Провадження № 1-кп/742/89/23
Єдиний унікальний № 742/1943/22
У Х В А Л А

10 травня 2023 року м.Прилуки

Колегія суддів Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисників обвинуваченого адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , , провівши судове засідання матеріалів кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000367 по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Енергодар Запорізької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2,3 ст.307 КК України,

У С Т А Н О В И ЛА:

В провадженні Прилуцького міськрайонного суду перебувають матеріали кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2,3 ст.307 КК України.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 16 березня 2023 року продовжено дію обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 (шістдесят) днів, до 14 травня 2023 року, включно.

В судовому засіданні прокурор підтримав письмове клопотанням про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів.

Клопотання обгрунтовано тим, що враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , які у відповідності до ст.12 КК України, за ч.2 ст.307 КК України відноситься до тяжкого злочину, за ч.3 ст.307 КК України до особливо тяжкого злочину, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні злочинів, а також те, що обвинувачений постійного місця роботи, заробітку та інших соціально стримуючих факторів не має, а тому жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п.1,2,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, які не відпали і продовжують існувати.

Обвинувачений та його захисники в судовому засіданні заперечили проти задоволення даного клопотання, та просили такий змінити на інший, більш м`який - домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю, що буде достатнім та забезпечить виконання покладених на обвинуваченого обов`язків. Вказують що посилання прокурора на наявність ризиків є абсолютно необґрунтованими, побудованими на припущеннях, адже стороною обвинувачення не надано жодного доказу наявності зазначених у клопотанні ризиків неналежної процесуальної поведінки ОСОБА_6 . Вважають, що застава у відповідності до положень п.3 ч.5 ст.182 КПК України здатна забезпечити виконання покладених на ОСОБА_6 процесуальних обов`язків, тому просили визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Прокурор заперечував щодо доводів сторони захисту.

Колегія суддів, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали кримінального провадження та клопотання про продовження запобіжного заходу, приходить до наступного висновку.

Згідно ч.3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Стаття 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R (80) 11 від 27 червня 1980 року «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Ризик-це ймовірність того, що обвинувачений може ухилитися від кримінальної відповідальності та незаконно впливати на свідків.

Особливість запобіжних заходів полягає у тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку обвинуваченого, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що обвинувачений зможе спробувати ухилитися від відповідальності, існує завжди.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 23 травня 2022 року, залишеною без змін ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 14 червня 2022 року, ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Строк дії ухвали визначено до 16 липня 2022 року.

14 липня 2022 року ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області, залишеною без змін ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 03 серпня 2022 року, продовжено дію обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 до 16 серпня 2022 року.

15 серпня 2022 року, 06 жовтня 2022 року, 01 грудня 2022 року, 20 січня 2023 року та 16 березня 2023 року ухвалами Прилуцького міськрайонного суду, залишеними без змін відповідними ухвалами Чернігівського апеляційного суду, продовжено дію обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 до 14 травня 2023 року, включно.

Заслухавши думку учасників судового провадження, та враховуючи, що на даний час строк тримання під вартою ОСОБА_6 закінчується 14 травня 2023 року, однак розгляд кримінального провадження не завершено, колегія суддів вважає за доцільне продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою.

Продовжуючи такий вид запобіжного заходу, колегія суддів виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, які обґрунтовують тримання обвинуваченого під вартою та наведені в попередніх судових рішеннях про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого, які продовжують існувати, а саме характер висунутого ОСОБА_6 обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2,3 ст.307 КК України, які у відповідності до ст. 12 КК України, за ч.2 ст.307 КК України відноситься до тяжкого злочину, за ч.3 ст.307 КК України до особливо тяжкого злочину, які мають підвищений ступінь суспільної небезпеки, наявність якої потребує забезпечення не лише прав обвинуваченого, але й високих стандартів охорони загальносуспільних інтересів, а також тяжкість покарання, яка загрожує обвинуваченому ОСОБА_6 у разі визнання винуватим в інкримінованих кримінальних правопорушеннях, та всі наявні в матеріалах провадження дані про особу обвинуваченого.

Кримінальне провадження перебуває на розгляді в суді, на час вирішення клопотання прокурора судовий розгляд тільки розпочався, отже усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, з урахуванням того, що обвинувачений зареєстрований в Запорізькій області, частина якої на даний час окупована військами російської федерації, а інша частина перебуває під постійними обстрілами, в м.Прилуки зареєстрованого місця проживання не має, що вказує на обґрунтованість заявленого стороною обвинувачення ризику про можливість ОСОБА_6 ухилитися від суду.

Наявність у обвинуваченого місця проживання, за відсутності стабільного та законного джерела прибутку, не може бути визнано обставиною, яка гарантуватиме його належну процесуальну поведінку під час судового розгляду, особливо з урахуванням того що кримінальні правопорушення, інкриміновані ОСОБА_6 вчинені з корисливою метою (з метою збуту), що вказує на обґрунтованість заявленого ризику про можливість обвинуваченого продовжити злочинну діяльність через необхідність забезпечувати свої побутові потреби.

Тому, з урахуванням тяжкості обвинувачення, обставин вчинення кримінальних правопорушень, об`єктивних обставин, та даних про особу обвинуваченого, який не має сталих соціальних зв`язків, заробітків, об`єктивних обставин, з яких судовий розгляд не завершений, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає ризикам та обставинам, що передбачені п.п. 1,2,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, які не відпали і продовжують існувати.

Колегією суддів розглянута можливість застосування не лише такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, а і всіх інших, більш м`яких, визначених ст. 176 КПК України, проте, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не забезпечать на даний час належного виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та не зможуть запобігти вказаним ризикам. Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.

Доводи захисників були перевірені, але вони не є обґрунтованими, аби спростувати неможливість на даний час продовження застосування запропонованого прокурором запобіжного заходу, також, в судовому засіданні не встановлено будь-яких ґрунтованих даних про те, що обвинувачений не може утримуватись в умовах слідчого ізолятору, у тому числі під час воєнного стану, крім того, підставою для зміни запобіжного заходу може бути лише обґрунтоване підтвердження того, що ризики, які були зазначені в ухвалі суду при його обранні на теперішній час відпали, що в свою чергу доведено не було, в зв`язку з чим клопотання захисників про зміну запобіжного заходу на домашній арешт задоволенню не підлягає.

З огляду на те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, суд керуючись положеннями п.5 ч.4 ст.183 КПК України не вбачає підстав для визначення йому розміру застави, як альтернативи до запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.314-316 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання прокурора щодо продовження строку дії запобіжного заходу задовольнити.

Продовжити дію обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 (шістдесят) днів, до 08 липня 2023 року, включно.

У задоволені усного клопотання захисників про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт - відмовити.

Копію ухвали вручити захисникам, прокурору, та направити Державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор», для вручення ОСОБА_6 та виконання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуюча суддя ОСОБА_9 ФЕТІСОВА

Судді

ОСОБА_10 БЕЗДІДЬКО