Справа № 289/1354/20
Номер провадження 1-в/289/72/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.08.2023 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

засудженого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_5 , в інтересах засудженого ОСОБА_4 , про відстрочення виконання вироку суду,

ВСТАНОВИВ:

09.08.2023 до Радомишльського районного суду Житомирської області надійшло клопотання адвоката ОСОБА_5 , в інтересах засудженого ОСОБА_4 , про відстрочення виконання вироку суду. В обґрунтування вказаного клопотання захисник зазначає, що засуджений ОСОБА_4 має на утриманні двох малолітніх дітей та дружину, яка навчається, доглядає за ними та забезпечує всім необхідним. У зв`язку з чим вважає, що існують підстави для відстрочення ОСОБА_4 відбування покарання у виді обмеження волі до одного року.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 клопотання підтримав та пояснив, що проживає разом із 18-річною дружиною, яка на даний час навчається в коледжі, а також вони мають на утриманні двох спільних малолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вважає, що негайне відбуття ним призначеного судом покарання у виді обмеження волі поставить його сім`ю в скрутне становище, оскільки він являється єдиним джерелом доходів в молодій сім`ї, забезпечує дітей всім необхідним, оплачує житло та навчання дружини.

Захисник засудженого адвокат ОСОБА_5 також підтримав клопотання та зазначив, що відбування ОСОБА_4 призначеного покарання дійсно матиме тяжкі наслідки для його сім`ї, оскільки під час дії військового стану в Україні засуджений забезпечує безпеку своїй родині та супроводжує їх до укриттів. Крім того зазначає, що наразі дружині засудженого ОСОБА_7 більше немає кому допомагати, ОСОБА_4 оплачує її навчання в коледжі, житло, а також допомагає виховувати малолітніх дітей.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення вказаного клопотання, вважає, що засудженим та його захисником не було доведено в чому полягає необхідність у відстроченні виконання вироку суду, а також не доведено, що негайне відбуття покарання засудженим може спричинити тяжкі наслідки для його родини.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 зазначила, що являється цивільною дружиною засудженому ОСОБА_4 , неприязних відносин з останнім не має, та показала, що протягом останніх двох років проживає із ОСОБА_4 як чоловік і дружина без реєстрації шлюбу, оскільки вони не встигли зареєструвати шлюб офіційно. Від вказаного цивільного шлюбу останні мають двох малолітніх дітей, з яких першій дитині майже 2 роки, а другій всього 1 місяць. Пояснила, що житло, в якому вони на даний час разом проживають оплачує саме ОСОБА_4 , який також оплачує її навчання в коледжі. При цьому, останній дуже допомагає з малолітніми дітьми та виховує їх, будь-яких інших доходів вона не має, батьки також фінансово їй не допомагають. При цьому, ОСОБА_7 зазначила, що її батьки офіційно працевлаштовані, зокрема батько працює в ПАТ «ПБК Радомишль», а матір працює на посаді кухаря в Радомишльському психоневрологічному інтернаті. Додала, що її батьки мають своє житло, а саме проживають у чотирьохкімнатній квартирі, однак свідок ОСОБА_7 вважає, що їй проживати разом з її батьками буде некомфортно, оскільки в їх помешканні проживають також інші родичі.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 01.03.2021 Радомишльським районним судом Житомирської області ОСОБА_4 визнано винуватим у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 289, ст. 70 КК України та призначено покарання у виді 3 років обмеження волі та із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки: буде періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання (а.с. 11-12).

Ухвалою Радомишльського районного суду Житомирської області від 19.04.2023 було задоволено подання уповноваженого органу з питань пробації про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно ОСОБА_4 .

При цьому, ухвалою Житомирського апеляційного суду від 11.07.2023 вищевказану ухвалу суду було залишено без змін (а.с. 13-15).

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судові рішення суду апеляційної та касаційної інстанцій набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Згідно ст. 533 КПК України вирок або ухвала суду, які набрали законної сили, обов`язкові для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.

Частиною 2 статті 534 КПК України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, підлягає безумовному виконанню.

У відповідності до ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Пунктом 4 частини 2 згаданої статті передбачено, що клопотання про відстрочення виконання вироку розглядається судом, який ухвалив вирок.

Положеннями ст. 536 КПК України визначено, що виконання вироку про засудження особи до обмеження волі може бути відстрочено у разі:

1) тяжкої хвороби засудженого, яка перешкоджає відбуванню покарання, - до його видужання;

2) вагітності засудженої або за наявності у неї малолітньої дитини - на час вагітності або до досягнення дитиною трьох років, якщо особу засуджено за злочин, що не є особливо тяжким;

3) якщо негайне відбування покарання може потягти за собою винятково тяжкі наслідки для засудженого або його сім`ї через особливі обставини (пожежа, стихійне лихо, тяжка хвороба або смерть єдиного працездатного члена сім`ї тощо) - на строк, встановлений судом, але не більше одного року з дня набрання вироком законної сили.

При цьому, відстрочка виконання вироку є правом суду, а не обов`язком.

З долучених захисником до клопотання матеріалів вбачається, що засуджений ОСОБА_4 має двох малолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 7-8).

Довідкою №194 від 01.08.2023 підтверджується, що його цивільна дружина ОСОБА_7 дійсно навчається у Житомирському кооперативному фаховому коледжі бізнесу і права (а.с. 17).

Згідно абз. 3 п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 1990 року № 11 зі змінами, внесеними згідно постанов Пленуму Верховного Суду України від 03.12.1997 «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироків» обставини, які є підставами для надання відстрочки виконання вироку, повинні бути підтверджені відповідними доказами.

Суд перевіривши доводи клопотання захисника засудженого про відстрочку виконання вироку дійшов висновку, що зазначені ним обставини не є такими, що свідчать про те, що негайне відбування засудженим ОСОБА_4 покарання може потягти за собою винятково тяжкі наслідки для засудженого або його сім`ї через особливі обставини.

Зокрема, вище перелічені документи жодним чином не доводять факт того, що малолітні діти та цивільна дружина засудженого перебувають на його повному матеріальному утриманні.

Суд звертає увагу, що у відповідності до положень ст. 265 Сімейного кодексу України баба, дід зобов`язані утримувати своїх малолітніх, неповнолітніх внуків, якщо у них немає матері, батька або якщо батьки не можуть з поважних причин надавати їм належного утримання, за умови, що баба, дід можуть надавати матеріальну допомогу.

Водночас, з досліджених в судовому засіданні доказів судом встановлено, що засуджений ОСОБА_4 не являється єдиною особою, яка здатна надавати допомогу його дружині і малолітнім дітям.

Так, у разі матеріальної потреби чи будь-якої іншої допомоги малолітнім дітям ОСОБА_4 та його цивільній дружині, остання не позбавлена можливості звернутись за допомогою до батьків засудженого, або ж до своїх працездатних батьків, які в силу ст. 265 СК України зобов`язані, та як встановлено з показань свідка ОСОБА_7 , в змозі надавати будь-яку допомогу для утримання малолітніх внуків.

Таким чином, в судовому засіданні засудженим та його захисником не надано належних доказів на підтвердженн я підстав, зазначених у ч. 1 ст. 536 КПК України, для відстрочки виконання вироку, а тому суд дійшов висновку, що у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 про відстрочення виконання вироку суду засудженому ОСОБА_4 необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 532-534, 536, 539 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 , в інтересах засудженого ОСОБА_4 , про відстрочення виконання вироку суд - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1