Справа № 402/60/22 Провадження № 1-кп/385/8/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2023 року м. Гайворон

м. Гайворон

Гайворонський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

з участю:

прокурора ОСОБА_3

захисника - адвоката ОСОБА_4

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Гайворон кримінальне провадження № 0000517 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 191 та ч. 2 ст. 357 КК України,

В С Т А Н О В И В:

в провадженні Гайворонського районного суду Кіровоградської області перебуває дане кримінальне провадження.

В судове засідання 22.05.2023 обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник - адвокат ОСОБА_4 не з`явились, адвокатом було надано копію довідки від 18.05.2023 про перебування того на амбулаторному лікуванні з 17.05.2023.

Надалі в судових засіданнях 19.06.2023, 03.07.2023, 11.07.2023 судом ставилось на обговорення питання поважності причини неявки обвинуваченого в судове засідання 22.05.2023 та розгляд якого відкладався за клопотанням ОСОБА_5 з метою отримання ним та надання суду підтвердження перебування в закладі охорони здоров`я у зв`язку з лікуванням та неможливості тимчасово залишити цей заклад 22.05.2023.

В судове засідання 03.08.2023 обвинувачений ОСОБА_5 не з`явився, його захисник повідомила, що такий напередодні повідомив їй, що мобілізований, однак на даний час підтвердження такого не має та надати не може. Повідомила, що він наддав їй копію довідки щодо підтвердження поважності неявки в судове засідання 22.05.2023, однак така копія є нечитабельною.

Судом поставлено на обговорення питання про накладення на ОСОБА_5 грошового стягнення у звёязку з неявкою в судове засідання 22.05.2023 так як останній не надав суду доказів поважності причин неявки.

Прокурор просила відкласти розгляд даного питання для надання можливості ОСОБА_5 надати відповідне підтвердження.

Захисник ОСОБА_4 погодилась з позицією прокурора.

Дослідивши матеріали судової справи, заслухавши думку прокурора та захисника, суд дійшов таких висновків.

За змістом п. 1 ч. 7 ст. 42 КПК України та ч. 1 ст. 323 КПК України обвинувачений зобов`язаний прибути за викликом до суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це суд. Якщо обвинувачений, до якого не застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не прибув за викликом у судове засідання, суд відкладає судовий розгляд, призначає дату нового засідання і вживає заходів до забезпечення його прибуття до суду. Суд також має право постановити ухвалу про привід обвинуваченого та/або ухвалу про накладення на нього грошового стягнення в порядку, передбаченому главами 11 та 12 КПК України.

Згідно із ч. 1 ст. 139 КПК України якщо обвинувачений, який був у встановленому КПК України порядку викликаний (зокрема, наявне підтвердження отримання ним повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом), не з`явився без поважних причин або не повідомив про причини свого неприбуття, на нього накладається грошове стягнення.

З огляду на вищезазначені законодавчі положення при вирішенні питання про накладення на обвинуваченого грошового стягнення, суд зобов`язаний встановити чи був обвинувачений викликаний у встановленому КПК України порядку, чи є підтвердження здійснення такого виклику, чи наявні (відсутні) поважні причини неявки обвинуваченого, чи було повідомлено суд про поважні причини неявки за умови наявності таких.

Порядок здійснення виклику у кримінальному провадженні унормований ст. 135 КПК України. За змістом частини 1 вказаної норми особа викликається до суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. Крім цього, у разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку, зокрема адміністрації за місцем її роботи (ч. 2 ст. 135 КПК України).

Згідно із ч. 1 ст. 136 КПК України належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.

Як свідчать матеріали судової справи обвинувачений ОСОБА_5 викликався у судове засідання, призначене на 22.05.2023 о 10 год 00 хв, шляхом отримання повістки після судового засідання 09.05.2023, про що свідчить його власноручний підпис на розписці (а.с. 151).

З огляду на зазначене судом встановлено, що обвинувачений викликаний у судове засідання, призначене на 22.05.2023 о 10 год 00 хв, у встановленому КПК України порядку. Про це також свідчить зміст клопотання захисника обвинуваченого від 19.05.2023 про відкладення судового засідання (а.с. 155).

У зв`язку з чим необхідним є встановлення судом чи є така причина поважною у розумінні кримінального процесуального закону.

Приписами ст. 138 КПК України визначено перелік обставин, які виправдовують неприбуття викликаної, в тому числі судом, особи, у судове засідання. До таких належать: 1) затримання, тримання під вартою або відбування покарання; 2) обмеження свободи пересування внаслідок дії закону або судового рішення; 3) обставини непереборної сили (епідемії, військові події, стихійні лиха або інші подібні обставини); 4) відсутність особи у місці проживання протягом тривалого часу внаслідок відрядження, подорожі тощо; 5) тяжка хвороба або перебування в закладі охорони здоров`я у зв`язку з лікуванням або вагітністю за умови неможливості тимчасово залишити цей заклад; 6) смерть близьких родичів, членів сім`ї чи інших близьких осіб або серйозна загроза їхньому життю; 7) несвоєчасне одержання повістки про виклик; 8) інші обставини, які об`єктивно унеможливлюють з`явлення особи на виклик.

Ґрунтуючись на вищезазначених законодавчих положеннях, враховуючи обставини, на які посилався обвинувачений ОСОБА_5 виправдовуючи свою неявку у судове засідання, необхідним є встановлення чи є наявне у обвинуваченого захворювання «тяжкою хворобою» у розумінні ст. 138 КПК України та чи мав він можливість, перебуваючи у закладі охорони здоров`я у зв`язку з лікуванням, тимчасово залишити його.

Діючий КПК України не містить визначення терміну «тяжка хвороба». За таких обставин вказане поняття належить до категорії оціночних.

У прецедентній практиці Європейського суду з прав людини зверталася увага, що зміст оціночної ознаки має встановлюватися в контексті предмета і мети відповідної статті (п. 58 рішення ЄСПЛ у справі N 10/1987/133/184-187 «Броуґан та інші проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1988 року). За таких обставин, враховуючи мету ст. 138 КПК України, якою визначено обставини, що об`єктивно перешкоджають (унеможливлюють) з`явлення особи на виклик, та, як наслідок, виправдовують її неявку, на переконання колегії судді, тяжкою у розумінні КПК України є хвороба, яка об`єктивно перешкоджала (унеможливлювала) з`явлення особи на виклик.

На користь вказаного висновку суду свідчить і зміст узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» від 12.01.2017 № 9-49/0/4-17. Так у ньому зазначено, що слідчим суддям необхідно враховувати, що однією з підстав зупинення досудового розслідування є тяжка хвороба підозрюваного, яка перешкоджає його участі в кримінальному провадженні, а тому сама лише наявність хвороби, навіть за умови її належного документального підтвердження, не може бути підставою для зупинення досудового розслідування. З огляду на це обґрунтованими є ухвали слідчих суддів, якими скасовуються постанови про зупинення досудового розслідування за тієї умови, що наявність хвороби не перешкоджала участі відповідної особи в кримінальному провадженні.

За таких обставин, в контексті ст. 138 КПК України, сама по собі хвороба обвинуваченого, за умови, що вона об`єктивно не перешкоджала (унеможливлювала) його з`явлення на виклик до суду, не може бути поважною причиною неприбуття обвинуваченого на виклик.

Із змісту довідки від 18.05.2023, копію якої надано захисником та оригінал якої надавався обвинуваченим судом встановлено діагноз ОСОБА_5 , який містить відомості про основне та супутні захворювання. Вказані захворювання, лікування яких відбувалось амбулаторно, що вбачається з даної довідки, не пов`язане з перебуванням у закладі охорони здоров`я (стаціонарне лікування), вочевидь не перешкоджали (унеможливлювали) його з`явлення на виклик до суду. За таких обставин наявне у ОСОБА_5 захворювання у розумінні ст. 138 КПК України не є тяжкою хворобою, яке б перешкоджало йому пересуватися містом та не перешкоджало тимчасово залишати медичний заклад.

З огляду на зазначене, причина неприбуття обвинуваченого на виклик до суду не може бути визнана поважною. Крім цього, стан здоров`я не перешкоджав обвинуваченому брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів. За таких обставин наявні підстави для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Суд, встановивши, що особа не виконала покладений на неї процесуальний обов`язок без поважних причин, накладає на неї грошове стягнення (ч. 3 ст. 146 КПК України).

За змістом ч. 1 ст. 139 КПК України якщо обвинувачений, викликаний у встановленому КПК України порядку, не з`явився без поважних причин на виклик до суду, на нього накладається грошове стягнення у розмірі: від 0,5 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд відхиляє покликання прокурора та захисника щодо відкладення розгляду даного питання, виходячи з того, що за клопотанням обвинуваченого вирішення даного питання відкладалось неодноразово, однак станом на 03.08.2023 він так і не надав відповідної інформації та в судове засідання 03.08.2023 не з`явився.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 147 КПК України особа, на яку було накладено грошове стягнення та яка не була присутня під час розгляду цього питання судом, має право подати клопотання про скасування ухвали про накладення на неї грошового стягнення.

З огляду на вищезазначені законодавчі положення, зважаючи на те, що попередньо встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 не виконав покладений на нього процесуальний обов`язок без поважних причин, суд вважає за необхідне накласти на обвинуваченого грошове стягнення у межах встановлених абз. 3 ч. 1 ст. 139 КПК України, а саме 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись статтями 139, 140, 144, 323, 369, 372, 376 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

накласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , грошове стягнення у розмірі 0,5 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 1342 (одну тисячу триста сорок дві) грн 00 коп.

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч. 1 ст. 147 КПК України особа, на яку було накладено грошове стягнення та яка не була присутня під час розгляду цього питання судом, має право подати клопотання про скасування ухвали про накладення на неї грошового стягнення. Клопотання подається суду, який виніс ухвалу про накладення грошового стягнення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення і оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1