У Х В А Л А

Іменем України

03.07.2023

Справа № 331/3915/23

Провадження № 1-кс/331/1304/2023

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого 1-го відділення слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області лейтенанта ОСОБА_3 , погодженого прокурором, яка здійснює процесуальне керівництво прокурором відділу Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000948 від 12.06.2023 за підозрою ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України,

про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В:

У провадження слідчого судді надійшло клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000948 від 12.06.2023 за підозрою ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України.

Своє клопотання обґрунтовує тим, що слідчим відділом УСБУ в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000948 від 12.06.2023 за підозрою ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України, матеріали відносно якого виділені із кримінального провадження №0002474 від 27.12.2022.

У невстановлений час, але не пізніше 15.06.2022 громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи умисно, із власних корисливих мотивів та з метою підтримання окупаційної влади, встановленої збройними формуваннями рф, свідомо та ініціативно, прийняв пропозицію від невстановлених під час досудового розслідування осіб, з числа представників збройних формувань держави-агресора рф та добровільно зайняв посаду голови у незаконному органі влади Малобілозерській сільській військово-цивільній адміністрації Василівського району Запорізької області (мовою оригіналу Малобелозерская сельская военно-гражданская администрация Васильевского района Запорожской области).

Так, наказом № 27 від 15.06.2022 військового коменданта Запорізької області, як представника незаконного окупаційного органу влади на тимчасово окупованій території Запорізької області, ОСОБА_5 призначено головою Малобілозерської сільської військово-цивільній адміністрації Василівського району Запорізької області (мовою оригіналу главой Малобелозерской сельской военно-гражданской администрация Васильевского района Запорожской области).

Займаючи вказану посаду, ОСОБА_5 виконує покладені на нього організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції очільника вказаної окупаційної адміністрації держави-агресора та вказівки представників збройних формувань рф і окупаційної адміністрації держави-агресора «Малобелозерской сельской военно-гражданской администрация Васильевского района Запорожской области» щодо здійснення організації та керівництва роботи з:

- управління такою окупаційною адміністрацією та її структурними підрозділами;

- формування структури та комплектації штату підпорядкованого йому незаконного владного органу;

- проведення культурно-масових заходів з метою підтримання окупаційного режиму на тимчасово окупованих територіях Запорізької області;

- розпорядження коштами та майном окупаційної адміністрації.

Окрім цього ОСОБА_5 , діючи умисно, перебуваючи на тимчасово окупованій території Малобілозерської сільської територіальної громади, усвідомлюючи протиправність своїх дій, використовуючи незаконно отримані владні повноваження, проводив масові зібрання на яких виправдовував та заперечував збройну агресію російської федерації та тимчасову окупацію частини території України.

Так, ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді очільника у незаконному органі влади мовою оригіналу «глава Малобелозерской сельской военно-гражданской администрация Васильевского района Запорожской области», діючи умисно, підтримуючи діяльність військової окупаційної адміністрації рф у Малобілозерській сільській територіальній громаді Запорізької області, використовуючи незаконно надані йому владні повноваження, отримав кошти для виплати одноразової допомоги виданих на підставі видаткового касового ордеру, підписаним касиром-казначеєм незаконно окупаційного органу влади тимчасово окупованого міста Енергодар (мовою оригіналу военно-гражданская администрация города Энергодар), виданими філіалом №3 комерційного банку «Міжрегіонбанк» (мовою оригіналу комерческим банком «Межрегионбанк», юридична адреса якого: рф, м. москва, вул. Люблінська, 151), а саме:

у сумі 1 мільйон рублів на підставі видаткового касового ордеру №22/ЕП від 22.06.2022;

у сумі 1 мільйон рублів на підставі видаткового касового ордеру №24/ЕП від 23.06.2022, які у тому числі використовував з метою заохочення та налагодження взаємозв`язку між місцевими жителями та окупантами.

Враховуючи викладене, 31.05.2023 слідчим за погодженням із процесуальним керівником складено, а 02.06.2023 громадянина України ОСОБА_5 обґрунтовано повідомлено про підозру у тому, що він не пізніше 15.06.2022, перебуваючи на території с. Мала Білозерка Василівського району Запорізької області, яке з 26.02.2022 та на час повідомлення про підозру окупована представниками збройних формувань держави-агресора російської федерації (далі за текстом - зф держава-агресор рф), діючи умисно, із власних корисливих мотивів та з метою підтримання окупаційної влади, встановленої збройними формуваннями рф, свідомо та ініціативно, прийняв пропозицію від невстановлених під час досудового розслідування осіб, з числа представників збройних формувань держави-агресора рф та добровільно зайняв посаду голови у незаконному органі влади Малобілозерській сільській військово-цивільній адміністрації Василівського району Запорізької області (мовою оригіналу Малобелозерская сельская военно-гражданская администрация Васильевского района Запорожской области), пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно господарських функцій, створену на тимчасово окупованій території Малобілозерської сільської територіальної громади Василівського району Запорізької області., тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

02.06.2023 на підставі постанови слідчого Регіональним центром з надання безоплатної правової допомоги у Донецькій та Запорізькій областях винесено доручення №028-001771ч, для надання безоплатної вторинної правової допомоги, яким адвоката ОСОБА_6 призначено захисником підозрюваного ОСОБА_5 .

Водночас, санкцією ч.5 ст.111-1 КК України, за якою ОСОБА_5 повідомлено про підозру, передбачено додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.

Таким чином, з урахуванням санкції ч.5 ст.111-1 КК України, орган досудового розслідування, відповідно до п.3 ч.1 ст.170 КПК України, повинен вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні з метою його конфіскації.

Водночас, в ході проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні встановлено, що, відповідно до відомостей із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, встановлено, що у власності підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наявні: однокімнатна квартира, загальною площею 34,9 м2, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та нежитлове приміщення, загальною площею 59,9 м2, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

Крім того, в органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що наявні ризики відчуження вищевказаного нерухомого майна, що належить підозрюваному ОСОБА_5 , з метою унеможливлення застосування до нього заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна та подальшої його конфіскації.

Просить накласти арешт шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження, на нерухоме майно, яке належить підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: однокімнатну квартиру, загальною площею 34,9 м2, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та нежитлове приміщення, загальною площею 59,9 м2, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

Слідчий подав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі, на задоволенні клопотання наполягає.

Згідно ч.1 ст. 172 КПК України неприбуття слідчого у судове засідання не перешкоджає його розгляду.

Фіксування розгляду клопотання технічними засобами звукозапису не здійснювалось на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що клопотання підлягає частковому задоволенню з наступних обставин.

Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно із ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом УСБУ в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000948 від 12.06.2023 за підозрою ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України, матеріали відносно якого виділені із кримінального провадження №0002474 від 27.12.2022.

Відповідно до відомостей із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, встановлено, що у власності підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наявні: однокімнатна квартира, загальною площею 34,9 м2, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та нежитлове приміщення, загальною площею 59,9 м2, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

За ч. 1 ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 1 додаткового (першого)протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено,що кожна фізична,або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше,як в інтересах суспільства і на умовах,передбачених законом,або загальними принципами міжнародного права.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

ЄСПЛ також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A №52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A №98) (справа «East/West Alliance Limited» проти України).

Слідчий суддя вважає, що матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують втручання у права та інтереси власника майна, враховуючи і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження.

На цей час існують обґрунтовані підстави вважати, що вказане нерухоме майно, а саме: однокімнатна квартира, загальною площею 34,9 м2, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та нежитлове приміщення, загальною площею 59,9 м2, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , може бути продана чи оформлена на іншу особу.

Оскільки, майно, належить ОСОБА_5 на яке просить накласти арешт слідчий за погодженням з прокурором та в матеріалах кримінального провадження міститься достатньо даних, які свідчать про те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а тому до підозрюваного необхідно застосувати арешт майна з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання. Незастосування накладення арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню та беручи до уваги наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, доведеність необхідності такого заходу забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання є обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню.

Заборона або обмеження розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна, тому у частині задоволення клопотання щодо накласти арешт, шляхом заборони розпорядження на приватне нерухоме майно ОСОБА_5 однокімнатної квартири, загальною площею 34,9 м2, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та нежитлового приміщення, загальною площею 59,9 м2, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання необхідно відмовити.

Дослідженням наявних матеріалів встановлено, що клопотання слідчого про арешт майна відповідає вимогам ст.ст.170, 171 КПК України та належним чином обґрунтоване. Доведена необхідність такого арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Крім того,слідча суддя звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку. У відповідності до вимог ст. 174 КПК України законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна, а також і те, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст.ст.170-173 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого 1-го відділення слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області лейтенанта ОСОБА_3 , погодженого прокурором, яка здійснює процесуальне керівництво прокурором відділу Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000948 від 12.06.2023 за підозрою ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК Українипро арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження нерухомого майна, яке належить підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: однокімнатну квартиру, загальною площею 34,9 м2, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та нежитлове приміщення, загальною площею 59,9 м2, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

В іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвалу може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1