Дата документу 26.06.2023 Справа № 337/2538/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 337/2538/23 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/425/23 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 170 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2023 року м . Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю представника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою представника володільця майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25 травня 2023 року, якою задоволено клопотання про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000587, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 травня 2023 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий СВ ВП №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 за погодженням з прокурором Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на грошові кошти у сумі 380200,39 гривень, які знаходяться на банківських картках та рахунках, прив`язаних до них, Акціонерного Товариства Комерційний Банк «Приватбанк», ЄРДПОУ 14360570, розташоване за адресою: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д:

1.№ НОМЕР_1 , який відкритий на ім`я ОСОБА_10 ;

2.НОМЕР_21, який відкритий на ім`я ОСОБА_11 ;

3.НОМЕР_22, який відкритий на ім`я ОСОБА_12 ;

4.НОМЕР_23, який відкритий на ім`я ОСОБА_6 ;

5.НОМЕР_24, який відкритий на ім`я ОСОБА_13 ;

6.НОМЕР_25, який відкритий на ім`я ОСОБА_14 ;

7.НОМЕР_26, який відкритий на ім`я ОСОБА_15 ;

8.НОМЕР_27, який відкритий на ім`я ОСОБА_16 ;

9.НОМЕР_28, який відкритий на ім`я ОСОБА_17 ;

10.НОМЕР_29, який відкритий на ім`я ОСОБА_18 ;

11.НОМЕР_30, який відкритий на ім`я ОСОБА_19 ;

12.НОМЕР_31, який відкритий на ім`я ОСОБА_20 ;

13.НОМЕР_32, який відкритий на ім`я ОСОБА_21 .

Під час досудового розслідування встановлено, що 16 травня 2023 року до ВП №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області із заявою звернулась ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка повідомила, що 16 травня 2023 року о 6 год. 22 хв., невстановлена особа, діючи умисно з корисливих мотивів, шахрайським шляхом, здійснила переказ грошових коштів у розмірі 3628000 гривень з банківського рахунку № НОМЕР_2 - «Ощад Банк», що належить ОСОБА_22 , чим спричинила матеріальний збиток на вказану суму.

Допитана в якості потерпілої ОСОБА_22 пояснила, що 16 травня 2023 року о 6 год. 22 хв., невстановлена особа, діючи умисно з корисливих мотивів, шахрайським шляхом, здійснила переказ грошових коштів в розмірі 3628000 гривень з банківського рахунку № НОМЕР_2 - «Ощад Банк», що належить останній.

Згідно виписки по рахунку, який належить ОСОБА_22 - 16 травня 2023 року о 6 год. 22 хв. з рахунку потерпілої був здійснений платіж на довільні реквізити: оплата за нерухоме майно згідно договору купівлі-продажу, серія та номер 413, виданий 15 травня 2023 року у сумі 3628000 гривень.

Згідно інформації про отримувача грошові кошти у розмірі 3628000 гривень, які належить ОСОБА_22 були перераховані на банківський рахунок ПАТ КБ «Приватбанк» НОМЕР_3 , який належить ФОП ОСОБА_23 .

Згідно рапорту від Департаменту кіберполіції Національної поліції України було встановлено, що з карткового рахунку ФОП « ОСОБА_23 » № НОМЕР_3 були переведені на банківські картки випущені на нього, як на фізичну особу і прив`язані до розрахункових рахунків в АТ КБ «Приватбанк», а саме на банківські картки № НОМЕР_4 та № НОМЕР_5 .

В подальшому грошові кошти були переведені з банківської карти № НОМЕР_4 ОСОБА_23 на банківську картку № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_10 у сумі 380200,39 гривень з якої в подальшому було здійснено переказ на банківські картки, а саме:

№ НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_11 ;

№ НОМЕР_7 , який належить ОСОБА_12 ;

№ НОМЕР_8 , який належить ОСОБА_6 ;

№ НОМЕР_9 , який належить ОСОБА_13 ;

№ НОМЕР_10 , який належить ОСОБА_14 ;

№ НОМЕР_11 , який належить ОСОБА_15 ;

№ НОМЕР_12 , який належить ОСОБА_16 ;

№ НОМЕР_13 , який належить ОСОБА_17 ;

№ НОМЕР_14 , який належить ОСОБА_18 ;

№ НОМЕР_15 , який належить ОСОБА_19 ;

№ НОМЕР_16 , який належить ОСОБА_20 ;

№ НОМЕР_17 , який належить ОСОБА_21 .

Картки емітовані до Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК», ЄРДПОУ 14360570, розташоване за адресою: 01001, м. Київ, вул. Грушевського 1-Д.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що є достатні підстави вважати, що грошові кошти потерпілої, які були переведені на вищевказані банківські картки є викраденим майном, яке може бути перераховано в подальшому на інші рахунки або виведено у готівку, тим самим унеможливить відшкодування збитків потерпілій, з метою всебічного, повного і об`єктивного розслідування обставин цього кримінального провадження, доведення вини власників банківських карток та рахунків, обставин вчинення вказаного правопорушення, механізму, способу його вчинення, відшкодування шкоди потерпілому, при цьому існує реальна загроза приховування, знищення, перетворення, відчуження вказаних речей.

Слідчий суддя задовольнив клопотання про накладення арешту на майно, обґрунтувавши рішення тим, що накладення арешту необхідне для збереження майна потерпілої.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою клопотання про арешт майна задовольнити частково, відмовити у задоволенні арешту на банківську картку № НОМЕР_18 , що належить ФОП ОСОБА_6 .

В обґрунтування свої скарги вказує, що розгляд клопотання про арешт майна за відсутності його власника, без належного повідомлення про розгляд такого клопотання є грубим порушенням прав власника майна та загальних засад кримінального процесуального кодексу України та є підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Зазначає, що накладення арешту на банківську картку не має законної мети, оскільки грошові кошти, що знаходяться на балансі вказаної картки отриманні внаслідок здійснення господарської діяльності та жодним чином не стосуються кримінального провадження.

Зауважує, що зі змісту оскаржуваної ухвали не зрозуміло, якою саме сумою заволоділи шахраї, оскільки у мотивувальній частині вказано, що сума грошових коштів, що незаконно була списана з банківського рахунку ОСОБА_22 складає 3628000 грн., в той же час, в резолютивній частині ухвали суд накладає арешти на карткові рахунки в межах суми 380200,39 грн., що майже в десять разів менше від загальної суми.

Крім того вказує, що незрозуміло яким чином суд визначився в якому розмірі слід накласти арешт на банківські рахунки, оскільки своїми діями суд фактично заблокував роботу ФОП ОСОБА_6 в межах суми 380200,39 грн., а не в межах суми яка реально надійшла на банківську картку ОСОБА_6 .

Зазначає, що оскаржувана ухвала не містить відомостей щодо підозрюваних у даному кримінальному провадженні або хоча б про ймовірних фігурантів, арешт накладений на банківські картки без реального з`ясування обставин справи, відсутнє посилання на тимчасові доступи до банківської таємниці, з метою з`ясування фактичних обставин справи.

Вказує, що не вбачається, що відбувалась перевірка наявності цивільно-правових відносин між ОСОБА_22 та ФОП ОСОБА_23 , судом не перевірено джерело походження грошових коштів та законність їх набуття.

Крім того, в апеляційній скарзі викладено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді.

Виходячи зі змісту клопотання, як на підставу поважності пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді посилається на те, що копію оскаржуваної ухвали отримав 12 червня 2023 року, тобто вже після закінчення строку її оскарження в апеляційному порядку.

Заявлене клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_6 до судового засідання для розгляду клопотання слідчого про арешт майна не викликалась, копію оскаржуваної ухвали було отримано 12 червня 2023 року електронною поштою її адвокатом після подання ним відповідної заяви (а.с. 46), у зв`язку з чим, колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку строк на апеляційне оскарження ухвали пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

У судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу та вказав, що ОСОБА_6 займається законною підприємницькою діяльністю, а саме продажем овочів. Зазначив, що арешт накладено на її банківську картку, на якій 300000 грн., проте після перевірки нею рахунку, був встановлений переказ грошових коштів у сумі 57000 грн.

Повідомлений належним чином прокурор до судового засідання апеляційного суду не з`явився, клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги не подав.

Заслухавши доповідь судді, представника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до абзацу 1 ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, якщо існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, перетворення, відчуження.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При цьому слід врахувати, що у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК країни (збереження речових доказів) арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Отже, саме до компетенції органу досудового розслідування належить встановлення чи є вказане майно знаряддям чи предметом злочину, для чого, з метою його збереження, запобігання приховування, пошкодження, псування, зникнення, втраті, знищення, використання, пересування, передачі, відчуження.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування приведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч. 11 ст. 170 КПК України).

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу), а також розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Таким чином, вирішуючи питання про застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, у кожному випадку розгляду відповідних клопотань слідчий суддя повинен:

- перевіряти наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи;

- з`ясовувати можливість досягнення мети, на яку посилається ініціатор клопотання, без застосування цих заходів;

- враховувати, що обов`язок довести наявність трьох необхідних складових для їх застосування (частина третя статті 132 КПК України) покладається на слідчого та/або прокурора;

- взяти до уваги розумність та співрозмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

- враховувати, що докази на підтвердження обставин, викладених у клопотанні про застосування заходів забезпечення, подаються особою, яка заявляє таке клопотання.

Колегія суддів приходить до висновку, що накладаючи арешт на майно, зокрема, на грошові кошти, які знаходяться на банківській картці та рахунку № НОМЕР_8 , який відкритий на ім`я ОСОБА_6 , слідчий суддя вищезазначених вимог закону дотримався, правильно вирішив питання про накладення арешту на вказане майно, врахувавши вимоги кримінального процесуального закону при застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що відділом поліції №5 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000587 від 16 травня 2023 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Із фабули витягу з ЄРДР випливає, що 16 травня 2023 року до ВП №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області із заявою звернулась ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка повідомила, що 16 травня 2023 року о 6 год. 22 хв., невстановлена особа, діючи умисно з корисливих мотивів, шахрайським шляхом, здійснила переказ грошових коштів у розмірі 3700000 гривень з банківського рахунку № НОМЕР_2 - «Ощад Банк», що належить ОСОБА_22 , чим спричинила матеріальний збиток на вказану суму (а.с. 5).

Крім того, в ході досудового розслідування була допитана потерпіла ОСОБА_22 , яка пояснила, що 16 травня 2023 року вона дізналась про те, що грошові кошти у сумі 3700000 гривень з її депозитного рахунку були перераховані до її банківської картки № НОМЕР_19 , а вже з неї відбувалася купівля - продаж нерухомості на ім`я одержувача ФОП ОСОБА_23 банк одержувача ПАТ КБ «Приватбанк» IBAN НОМЕР_3 , транзакція відбувалася 16 травня 2023 року о 6 год. 22 хв. Вказані транзакції вона не здійснювала, чоловіка на ім`я ОСОБА_23 вона не знає (а.с. 12-16).

Із виписку по картковому рахунку № НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_24 вбачається, що 16 травня 2023 року о 6 год. 22 хв. відбувся грошовий переказ у сумі 3620000 гривень, як оплата за нерухоме майно згідно договору купівлі - продажу, серія та номер 419, виданий 15 травня 2023 року (а.с. 18-19).

Крім того, із рапорту інспектора ВПК в Запорізькій області Департаменту кіберполіції НП України ОСОБА_25 випливає, що кошти потерпілої з картки № НОМЕР_20 у розмірі 3700000 гривень шахраями були перераховані 16 травня 2023 року о 6 год. 22 хв. на розрахунковий рахунок ФОП « ОСОБА_23 » № НОМЕР_3 . В подальшому кошти, які отримані на вказаний рахунок були переведені на банківські картки які випущені на ОСОБА_23 як на фізичну особу, після чого через Приват24 були переведені на поповнення в тому числі карти ОСОБА_10 на суму 380200,39 грн., яка в подальшому була переведена на інші картки, зокрема, і на картку № НОМЕР_8 , яка емітована АТ КБ «Приватбанк» ( ОСОБА_6 ) (а.с. 26-31).

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі, предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Тобто, із вищевказаного випливає, що грошові кошти, які знаходяться на банківському рахунку № НОМЕР_8 , який відкритий на ім`я ОСОБА_6 розглядаються як предмет вчинення кримінального правопорушення та містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Більш того, переведення ОСОБА_6 грошових коштів від ОСОБА_10 , якій в свою чергу на її картковий рахунок від ОСОБА_23 були переведені як встановлено органом досудового розслідування кошти потерпілої, підтверджується також наданою адвокатом у судовому засіданні апеляційного суду платіжною інструкцією.

Крім того, враховуючи, що згідно ст. 3.1. Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», кошти існують у готівковій формі (формі грошових знаків), або безготівковій формі (формі записів на рахунках у банках), то цілком можливим є накладення на них арешту з метою забезпечення збереження речових доказів, якщо такі грошові кошти були предметом кримінального правопорушення незалежно від форми, у якій вони існують.

Відтак, не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню, оскільки існує ризик того, що у разі не накладення арешту існує можливість перерахування вказаних грошових коштів на інші рахунки або зняття таких коштів з відповідних рахунків, до закінчення досудового розслідування.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі "Смирнов проти України" було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою майна у кримінальному провадженні належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей (майна) державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Враховуючи всі обставини в їх сукупності, слідчий суддя дійшов вірного висновку, що в даному конкретному випадку, накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, забезпечить справедливу рівновагу між суспільним інтересом та правомірною метою, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються - арешт та метою, яку прагнуть досягти - збереження речових доказів, оскільки існують обставини, які підтверджують, що їхнє незастосування може призвести до незворотних наслідків.

Щодо доводів про розгляд клопотання слідчого у відсутність власника майна, то слід зазначити, що норми ч. 2 ст. 172 КПК України передбачають розгляд клопотання слідчого про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене без повідомлення власника майна, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

З приводу доводів, що накладення арешту на банківський рахунок ОСОБА_6 фактично заблокує роботи її як ФОП, то слід вказати, що доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку. У відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Зважаючи на вищевикладене, в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно, діяв у спосіб і у межах законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи стосовно необґрунтованості судового рішення слід визнати непереконливими.

За таких обставин колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді, а відтак апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 132, 170, 171, 173, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Поновити представнику володільця майна ОСОБА_6 - адвокату ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25 травня 2023 року.

Апеляційну скаргу представника володільця майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25 травня 2023 року, якою задоволено клопотання про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000587, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 травня 2023 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4