Справа № 442/6385/23
Провадження № 1-кп/442/364/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2023 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000687 від 08.08.2023 на підставі угоди про визнання винуватості про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Винники, Дрогобицького району Львівської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого у будинк АДРЕСА_1 , одруженого, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, інваліда 2 групи, невійськовозобовязаного, раніше не судимого,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.240 КК України,-

з участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

встановив:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у ранковий час, перебуваючи за місцем свого проживання у будинкуу АДРЕСА_1 , вирішив умисно незаконно видобути корисні копалини загальнодержавного значення, а саме: пішано-гравійну сировину з берега річки Бистриця Тисменицька, що протікає поблизу села Винники Дрогобицького району Львівської області.

3 метою реалізації свого злочинного умислу, цього ж дня, орієнтовно о 18 год 00 хв, ОСОБА_3 зателефонував до односельчанина ОСОБА_6 , у законному володінні якого перебуває колісний трактор із причепом марки Т-40, 1984 року випуску, заводський № НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію машини серії НОМЕР_3 є ОСОБА_7 та попросив ОСОБА_6 допомогти йому перевезти піщаного-гравійну сировину, ввівши в оману останнього про те, що піщано-гравійну сировину він придбав на законних підставах та має усі дозвільні документи на її видобування та перевезення.

Продовжуючи свої злочинні дії, цього ж дня, орієнтовно о 12 год 00 хв, ОСОБА_8 , разом із ОСОБА_6 , який не усвідомлював що вчиняє незаконні дії, на колісному тракторі із причепом останнього марки Т-40, 1984 року випуску, заводський № НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 , прибув до берега річки Бистриця Тисменицька, що протікає поблизу села Винники Дрогобицького району Львівської області за геолокацією (49.401849, 23.269637), де діючи з прямим умислом на незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в порушення встановлених правил користування надрами, передбачених ст.ст. 16, 16-2, 17, 18, 18-1, 19 та 28 Кодексу України «Про надра» від 27.07.1994 №132/94-BP, ст 24 Гірничого закону України від 06.10.1999 №1127-XIV, «Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2011 №615 та «Положення про порядок надання гірничих відводів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 №59, достовірно знаючи про відсутність у нього необхідного для видобування корисних копалин слеціального дозволу чи акту про надання гірничого відводу, без оформлення в установленому порядку документів, що посвідчують право на земельну ділянку для потреб, пов`язаних з видобуванням корисних копалин, умисно, з корисливих мотивів, незаконно видобув (здійснив забір) піщано-гравійну сировину, яка відноситься до корисних копалин загальнодержавного значення, а саме за допомогою лопати, із берега вищевказаної річки, шляхом знімання верхнього шару, набрав 2,8 кубічних метрів піщано-гравійної сировини та завантажив її в кузов колісного трактора з причепом марки Т-40, яку мав намір використати для власних потреб у домашньому господарстві, чим опричинив збитків державі на суму 3151 гривня 68 копійок.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив незаконне видобування корисних копалин загалногодержавного значення, тобто вчинив кримінальне правопорушення передбаченене ч.2 ст.240 КК України.

Відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та визначена міра покарання.

08 вересня 2023 року між підозрюваним ОСОБА_3 , з участю захисника ОСОБА_9 , та прокурором Дрогобицької окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно даної угоди прокурор та підозрюваний дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій підозрюваного за ч.2 ст.240 КК України, який у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинен понести за вчинення кримінального правопорушення, передбачених ч.2 ст.240 КК України, у виді 1 року позбавлення волі зі звільненням на підставі ст.75 КК України від відбування призначеного покарання з іспитовим строком та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Процесуальна позиція обвинуваченого. Думка учасників судового провадження щодо затвердження угоди.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.240 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав та зазначив, що він розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення, вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затвердженні вказаної угоди.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні просила затвердити угоду про визнання винуватості.

Прокурор в судовому засіданні вважає, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Мотиви, з яких суд виходить при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам КПК та КК України і положення закону, якими керується.

Відповідно ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

При цьому, як передбачено п.1 ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди (ст.469 КПК України).

Суд, на виконання вимог ст.474 КПК України, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільним та не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про визнання винуватості. Судом з`ясовано, що будь-яких скарг під час кримінального провадження не подавалося.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.240 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав та зазначив, що він розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення, вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затвердженні вказаної угоди.

Перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України та КК України, суд встановив, що кваліфікація дій ОСОБА_3 обвинуваченого за ч.2 ст.240 КК України є правильною. Судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди про визнання винуватості є добровільним. Взяті обвинуваченим ОСОБА_3 на себе за угодою про визнання винуватості зобов`язання очевидно можливі для виконання.

Висновок щодо можливості затвердження угоди про визнання винуватості.

З огляду на викладене, враховуючи пом`якшуючі обставини, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також добровільне відшкодування завданих збитків, а також відсутність обтяжуючих обставин, суд вбачає наявність фактичних підстав для доведення винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення ч.2 ст.240 КК України та затвердження угоди про визнання винуватості.

Мотиви призначення покарання.

Суд вважає, що погоджений сторонами вид та розмір покарання відповідає вимогам, передбаченим ст.ст. 50,65 КК України.

Відповідно до ст.66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченій є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування збитків.

Обставин, які обтяжують покарання відповідно до ст.67 КК України не встановлено.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.240 КК України, які згідно ст.12 КК України є нетяжким злочином.

Сторони погоджують, що ОСОБА_3 має понести покарання:

за ч.2 ст.240 КК України - у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

Згідно зі ст.75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

А тому, враховуючи те, що обвинувачений визнав вину, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, відшкодував завдані збитки, а також те, що обвинувачений є інвіалідом 2 групи, а його дружина - інвалідом 3 групи, наявність у обвинуваченого на утриманні двох неповнолітніх дітей, суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, та приймає рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням згідно ст.75 КК України.

Водночас, суд вважає, що з метою забезпечення належної поведінки обвинуваченого ОСОБА_3 в період дії іспитового строку та з метою організації органом виконання покарань належного контролю за його поведінкою, на обвинуваченого слід покласти обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Покарання, узгоджене сторонами угоди, відповідає санкціям ч.2 ст.240 КК України.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Запобіжний захід підозрюваному не обирався.

З речовими доказами слід поступити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 468, 469, 475, КПК України, суд, -

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 08.09.2023, укладену між прокурором Дрогобицької окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_4 та та підозрюваним ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.08.2023 за №0000687.

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.240 КК України, й призначити йому покаранняу виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання з встановленням іспитового строку в 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази:

- трактор Т-40 з двигуном № НОМЕР_2 з причепом сірого кольору, який згідно розписки зберігається на території ВнП №1 Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області на вул. В. Великого, 30 у м. Бориславі, Львівської області повернути законному володільцю ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- свідоцтво про реєстрацію машини серії НОМЕР_3 та 3 лопати, які передані на зберігання у камеру зберігання речових доказів Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області, згідно квитанції №001868 повернути законному володільцю ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- взірці гравійно-піщаної суміші з причепа трактора, які опечатанів спецпакети №SUD3012952 та №SUD4027080, а також взірці гравійно-піщаної суміші з берегу річки Бистриця-Тисьминецька, які опечатані в спецпакети №SUD3010981, №WAR1762060 та №WAR1762059 та передані на зберігання у камеру зберігання речових доказів Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області, згідно квитанції №001868 знищити.

У відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 96-2 КК України, речовий доказ у вигляді 2,8 кубічних метрів піщано-гравійної сировини, які незаконно видобуті ОСОБА_3 із берега річки Бистриця Тисменицька, що протікає поблизу села Винники, Дрогобицького району, Львівської області за геолокацією (49.401849, 23.269637) - конфіскувати в дохід держави, як майно яке було предметом кримінального правопорушення.

Скасувати арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 23.08.2023.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1