ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 616/365/17 Номер провадження 11-кп/814/300/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем - ОСОБА_5 ,

за участі прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000101 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника - адвоката ОСОБА_7 на вирок Великобурлуцького районного суду Харківської області від 18 жовтня 2021 року,

встановила:

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Андріївка Великобурлуцького району Харківської області, українця, громадянина України, із середньою базовою освітою, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні трьох неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: останній раз 19 серпня 2009 року Великобурлуцьким районним судом Харківської області за ст. 297 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України на 4 роки 3 місяці позбавлення волі, звільненого 28 вересня 2012 року за відбуттям строку покарання,

засудженого за:

-ч. 3 ст. 185 до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

-ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань, остаточно призначено 4 роки позбавлення волі.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано у строк покарання період попереднього ув`язнення з 16 жовтня 2021 року до набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирішено питання щодо запобіжного заходу, процесуальних витрат, речових доказів.

Згідно з вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.

29 березня 2017 року, близько 21 год. 00 хв., перебуваючи на території домоволодіння ОСОБА_9 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом демонтажу навісної шини, таємно проник до приміщення сараю, звідки викрав електродрель «Matrix» модель ED-E 500-13, акумуляторний шуруповерт «Matrix», модель «CD 14.4 V», мотокосу «STERN», модель «GGT1600C», хлібопіч «Zelmer», модель «43z011», чим завдав матеріальної шкоди потерпілій на загальну суму 2 198 грн. 00 коп.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_8 28 червня 2017 року близько 21 год. 00 хв., повторно, таємно викрав із земельної ділянки, яка перебуває у особистому селянському господарстві ОСОБА_10 , розташованої за адресою: с. Садовод Андріївської сільської ради Куп`янського району Харківської області, часник, чим завдав матеріальної шкоди потерпілому на загальну суму 4937 грн. 40 коп.

Не погоджуючись із вказаним вироком обвинувачений подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати вирок та винести рішення, яким виділити в окреме провадження матеріали справи щодо інкримінованого йому злочину за ч. 3 ст. 185 КК України та направити на повторне дослідження. Перекваліфікувати дії ОСОБА_8 з ч. 2 ст. 185 на ч. 1 ст. 185 КК України та призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України, не пов`язане із позбавленням волі.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що суд при ухваленні вироку не взяв до уваги, що обвинувачений вину визнав повністю, щиро покаявся та допомагав слідству у встановленні обставин вчинення злочину. Крім того, суд не врахував незадовільний стан здоров`я ОСОБА_8 , та те, що у нього є дружина і троє малолітніх дітей, які потребують його допомоги. Також, просить взяти до уваги, що викрадений часник було повернуто ОСОБА_10 , а щодо відшкодування моральної шкоди між ним та потерпілим була домовленість про її погашення зерном вагою 500 кг, проте потерпілий від зерна відмовився.

У свої апеляційній скарзі захисник просить змінити вирок та призначити покарання обвинуваченому у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 3 роки та поклаcти на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що у матеріалах кримінального провадження наявні дані, які дають підстави для призначення покарання обвинуваченому, не пов`язаного з ізоляцією від суспільства, а саме, обвинувачений має постійне місце проживання, дружину та дітей на утриманні, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не має зв`язку з антигромадськими елементами.

Інші учасники провадження вирок не оскаржували.

Заслухавши доповідача, захисника та обвинуваченого в підтримку апеляційних скарг, прокурора, який просив залишити вирок без змін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що місцевий суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, роз`яснив учасникам провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку та ухвалив вирок в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Враховуючи викладе вище та те, що ОСОБА_8 повністю визнав свою вину в інкримінованих кримінальних правопорушеннях, обставини їх вчинення, викладені у обвинувальному акті та не заперечував проти розгляду кримінального провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, колегія суддів не переглядає апеляційні вимоги обвинуваченого щодо встановлення його невинуватості у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки він позбавлений права їх оскаржувати в апеляційному порядку.

Крім того, доводи обвинуваченого щодо неправильної кваліфікації його діяння за ч. 2 ст. 185 КК України не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 КК України повторністю кримінальних правопорушень визнається вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_8 пояснив, що у березні та червні 2017 року він вчинив 2 крадіжки та визнав обставини вчинення кримінальних правопорушень, викладених у обвинувальному акті. Крім того, вчинення крадіжок обвинуваченим підтвердили потерпілі під час допиту у судовому засіданні.

Оскільки у діяннях ОСОБА_8 вбачається ознака повторність, висновок суду першої інстанції про кваліфікацію дій ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 185 КК України, є правильним.

При призначенні покарання суд першої інстанції виконав вимоги закону, передбачені ст. ст. 50, 65 КК України, врахував характер та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень відповідно до ст. 12 КК України; особу обвинуваченого, який має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, у лікаря психіатра та нарколога на обліку не перебуває, раніше судимий, має 2 непогашені судимості; обставину, яка пом`якшує покарання, а саме щире каяття; відсутність обставин, які обтяжують покарання. Крім того, місцевий суд при призначенні покарання врахував доповідь з інформацією щодо соціально-психологічної характеристики обвинуваченого.

Наведені захисником у апеляційній скарзі доводи та підстави для застосування при призначенні покарання ст. 75 КК України, які були враховані місцевим судом, на думку колегії суддів у цьому випадку не є такими, які б свідчили про можливість виправлення особи без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за нею контролю при звільненні від відбування покарання з випробуванням.

Доводи ОСОБА_8 про його незадовільний стан здоров`я не знайшли свого підтвердження, оскільки матеріали провадження не містять будь-яких доказів про наявість у обвинуваченого такого захворювання, яке перешкоджає відбуванню покарання у виді позбавлення волі.

Обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів учасниками провадження не зазначено та колегією суддів під час перегляду вироку не встановлено.

Таким чином, підстав для пом`якшення покарання чи його призначення із застосуванням ст. 69 чи ст. 75 КК України учасниками провадження не зазначено та колегією суддів під час перегляду вироку не встановлено.

У зв`язку з тим, що вирок Великобурлуцького районного суду Харківської області від 18 жовтня 2021 року набирає законної сили, клопотання обвинуваченого про скасування запобіжного заходу відносно нього колегією суддів під час апеляційного розгляду не вирішується.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Великобурлуцького районного суду Харківської області від 18 жовтня 2021 року, щодо ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - у той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4