перечепив з автомобіля останнього причеп UMS Boat 300L, vin: НОМЕР_1 , з швидкісним катером «TUNA» 865 Cabin, vin: НОМЕР_6 , з двома підвісними двигунами Mercury ME250FXL № 2B688912, № 2B636816 у комплекті, за свій автомобіль, одразу після чого ОСОБА_5 сів до салону його автомобіля і вони разом, у супроводі ОСОБА_10 , який рухався на своєму автомобілі, попрямували у напрямку селища Маяки, де розташований належний ОСОБА_5 комплекс «Будинок Рибака», а ОСОБА_8 повернувся до м.Одеси.

Під час руху у напрямку селища Маяки ОСОБА_5 визначив місцем зберігання викраденого ним чужого майна територію заводу «Дністровець», розташованого за адресою: Одеська область, Одеський район, м. Біляївка, вул. Заводська, буд. 34, попередньо домовившись з ОСОБА_14 , який здійснював свою господарську діяльність на вказаному заводі, та не був обізнаний про протиправність дій ОСОБА_5 .

По прибуттю до вказаної території у м.Біляївка приблизно о 09:20 годині 08 березня 2022 року, невстановлені слідством особи за вказівкою ОСОБА_5 від`єднали від автомобіля ОСОБА_13 вказаний причеп з катером, які залишилися на території заводу, а згодом ОСОБА_5 розпорядився цим державним майном на власний розсуд.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_5 , що виразились у таємному викраденні чужого майна в особливо великих розмірах, а саме: швидкісного катеру «TUNA» 865 Cabin (vin UA-UMS8A206K919) з двома підвісними двигунами Mercury ME250FXL № 2B688912 та № 2B636816 у комплекті, та автомобільного причепу UMS Boat 300L (vin: НОМЕР_1 ), державі в особі Державної екологічної інспекції Південного Західного округу (Миколаївська та Одеська області) був спричинений матеріальний збиток на загальну суму 2 690 207 (два мільйони дев`ятсот сімдесят одна тисяча шістсот) гривень.

Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Одеса, українець, громадянин України, з вищою освітою, раніше не судимий, зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в особливо великих розмірах.

На підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м.Одеси проведено обшук за адресою: АДРЕСА_2 та вилучено:

1.Стартовий пакет ВФ Україна з двома пін-кодами, упакований в сейф-пакету НПУ WAR 1552014;

2.Посвідчення депутата Одеської міської ради № 64 на ім`я ОСОБА_15 , упаковане до сейф-пакет НПУ WAR 1552018;

3.Мобільний телефон Samsung IMEI НОМЕР_8 , упакований в сейф-пакету НПУ WAR 1552017;

4.Мобільний телефон Redmi IMEI НОМЕР_9 , упакований в сейф-пакету НПУ WAR 1748350;

5.Мобільний телефон Redmi IMEI НОМЕР_10 , упакований в сейф-пакету НПУ WAR 1552019.

10.08.2023 перелічені речі постановою слідчого визнано речовими доказами.

Т.в.о. заступника начальника СВ ВП №4 ОРУП №1 в Одеській області звертається з клопотанням посилаючись на те, що є сукупність підстав та розумних підозр вважати, що виявлене під час вищевказаного обшуку майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, могло зберегти на собі його сліди та містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, просив задовольнити з підстав викладених в ньому.

Представник власника майна-адвокат ОСОБА_16 надав письмові заперечення, в яких зазначив, що, повідомлення про підозру ОСОБА_5 здійснювалося не уповноваженою на те особою, вилучення під час проведення обшуку особистих речей ОСОБА_5 є незаконним, вони ніяким чином не стосуються інкримінованого останньому кримінального правопорушення та не несуть на собі його сліди. Крім того, органом досудового розслідування не наведено жодних даних про осіб які є власниками цих речей та підстав, які дають право вважати, що вказані речі можуть мати відношення до вказаного кримінального правопорушення, просив відмовити у задоволенні клопотання та повернути ОСОБА_5 вилучені речі.

Представник власника майна-адвокат ОСОБА_4 просив відмовити у задоволенні клопотання.

Власник майна ОСОБА_5 підтримав думку захисників.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.1, п.2 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

У відповідності до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

В судовому засіданні встановлено, що вилучене в ході обшуку майно відповідає критеріям ч.1 ст.98 КПК України, оскільки вилучене майно могло зберегти на собі сліди вчинення зазначеного у клопотанні кримінального правопорушення, могло бути знаряддям його вчинення, що в свою чергу свідчить про наявність необхідності в забезпеченні збереження вилученого майна.

Викладене в повній мірі підтверджується долученою до матеріалів клопотання постановою від 10.08.2023 року про визнання та залучення в якості речових доказів, згідно якої вищезазначене вилучене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Відповідно до положень ч.2 ст.94 КПК, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі докази в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою згідно положень ч.1 ст.94 КПК.

Відповідно до ст.ст.89, 94 КПК, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті.

Положеннями статей 2,7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною другою статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення : 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Частиною другою статті 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польщі» від 22.06.2004р.).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею на даний час встановлено, що вилученен майно, а саме: стартовий пакет ВФ Україна НОМЕР_11 з двома пін-кодами; мобільний телефон Samsung IMEI НОМЕР_8 ; мобільний телефон Redmi IMEI НОМЕР_9 ; мобільний телефон Redmi IMEI НОМЕР_10 , відповідає критеріям ст.98 КПК України.

Зв`язок даного майна із вчиненням кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.185 КК України, підлягає встановленню в процесі здійснення досудового розслідування, а отже арешт даного майна є виправданим.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, оскільки існує необхідність в забезпеченні збереження речових доказів. В свою чергу не накладення арешту на тимчасово вилучене майно може призвести до його знищення, приховання, що в свою чергу призведе до втрати доказів в рамках кримінального провадження та суттєво ускладнить процес встановлення істини по кримінальному провадженні.

Водночас, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання прокурора в частині накладення арешту на посвідчення депутата Одеської міської ради №64 на ім`я ОСОБА_15 , не підлягає задоволенню, оскільки ні в клопотанні, ні в доданих до клопотання матеріалах, слідчим жодним чином не обґрунтовується відповідність зазначеного майна критеріям ч.1 ст.98 КПК України, тобто не обґрунтовано можливість досягнення завдань застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження до зазначеного вилученого майна, що належить ОСОБА_15 .

В той же час, ОСОБА_15 не має відношення до вчинення можливого кримінального правопорушення, що є предметом досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000501 від 08.08.2023 року.

Крім того, майно щодо накладення арешту якого заперечував захисник, зокрема посвідчення видані на ім`я підозрюваного, його паспорти та правовстановлюючі документи відповідно до протоколу обшуку та затримання не вилучалися, а сторона обвинувачення не подала клопотання щодо накладення на нього арешту.

Слідчий суддя, враховуючи обставини кримінального правопорушення, поясненя власника майна та представників власника майна, вважає, що клопотання підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст. ст.170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання т.в.о. заступника начальника СВ ВП №4 ОРУП №1 в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Київської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_7 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000501 від 08.08.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.185 КК України - задовольнити частково.

Накласти арешт на речі, вилучені під час обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: стартовий пакет ВФ Україна НОМЕР_11 з двома пін-кодами; мобільний телефон Samsung IMEI НОМЕР_8 ; мобільний телефон Redmi IMEI НОМЕР_9 ; мобільний телефон Redmi IMEI НОМЕР_10 .

У накладенні арешту на посвідчення депутата Одеської міської ради №64 на ім`я ОСОБА_15 відмовити та повернути зазначене майно власнику.

Виконання ухвали покласти на т.в.о. заступника начальника СВ ВП №4 ОРУП №1 в Одеській області ОСОБА_6 .

Згідно ст.175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Роз`яснити, що відповідно до ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1