"16" червня 2023 р. Справа № 363/2152/22
УХВАЛА

Іменем України

16 червня 2023 року слідчий суддя Вишгородського районного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгороді скаргу ОСОБА_3 на рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся зі скаргою до слідчого судді Вишгородського районного суду Київської області на рішення у вигляді постанови слідчого ВРЗЗС СВ Вишгородського РУП ГУНП в Київської області ОСОБА_4 про відмову у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні № 0000618 від 16.06.2022 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 341 КК України.

Обґрунтовуючи скаргу тим, що слідчим СД Вишгородського РУП ГУ НП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000618 від 16.06.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 341 КК України. Вказуючи на те, що у своїй заяві від 17.03.2023 року слідчому СВ Вишгородського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 подав письмову заяву про залучення його до кримінального провадження, як потерпілого. 05.04.2023 року постановою слідчого СВ Вишгородського РУП ГУНП в Київській області відмовлено у визнанні ОСОБА_3 , потерпілим у кримінальному провадженні № 0000618.

20.04.2023 року ухвалою слідчого судді Вишгородського районного суду Київської області задоволено скарга, постанова слідчого від 05.04.2023 про відмову у визнанні потерпілим скасована. Зобов`язано слідчого СВ Вишгородського РУП ГУНП в Київській області потворно розглянути заяву ОСОБА_3 про залучення його до кримінального провадження № 0000618 від 16.06.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 341 КК України, як потерпілого.

05.05.2023 року постановою про відмову в задоволенні клопотання слідчим СВ Вишгородського РУП ГУ НП в Київській області відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у вказаному кримінальному провадженні.

Вказане процесуальне рішення слідчого, що оформлено постановою, мотивовано тим, що на даний час уповноваженою особою (керівником) релігійної організації та настоятелем парафії є ОСОБА_5 ; предметом злочину, передбаченого ст. 341 КК України, не є будівлі та споруди, які не відносяться до органів державної влади, органів місцевого самоуправління чи до об`єднань громадян які не забезпечують діяльності цих органів; на даний час в органу досудового розслідування відсутні об`єктивні та достатні дані для прийняття відповідного процесуального рішення та визнання скаржника потерпілим, оскільки, як вважає слідчий, не доведено, що саме йому завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, тому, як стверджує слідчий, вказане клопотання не підлягає задоволенню. Постанову слідчого від 05.05.2023 року про відмову у визнанні ОСОБА_6 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000618 від 16.06.2022 року скаржник вважає незаконною та необґрунтованою з огляду на те, що відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ст. 341 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000618 внесені відповідно до його заяви про вчинення кримінального правопорушення (в порядку ст. 214 КПК України) від 27.05.2022 року та ухвали слідчого судді Вишгородського районного суду Київської області від 01.06.2022 року. У вказаній заяві зазначені обставин, що свідчать про вчинення вказаного кримінального правопорушення. Отже, у кримінальному провадженні № 0000618 він є потерпілим, права і обов`язки якого, на підставі частини другої статті 55 КПК України, виникли з моменту подання заяви від 17.03.2023 року про залучення його до вказаного кримінального провадження, як потерпілого. Вважає безпідставним посилання у постанові слідчого від 05.04.2023 року на те, що на даний час уповноваженою особою (керівником) релігійної організації та настоятелем парафії є ОСОБА_5 , з огляду на те, що ОСОБА_5 є керівником релігійної організації під назвою «Релігійна громада парафії Різдва Пресвятої Богородиці Київської Єпархії Української православної церкви (православної церкви України) смт Іванків Іванківського району Київської області», а на момент захоплення храм Різдва Пресвятої Богородиці належав на праві власності релігійній організації «Релігійна громада парафії Різдва Пресвятої Богородиці Київської Єпархії Української православної церкви смт Іванків Іванківського району Київської області», керівником якої був саме він. Станом на 21.05.2022 року право власності релігійної організації під керівництвом ОСОБА_5 на вказаний храм зареєстровано не було. Отже, захоплення будівлі храму здійснено незаконно. Храм Різдва Пресвятої Богородиці станом на 21.05.2022 року належав релігійній організації відповідно до свідоцтва про право власності, що видане виконавчим комітетом Іванківської селищної ради 15.01.2003 року на підставі рішення виконавчого комітету Іванківської селищної ради від 10.09.2002 року № 254. Також вважає безпідставними твердження слідчого, про відсутність об`єктивних та достатніх даних для прийняття відповідного процесуального рішення та визнання його потерпілим, оскільки не доведено, що саме йому завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. Щодо посилання слідчого у постанові від 05.05.2023 року на постанову від 24.06.2022 року про відмову у визнанні його потерпілим у цьому ж кримінальному провадженні скаржник зазначив, що постанова від 24.06.2022 року винесена слідчим з приводу заяви про вчинення кримінального правопорушення від 27.05.2022 року, а саме відмовлено у визнанні його потерпілим саме як особи, яка подала заяву про вчинення кримінального правопорушення, а постанова слідчого від 05.05.2023 року, що оскаржується, винесена у зв`язку з подачею слідчому окремої заяви від 17.03.2023 року про залучення його до вказаного кримінального провадження, як потерпілого, без врахування документів, що підтверджують його повноваження як керівника.

Скаржник у судовому засіданні вимоги скарги підтримав та просив їх задовольнити з підстав вказаних в скарзі, оскільки вважає, що постанова слідчого від 05.05.2023 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000618 від 16.06.2022 року незаконною та необґрунтованою.

Слідчий та прокурор в судове засідання не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином.

Враховуючи приписи ч. 3 ст. 306 КПК відсутність слідчого та прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

На виконання ухвали слідчого судді від 25.05.2023 року, слідчим СВ Вишгородського РУП ГУНП в Київської області подано матеріали кримінального провадження № 0000618.

Заслухавши скаржника, дослідивши матеріали справи за скаргою, кримінальне провадження, слідчий суддя вважає, що скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора під час досудового розслідування передбачений Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України.

Частиною 1 статті 303 КПК України передбачено, які саме рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора підлягають оскарженню під час досудового провадження. Встановлений частиною 1 статті 303 КПК України перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора під час досудового розслідування є вичерпним.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України, рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

В провадженні СВ Вишгородського РУП ГУНП в Київської області перебуває кримінальне провадження № 0000618 внесено до ЄРДР 16.05.2022 року за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення ст. 341 КК України.

16.06.2022 року на підставі ухвали слідчого судді Вишгородського районного суд Київської області від 01.06.2022 року № 363/1370/22 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000618 внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 341 КК України, за заявою ОСОБА_3 .

21.06.2022 року ОСОБА_3 звернувся до слідчого Вишгородського РУП ГУНП у Київській області із заявою про залучення його у кримінальному провадженні № 0000618 як потерпілого .

Постановою слідчого СВ Вишгородського РУП ГУНП у Київській області від 24.06.2022 року відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000618.

17 жовтня 2022 року ОСОБА_3 , на запит слідчого від 20.09.2022 року, надав документи, які підтверджують його повноваження як керівника храму Різдва Пресвятої Богородиці.

Постановою слідчого СВ Вишгородського РУП ГУНП в Київській області від 30.12.2022 року закрито кримінальне провадження № 0000618 за ознаками кримінального правопорушення передбачено ст. 341 УУ Україні, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Ухвалою слідчого судді Вишгородського районного суду Київської області від 02.03 2023 року, скасовано постанову слідчого СВ Вишгородського РУП ГУНП в Київській області від 30.12.2022 року про закриття кримінального провадження № 0000618.

17.03.2023 року ОСОБА_3 звернувся до Вишгородського РУП ГУНП в Київській області із заявою про залучення його до провадження як потерпілого, зазначивши, що усі необхідні документи щодо статусу релігійної організації та, які підтверджують його повноваження як керівника, ним подано на запит слідчого 17.10.2022 року. У заяві вказував, що внаслідок захоплення храму порушено його конституційне право та свобода віросповідання, тобто завдано моральну шкоду згідно п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України.

05.04.2023 року постановою слідчого СВ Вишгородського РУП ГУНП в Київській області відмовлено у визнанні ОСОБА_3 , потерпілим у кримінальному провадженні № 0000618.

Ухвалою слідчого судді Вишгородського районного суду Київської області від 20.04.2023 року скаргу ОСОБА_3 на рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000618 від 16.06.2022 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 341 КК України задоволено. Скасовано постанову слідчого СВ Вишгородського РУП ГУНП в Київській області від 05.04.2023 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000618. Зобов`язано слідчого СВ Вишгородського РУП ГУНП в Київській області повторно розглянути заяву ОСОБА_3 про залучення його до кримінального провадження № 0000618, як потерпілого.

Підставною та обґрунтуванням слідчий суддя в ухвалі Вишгородського районного суду Київської області від 20.04.2023 року у скасуванні постанови слідчого СВ Вишгородського РУП ГУНП у Київській області від 05.04.2023 року вказав, що слідчий, мотивуючи відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим, зазначила що «В ході досудового розслідування відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на даний часу уповноваженою особою (керівником) Релігійної організація релігійна громада Парафія Різдва Пресвятої Богородиці Київської єпархії Української православної церкви (православної церкви України) смт Іванків Вишгородського району Київської області за адресою: вул. Толочина, 96, смт Іванків Вишгородського району Київської області є ОСОБА_5 . Разом з тим до матеріалів кримінального провадження долучено документи відповідно до яких ОСОБА_5 призначено настоятелем параф: Різдва Присвятної Богородиці Київської єпархії Української православної церкви (православної церкви України) смт Іванків Вишгородського району, Київської області.». При цьому, у зазначеній постанові слідчим не було проаналізовано зміст заяви дім ОСОБА_7 від 17.03.2023 року з посиланням на документи, надані слідчому 17.10.2022 року, не надано належної оцінки вказаним обставинам, та не обґрунтовано наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява ОСОБА_3 про кримінальне правопорушення та його заява від 17.03.2023 року про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди.

Також слідчий суддя зауважив, що невірна кваліфікація діяння слідчим не є підставою для відмови у визнанні особи потерпілою. Так, окрім іншого, стаття 179 КК України передбачено кримінальну відповідальність за незаконне утримування, осквернення або знищення релігійних святинь, де предметом кримінального правопорушення є - релігійна святиня - споруда, інші предмети матеріально світу, шановані в певній релігії (релігійній організації), які є у державній або приватній власності чи у власності релігійної організації, а також місце поклоніння певної релігії. Крім того, невизначений правовий статус особи, якій завдано шкоди кримінальним правопорушенням, обмежує її процесуальні права у кримінальному провадженні.

05.05.2023 року постановою слідчого СВ Вишгородського РУП ГУНП у Київській області про відмову в задоволенні клопотання, у задоволенні заяви ОСОБА_3 про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні № 0000618 відмовлено.

Відповідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Частинами 1 та 2 статті 55 КПК України визначено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки» діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Згідно ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Отже, правовою підставою для винесення слідчим постанови про відмову у визнанні потерпілим є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій статті 55 КПК.

З оскаржуваної постанови слідчого СВ Вишгородського РУП ГУНП у Київській області про відмову в задоволенні клопотання від 05.05.2023 року вбачається, що підставою для відмови в задоволенні заяви ОСОБА_3 про визнання його потерпіли у кримінальному провадженні № 0000618 є ті ж самі, що у постанові слідчого від 05.04.2023 року, яка була скасована ухвалою слідчого судді від 20.04 2023 року.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 13 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів» визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

У п. 2.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 26.06.2013 року у справі № 1-7/2013 вказано: Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Конституційний Суд України, розглядаючи цю справу, бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Таким чином, слідчий суддя звертає увагу, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Отже, вимоги зазначені в ухвалі слідчого судді Вишгородського районного суду Київської області від 20.04.3023 року, слідчим під час прийняття оскаржувальної постанови від 05.05.2023 року у кримінальному провадженні № 0000618, не дотримано та не виконано.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку, що постанова слідчого від 05.05.2023 року про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000618, суперечить загальним засадам кримінального провадження, а тому підлягає скасуванню.

А відтак постанова слідчого про відмову в задоволенні клопотання такою, що підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 19, 55, 129-1 Конституції України, ст.ст. 55, 303, 305-309 КПК України, слідчий суддя, -

ухвалив:

Скасувати постанову слідчого відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Вишгородського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_4 від 05.05.2023 року про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_3 про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні № 0000618.

Зобов`язати слідчого відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Вишгородського РУП ГУНП в Київській області повторно розглянути заяву ОСОБА_3 про залучення його як потерпілого у кримінальному провадженні № 0000618 від 16.06.2022 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 341 КК України, з урахуванням мотивувальної частини ухвали.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали 21.06.2023 року о 15-20 год.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1