Справа №588/824/22 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/757/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами або вибуховими речовинами
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5

прокурора - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в залі суду в місті Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Тростянецького районного суду Сумської області від 07 листопада 2022 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Сумської області м. Тростянець, мешканця АДРЕСА_1 , не працюючого, не судимого,

визнано винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 296 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 , в якій, не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини на кваліфікацію дій ОСОБА_8 , апелянт просить змінити вирок Тростянецького районного суду Сумської області від 07 листопада 2022 року. Призначити ОСОБА_8 покарання за вчинення кримінальних правопорушень: за ч. 1 ст. 263 КК України у виді громадських робіт строком 120 годин; за ч. 1 ст. 296 КК України у виді громадських робіт строком 120 годин. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, остаточне покарання призначити шляхом складання покарань за ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 263 КК України у виді громадських робіт строком 240 годин або застосувати положення ст. 75 КК України, звільнивши від відбування покарання, з випробуванням, призначивши іспитовий строк тривалістю три роки.

Даним вироком ОСОБА_8 визнано винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 296 КК України та призначено йому покарання:

за ч. 1 ст. 263 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді 03 років обмеження волі;

за ч.1 ст. 296 КК України у виді 01 року обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_8 призначено у виді 03 років обмеження волі.

Строк покарання ОСОБА_8 обчислювати з дня прибуття і взяття на обліку у виправному центрі.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів в сумі 4341 грн. 94 коп.

Скасовано арешт, накладений ухвалами слідчого судді Тростянецького районного суду Сумської області від 11.07.2022 року.

Долю речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги апелянти зазначають, що ухвалений вирок не відповідає принципам достатності покарання для виправлення винного. Суд не в достатній мірі прийняв до уваги пом`якшуючі обставини, такі як повне визнання вини, щире каяття в скоєному, сприяння розкриттю злочину. Крім того, тяжких наслідків від дій обвинуваченого не настало, обтяжуючих обставин судом не встановлено.

За час проведення досудового розслідування, обвинувачений вже багаторазово пожалкував про скоєні ним кримінальні правопорушення, навчений та покараний наріканнями оточуючих людей. Також ОСОБА_8 за місцем проживання характеризується задовільно, має стійкі соціальні зв`язки, проживає разом з родиною, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває.

З урахуванням усіх вище вказаних характеристик та обставин, суд мав можливість та законні підстави застосувати ст. 69 КК України та призначити обвинуваченому менш суворе покарання, ніж передбачене санкціями ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 296 КК України або застосувати положення ст. 75 КК України, звільнивши ОСОБА_8 від призначеного покарання, з випробуванням.

Згідно з вироком, вдень приблизно 10 березня 2022 року ОСОБА_8 прогулюючись лісомасивом по вул. Озерній в с. Білка, Тростянецької ОТГ Сумської області виявив камуфляжний мішок, у середині якого серед інших речей, знаходились два корпуси від предметів зовні схожих на гранату «Ф-1» із маркуванням 386/71-80/Т, гранату «РГО» із маркуванням РГО-А-ІХ-І/80-37-83/7, один предмет зовні схожий на запал до гранати «УДЗ» з маркуванням на металевій частині УДЗ С 19-83 та паперову упаковку із 30 предметами схожими на патрони калібру 5.45 мм.

ОСОБА_8 не маючи передбаченого законом дозволу, взяв із собою вказаний камуфляжний мішок, достовірно знаючи, що придбання, носіння та зберігання боєприпасів, вибухових речовин, вибухових пристроїв є злочином, вирішив обернути вказане у своє володіння. Цього ж дня ОСОБА_8 переніс вказані предмети до господарства за місцем свого мешкання по АДРЕСА_1 , де став їх зберігати у приміщенні дерев`яного гаража. 09 липня 2022 року працівниками поліції ВП № 1 (м. Тростянець), на підставі ухвали слідчого судді Тростянецького районного суду Сумської області від 22.06.2022 року, проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_8 , в ході якого із приміщення дерев`яного гаража, вилучено: 30 патронів, які відповідно до висновку судової балістичної експертизи № СЕ-119/119-22/7732-БЛ віл 12.08.2022 року, є 5,45 мм проміжними патронами, є бойовими припасами до нарізаної стрілецької зброї - 5,45 мм автоматів Калашникова (АК-74, АКС-74, АКС - 74У) й іншої зброї калібру 5,45х39 м.м.; корпус гранати «Ф-1» із маркуванням 386/71-80/Т, який згідно з висновком вибухово-технічної експертизи № СЕ-19/119-22/7764-ВТХ від 30.08.2022 року є корпусом ручної осколкової оборонної гранати «Ф-1» промислового виготовлення, спорядженого вибуховою речовиною (тротил), та належить до зарядів вибухової речовини у міцному (металевому) копусі, вибухова речовина, якою споряджений корпус ручної осколкової оборонної гранати «Ф-1», придатна для вибуху; корпус гранати «РГО» із маркуванням РГО-А-ІХ-І/80-37-83/7, та запал до гранати «УДЗ» з маркуванням на металевій частині УДЗ С 19-83, згідно з висновком вибухово-технічної експертизи № 19/119-22/7768-ВТХ від 30.08.2022 року, є корпусом оборонної осколкової ручної гранати «РГО», спорядженим вибуховою речовиною А-ІХ-1 УДЗ (флегматизований гексоген), та засобом підриву ударно-дистанційним запалом УДЗ, утворюють остаточно споряджений вибуховий пристрій промислового виготовлення військового призначення - оборонну осколкову ручну гранату «РГО», яка належить до категорії бойові припаси, та утворена при конструктивному поєднанні корпусу та запалу гранати «РГО» споряджена вибуховою речовиною придатна до вибуху.

19 серпня 2022 року близько 10 год. ОСОБА_8 прибувши до Тростянецького відділу Охтирської окружної прокуратури, за адресою: Сумська область м. Тростянець вул. Вознесенська, 2, для співбесіди із процесуальним керівником, щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та знаходячись у коридорі, не дивлячись на присутність сторонніх осіб, працівників поліції та прокуратури, грубо порушуючи громадський порядок з хуліганських мотивів та явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося винятковим цинізмом, знявши штани, почав справляти природні потреби. На законні вимоги припинити безчинство з боку працівників органу прокуратури, ОСОБА_8 не реагував та почав переміщуватись коридором першого поверху із оголеними статевими органами, не приховуючи їх та демонструючи випадковим очевидцям у тому числі із числа правоохоронних органів, доки за наполегливими вимогами останніх не вдягнув штани, та завершив вчинення хуліганських дій.

Заслухавши доповідь головуючого судді щодо змісту оскарженого судового рішення, доводи захисника ОСОБА_7 , який апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, прокурора, який вважав вирок суду законним та обґрунтованим та просив залишити його без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали даного кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до вимог ч.2 ст.394, ч.1 ст.404 КПК України, враховуючи, що фактичні обставини кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 ніким не оспорюються і докази щодо них, на підставі ч.3 ст. 349 КПК України, не досліджувалися, висновки суду першої інстанції щодо цих обставин перевірці апеляційним судом не підлягають.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 296 КК України, також не оспорюється, тому відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України, апеляційному перегляду і в цій частині вирок не підлягає.

Що стосується доводів апелянта про призначення обвинуваченому більш м`якого покарання, то колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з нормами ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», вирішуючи питання про вид і розмір покарання в кожному конкретному випадку, суд повинен визначати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, виходячи із сукупності всіх обставин вчинення злочину (форми вини, мотивів, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, ступеня участі кожного із співучасників у вчиненні злочину та ін.).

Посилання в апеляційній скарзі сторони захисту на те, що призначене ОСОБА_8 покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, на думку апеляційного суду, є не обґрунтованими.

При призначенні покарання судом першої інстанції враховано, що ОСОБА_8 вчинив кримінальні правопорушення, одне з яких за ступенем тяжкості належить до тяжких злочинів, а інше є кримінальним проступком.

Обставини, які пом`якшують: щире каяття обвинуваченого, який висловив критичну оцінку своєї поведінки шляхом повного визнання вини та готовності нести кримінальну відповідальність; активне сприяння розкриттю злочину, оскільки обвинувачений добровільно своїми активними діями надавав допомогу органам досудового розслідування та суду в з`ясування тих обставин вчинення злочину, що мають істотне значення для повного його розкриття.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлені.

Судом першої інстанції взято до уваги, що обвинувачений раніше не судимий, не одружений, дітей на утриманні не має, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку лікаря - психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

На думку апеляційного суду, враховуючи вище встановлені дані про особу винного, суд першої інстанції обґрунтовано застосував до обвинуваченого покарання за ч. 1 ст. 263 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, перейшов до іншого більш м`якого покарання, яке не передбачене санкцією даної статті, а також призначив покарання за ч. 1 ст. 296 КК України у межах санкції, та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначив покарання ОСОБА_8 у виді 03 років обмеження волі.

Таке покарання, на переконання суду апеляційної інстанції, повністю відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, а також принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, і не є надто суворим, як про це зазначено в апеляційній скарзі.

Суд апеляційної інстанції вважає, у даному випадку досягнуто справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, а також враховано інтереси усіх суб`єктів кримінально-правових відносин.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних проособу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування ст.75 КК тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячиіз відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Конституційний Суд України в своєму рішенні зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного».

Посилання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 в апеляційній скарзі на те, що він повністю визнав свою провину та щиро розкаявся було враховано судом при призначенні йому покарання.

Будь-яких інших обставин, які б залишилися поза увагою суду та не були враховані при визначенні порядку відбування ОСОБА_8 покарання в апеляційній скарзі не наведено.

Приймаючи до уваги викладене, колегія суддів вважає, що застосування до ОСОБА_8 інституту умовного відбування покарання чи призначення покарання у виді громадських робіт, не досягне визначеної у ч. 2 ст. 50 КК України мети - не сприятиме виправленню обвинуваченого та попередженню вчиненню нових кримінальних правопорушень.

За таких обставин із врахуванням вищезазначеного, колегія суддів дійшла висновку що судом першої інстанції ухвалено законне, обґрунтоване та умотивоване рішення, обставин для його зміни, про що просив апелянт у поданої апеляційної скарги, під час апеляційного розгляду не встановлено, у зв`язку з чим вирок суду слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого - без задоволення.

Керуючись ст. 404,405,407,418, 419 КПК України колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Вирок Тростянецького районного суду Сумської області від 07 листопада 2022 року відносно ОСОБА_8 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на цей вирок - без задоволення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4