Дата документу 14.04.2023
Справа № 509/4958/19
У Х В А Л А
13 квітня 2023 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисників адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дальник Біляївського району Одеської області, громадянина України, який обіймає посаду Кароліно-Бугазького сільського голови, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,
Іллічівським міським судом Одеської області здійснюється судовий розгляд вищезазначеного кримінального провадження.
В судовому засіданні захисник своє клопотання підтримав та пояснив, що у захисту є підстави вважати, що деякі процесуальні дії у цьому кримінальному провадженні були проведені без дотримання вимог КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_6 , його захисник ОСОБА_4 підтримали клопотання, прокурор ОСОБА_3 проти задоволення клопотання захисника ОСОБА_4 не заперечував.
Вислухавши пояснення сторін кримінального провадження, вивчивши клопотання захисника ОСОБА_7 , суд доходить таких висновків.
Відповідно до ч.ч.1, 6 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.17 КПК України підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Відповідно до ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч.2 ст.92 КПК України обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.
Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів (ч.3 ст.93 КПК України).
Відповідно до ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. Сторони кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.
Згідно пунктів 4 та 6 глави І розділу І Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення (затверджено наказом Генерального прокурора 30.06.2020 № 298, далі - Положення) Держателем Реєстру є Офіс Генерального прокурора; Виконання функцій адміністратора Реєстру також покладається на регіональні (обласні) прокуратури (за винятком спеціалізованих), якими забезпечуються адміністрування та моніторинг використання системи, надання (обмеження) реєстраторам і користувачам доступу до Реєстру у визначених цим Положенням випадках, перевірка дотримання дисципліни та системи безпеки, проведення навчання щодо користування Реєстром, а також виконання інших функцій, передбачених цим Положенням.
Пунктом 1 глави 4 розділу І Положення передбачено надання відомостей з Реєстру у вигляді витягу в порядку, встановленому КПК України, за формою згідно з додатком 6 до цього Положення.
Крім того, пунктом 5 глави 4 розділу І Положення, крім витягу, передбачено також надання копії інформації, яка міститься у Реєстрі.
КПК України передбачено тільки надання витягу з ЄРДР.
Згідно ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
З огляду на загальні засади кримінального провадження: верховенство права; законність; презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини; забезпечення права на захист; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів, - надання копії інформації, яка міститься у Реєстрі на вимогу сторони захисту є обґрунтованим.
Зазначене клопотання також відповідає вимогам права на справедливий суд, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до пункту 1 глави 3 розділу ІІ Положення до Реєстру вносяться відомості, зокрема, про:
прізвище, ім`я, по батькові керівника органу прокуратури, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, детектива, керівника органу дізнання, дізнавача (уповноваженої особи інших підрозділів), який вніс відомості до Реєстру та/або розпочав досудове розслідування та/або здійснює досудове розслідування чи процесуальне керівництво;
дату та час затримання особи (звільнення);
обрання, зміну та скасування запобіжного заходу (статті 176-178, 200, 202, 299, 492, 493, 508 КПК України);
час та дату повідомлення про підозру, зміну, скасування повідомлення про підозру, особу, яку повідомлено про підозру, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність (частина четверта статті 278, стаття 279, частина перша статті 298-4, частина друга статті 307 КПК України);
зупинення та відновлення досудового розслідування (частина четверта статті 280, частина друга статті 281, частина третя статті 282, частина третя статті 298-5 КПК України);
оголошення розшуку підозрюваного (стаття 281 КПК України);
продовження строків тримання під вартою та досудового розслідування (статті 197, 199, 219, 294, частина перша статті 298-5 КПК України);
закінчення досудового розслідування (частина третя статті 283, стаття 301 КПК України);
інші відомості, передбачені в електронних картках.
Суд вважає, що дослідження інформації з ЄРДР, про надання якої просить захисник ОСОБА_5 , є необхідним для підтвердження або спростування версії захисту та досягнення завдань кримінального провадження.
За таких обставин клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.17, 22, 86, 89 92, 94, 370-372 КПК України,
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання захисника ОСОБА_5 задовольнити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя