Справа № 545/1570/23
Провадження № 1-в/545/336/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.05.2023р. Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засідання в приміщення КВК №29 с. Божківське Полтавського району подання державної установи «Крюковська виправна колонія (№29)», відносно засудженого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стара Гутка, Семенівського району, Чернігівської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України до матеріалів особової справи долучено паспорт громадянина України ( НОМЕР_1 виданий Семенівським РС УДМС України в Чернігівській області 24.07.2014 року), маючого вищу юридичну освіту, не одруженого, до засудження не працював, раніше не судимого.

про умовно-дострокове звільнення, -

В С Т А Н О В И В:

Адміністрація державної установи «Крюковська виправна колонія (№29)» звернулась до суду із спільним поданням про застосування щодо засудженого ОСОБА_4 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання посилаючись на те, що він відбув встановлені законом 3/4 строку покарання і довів своє виправлення.

В судовому засідання представник адміністрації не з`явився, надавши заяву про розгляд подання в його відсутність, подання підтримав та просив задовольнити з підстав, наведених у поданні.

Від засудженого надійшла заява з проханням розглядати подання в його відсутність, подання підтримує, прохає задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення подання заперечував, виходячи з того, що засуджений не досяг необхідного рівня виправлення, тому відсутні підстави для задоволення умовно-дострокове звільнення.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали подання та особової справи, суд проходить до такого висновку.

Відповідно ч.2 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати такі питання, зокрема - про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно ч.ч.2,3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та відбув частини строку покарання.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 є засудженим, вироком Октябрського районного суду м. Бєлгород Російської Федерації від 16.05.2017 року за ст.210 ч.2, ст. 30 ч. 3, ст.228.1 ч.4 п. «А», ст.228.1 ч.4 п. «А», ст. 30 ч. 3, ст.228.1 ч.4 п. «А», ст. 30 ч.3, ст.228.1 ч.5, ст. 69 ч.3 Кримінального кодексу Російської Федерації до 14 років позбавлення волі. Ухвалою Бєлгородського апеляційного суду від 04.08.2017 року вирок Октябрського районного суду м. Бєлгород Російської Федерації від 16.05.2017 року змінено, в частині засудження за ст.210 ч. 2 Кримінального кодексу Російської Федерації вирок відмінено та кримінальне провадження в цій частині закрито на підставі ст.24 ч.1 п.2 Кримінально процесуального кодексу Російської Федерації у зв`язку з відсутністю складу злочину та визначивши в даній частині за ним право на реабілітацію та засуджений ОСОБА_4 за ст. 30 ч. 3, ст.228.1 ч.4 п. «А», ст.228.1 ч.4 п. «А», ст.228.1 ч.4 п. «А», ст. 30 ч. 3, ст.228.1 ч.4 п. «А», ст. 30 ч. 3, ст.228.1 ч.5, ст.69 ч. 3 Кримінального кодексу Російської Федерації до 13 років позбавлення волі.

Постановою Президіуму Бєлгородського обласного суду від 01.03.2018 року ухвалу Бєлгородського апеляційного суду від 04.08.2017 року відмінено та прийнято рішення про направлення кримінальної справи в апеляційну інстанцію Бєлгородського обласного суду на новий розгляд іншим складом. Ухвалою Бєлгородського апеляційного суду від 11.04.2018 року вирок Октябрського районного суду м. Бєлгород Російської Федерації від 16.05.2017 року змінено, в частині засудження ОСОБА_4 за ст.210 ч.2 Кримінального кодексу Російської Федерації вирок відмінено, а кримінальне провадження в цій частині закрито на підставі ст.24 ч.1, п.2 Кримінально процесуального кодексу Російської Федерації у зв`язку з відсутністю в даних діях складу злочину, визнавши в даній частині за ним право на реабілітацію та вважається засудженим за ст.30 ч.3, ст.228.1 ч.4 п. «А», ст.228.1 ч.4 п. «А», ст.228.1 ч.4 п. «А», ст. 30 ч.3, ст.228.1 ч.4 п. «А», ст. 30 ч. 3, ст.228.1 ч.5, ст.69 ч. 3 Кримінального кодексу Російської Федерації до 13 років позбавлення волі.

Ухвалою Семенівського районного суду Чернігівської області від 16.05.2018 року вирок Октябрського районного суду м. Бєлгород Російської Федерації від 16.05.2017 року з урахуванням змін, внесених апеляційною ухвалою Бєлгородського обласного суду від 04.08.2017 року приведено у відповідність із законодавством України та призначено покарання за ст.15 ч.2, ст. 307 ч. 3, ст.307 ч.3, ст.307 ч.3, ст.15 ч.2, ст.307 ч. 3, ст.15 ч.2, ст.307 ч. 3, ст.70 ч.1, ч.2 Кримінального кодексу України до 13 років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ч.5 ст.72 Кримінального кодексу України зараховано в строк покарання термін попереднього ув`язнення з 14.08.2015 року по 16.05.2017 року.

Ухвалою Семенівського районного суду Чернігівської області від 16.11.2018 року вирок Октябрського районного суду м. Бєлгород Російської Федерації від 16.05.2017 року з урахуванням змін, внесених апеляційною ухвалою Бєлгородського обласного суду від 11.04.2018 року приведено у відповідність із законодавством України та призначено покарання за ст.15 ч.2, ст. 307 ч. 3, ст.307 ч. 3, ст.307 ч. 3, ст. 15 ч. 2, ст. 307 ч. 3, ст.15 ч.2, ст.307 ч. 3, ст.70 ч.1, ч.2 Кримінального кодексу України до 13 років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ст.72 ч.5 Кримінального кодексу України зараховано в строк покарання термін попереднього ув`язнення з 14.08.2015 року по 16.05.2016 року. Ухвалою Семенівського районного суду Чернігівської області від 02.10.2019 року виправлено описку у абзаці 10 резолютивної частини ухвали Семенівського районного суду Чернігівської області від 16.11.2018 року змінивши слова «з 14 серпня 2015 року по 16 травня 2016 року» словами «з 14 серпня 2015 року по 16 травня 2017 року» та викладено в редакції: «Зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_4 строк його попереднього ув`язнення з 14 серпня 2015 року по 16 травня 2017 року за правилами ч.5 ст.72 Кримінального кодексу України».

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 23.12.2019 року ухвалу Семенівського районного суду Чернігівської області від 16.11.2018 року про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України залишено без змін.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 17.10.2019 року зараховано в строк відбування покарання у виді позбавлення волі засудженому ОСОБА_4 термін попереднього ув`язнення з 14.08.2015 року по 04.08.2017 року включно та з 01.03.2018 року по 11.04.2018 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання - 17.05.2017 року, кінець строку покарання - 14.07.2026 року. Пільга УДЗ (після відбуття 3/4 частини строку покарання) - 14.04.2023 року.

Як встановлено судом, засуджений за період відбування покарання має дев"ять заохочень, та дванадцять стягнень.

Суд вважає, що отримані заохочення не дають для суду підстав вважати, що засуджений - ОСОБА_4 , став на шлях виправлення. А лише вказують на його бажання пришвидшити залишення місця відбування покарання, тому висновок ДУ «КВК №29», про те, що засуджений ОСОБА_4 , став на шлях виправлення і заслуговує на умовно-дострокове звільнення є хибним та не може бути взятий судом, як доказ виправлення засудженої особи.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002р. № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» , звернено увагу судів на те, що умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання і заміна не відбутої частини покарання більш м`яким мають надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002р. № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна не відбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність: а) при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК ).

Засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 14.08.2015 року.

З 15.08.2015 року перебував у федеральній казенній установі «Слідчий ізолятор (№3) Управління Федеральної служби виконання покарань Росії по Бєлгородській області», характеризувався негативно, мав одне дисциплінарне стягнення, заохочень не мав.

З 11.08.2017 року перебував у федеральній казенній установі «Виправна колонія №7 Управління Федеральної служби виконання покарань Росії по Бєлгородській області», характеризувався посередньо, мав три дисциплінарних стягнення, які зняті у встановленому законом порядку, за додержання правил поведінки і прийнятті активної участі у виховних заходах мав три заохочення.

З 22.03.2018 року перебував у федеральній казенній установі «Слідчий ізоляторі (№3) Управління Федеральної служби виконання покарань Росії по Бєлгородській області», характеризувався посередньо, дисциплінарних стягнень та заохочень не мав.

З 11.05.2018 року перебував у федеральній казенній установі «виправна колонія (№7) Управління Федеральної служби виконання покарань Росії по Бєлгородській області», характеризувався наступним чином, мав вісім дисциплінарних стягнень та два заохочення.

З 27.06.2019 року перебував у державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор», характеризувався посередньо, дисциплінарних стягнень та заохочень не мав.

З 13.08.2019 року перебував в державній установі «Менська виправна колонія (№91)», характеризувався позитивно, режим відбування покарання не порушував. Адміністрацією установи заохочувався один раз.

З 02.03.2021 року відбуває покарання в державній установі «Крюковська виправна колонія (№29)».

Термін застосування статті 100 та статті 101 Кримінально-виконавчого кодексу України щодо зміни умов тримання - за відбуттям 1/2 частини призначеного строку покарання, а саме не раніше - 14.01.2020 року. Рішенням комісії державної установи «Менська виправна колонія (№91)» від 30.01.2020 року (Протокол №2) засудженому відмовлено в застосуванні ст. 100, 101 КВК України, як такому, що не стає на шлях виправлення.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 11.08.2020 року скасовано рішення комісії державної установи «Менська виправна колонія (№91)» викладене в пункті 7 протоколу №2 від 30.01.2020 року про відмову у застосуванні статті 100 та статті 101 Кримінально-виконавчого кодексу України. Зобов`язано комісію державної установи «Менська виправна колонія (№91)» повторно розглянути питання щодо можливості застосування до засудженого статті 100 та статті 101 Кримінально-виконавчого кодексу України.

Рішенням комісії державної установи «Менська виправна колонія (№91)» від 30.09.2020 року (Протокол №18) засудженому задоволено в застосуванні ст. 100, 101 КВК України, як такому, що стає на шлях виправлення.

Термін застосування статті 82 Кримінального кодексу України щодо заміни не відбутої частини покарання більш м`яким - за відбуттям 2/3 частини призначеного строку покарання, а саме не раніше - 14.03.2022 року.

Рішенням комісії державної установи «Крюковська виправна колонія (№29)» від 24.03.2022 року (Протокол №4) засудженому відмовлено в застосуванні ст. 82 КК України, як такому, що стає на шлях виправлення.

Згідно вироку Октябрського районного суду м. Бєлгород Російської Федерації від 16.05.2017 року з урахуванням змін, внесених апеляційною ухвалою Бєлгородського обласного суду від 04.08.2017 року має позов на загальну суму 23520,00 руб.

Суд враховує особу засудженого, відомості щодо його посередньої поведінки, та виходячи з того, що єдиною та достатньою підставною умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарань є виправлення засудженого, що повинно підтверджуватися його сумлінною поведінкою та ставленням до праці та навчання у процесі відбування покарання.

За таких підстав суд вважає, що засуджений своє посередньою поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення і у суду відсутні підстави для його умовно-дострокового звільнення від відбуття не відбутої частини покарання, а тому у задоволенні спільного подання, - слід відмовити.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537 - 539 КПК України, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні подання адміністрації державної установи «Крюковська виправна колонія (№29)», про умовно-дострокове звільнення засудженого, ОСОБА_4 , відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя

Полтавського районного суду

Полтавської області ОСОБА_1