ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1606/23 Справа № 932/1344/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Дніпровського апеляційного суду в кримінальне провадження № 0000010 від 05.01.2023 рокуза апеляційною скаргою першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 08 лютого 2023 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, який має середньо-спеціальну освіту, не одружений, не працює, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі ст.89 КК України раніше не судимий,-

визнано винним та засуджено до покарання:

-за ч.1 ст.358 Кримінального кодексу України (далі- КК) у виді обмеження волі строком на 2 роки;

-за ч.4 ст.358 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік.

На підставі ч.1 ст.70 КК, за сукупністю проступків, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки.

На підставі ст.75 КК звільнено ОСОБА_8 від відбування основного покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не скоїть нового злочину, зобов`язавши його відповідно до п.1 та п.2 ч.1 ст.76 КК повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання, періодично з`являтися для реєстрації в уповноважений орган з питань пробації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили - не обирався.

Долю речових доказів та процесальних витрат вирішено відповідно до положень ст.ст.100, 124 Кримінального процесуального кодексу України (далі- КПК).

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваним вироком ОСОБА_8 визнано винним у скоєнні кримінальних правопорушень за наступних обставин.

ОСОБА_8 на початку листопада 2022 року, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не надалося можливим, знаходячись біля ТЦ «Терра», який розташований за адресою: м.Дніпро пр-т Богдана Хмельницького, 118-Д знайшов паспорт громадянина України з серійним номером НОМЕР_1 заповнений на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виданого Ленінським РВ УМВС України в Дніпропетровській області від 23.09.1999.

На початку листопада 2022 року, аде не пізніше 05.01.2023, більш точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_8 , перебуваючи за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи умисел на підробку офіційного документу з метою його подальшого використання у власних цілях, частково видалив на першій та третій сторінках первинні фотокартки, після чого на їх місце вклеїв свої фотокартки розміром 34,5x44,0 мм в паспорт громадянина України із серійним номером НОМЕР_1 заповнений на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виданий 23 вересня 1999 року Ленінським РВ УМВС України в Дніпропетровській області, тим самим здійснив підроблення офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати такі документи, відповідно наказу МВС України №320 від 13.04.2012 «Про затвердження порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України», а саме Державною міграційною службою України, з метою використання його в подальшому.

05 січня 2023 року, приблизно о 09 год 35 хв., ОСОБА_8 , біля буд.105 по пр-ту Богдана Хмельницького в м.Дніпро, був зупинений працівниками поліції за порушення громадського порядку, де на вимогу поліцейських надати документ що посвідчує особу, ОСОБА_8 , маючи умисел на використання завідомо підробленого документу, надав працівникам поліції у якості документа, що посвідчує його особу, паспорт громадянина України із серійним номером НОМЕР_1 заповнений на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виданий 23 вересня 1999 року Ленінським РВ УМВС України в Дніпропетровській області, таким чином використав підроблений документ.

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_8 кваліфіковано: - за ч.1 ст.358 КК, як підроблення офіційного документа, який видається установою і надає права, з метою його використання підроблювачем; - за ч.4 ст.358 КК, як використання завідомо підробленого документа.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у скоєнні кримінальних правопорушень та правову кваліфікацію його дій за ч.ч.1,4 ст.358 КК, просить змінити вирок в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. В обґрунтування своїх вимог, посилаючись на імперативні положення статті 69-1 КК та роз`яснення, що містяться у п.6-1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 Про практику призначення судами кримінального покарання , апелянт вказує на те, що, як вбачається з мотивувальної частини оскаржуваного вироку, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , а саме: його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. При цьому обставин, які б обтяжували покарання винного, судом не встановлено. Вчиненням кримінальних правопорушень обвинувачений нікому збитків не завдав та шкоди не заподіяв.

Отже, як вважає прокурор, оскільки санкція ч.1 ст.358 КК передбачає покарання у виді обмеження волі на строк до двох років та судом встановлені вищенаведені обставини, то максимальне покарання обвинуваченому ОСОБА_8 не може перевищувати двох третин максимального строку покарання, а саме 1 року 4 місяців обмеження волі. Натомість суд, як зауважує апелянт, призначив обвинуваченому покарання за ч.1 ст.358 КК у виді 2 років обмеження волі, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи вищенаведене прокурор просить апеляційний суд вирок Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 08 лютого 2023 року змінити в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 за ч.1 ст.358 КК покарання та вважати його засудженим: - за ч.1 ст.358 КК до покарання у виді 1 року 4 місяців обмеження волі; - за ч.4 ст.358 КК - у виді 1 року обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 4 місяці.

На підставі ст.75 КК звільнити ОСОБА_8 від відбування основного покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не скоїть нового злочину, зобов`язавши його відповідно до п.1 та п.2 ч.1 ст.76 КК повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання, періодично з`являтися для реєстрації в уповноважений орган з питань пробації.

В іншій частині вирок залишити без змін.

В судове засідання апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_8 не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив, однак його неявка, відповідно до ч.4 ст.405 КПК України, не перешкоджає апеляційному розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні у повному обсязі, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних проступків за обставин, встановлених вироком суду першої інстанції, та правова кваліфікація його дій за ч.ч.1,4 ст.358 КК, ґрунтуються на зібраних по справі, перевірених в порядку статей 381, 382 КПК та оцінених судом доказах, являються обґрунтованими, належним чином мотивованими, не оспорюються прокурором в апеляційній скарзі, а тому судом апеляційної інстанції, відповідно до ч.1 ст.404 КПК, не перевіряються.

Суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність судом першої інстанції при обранні розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_8 з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК та роз`яснюючих положень п.п.1,9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи із принципів співмірності й індивідуалізації це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

Як свідчить зміст оскаржуваного вироку, суд першої інстанції, вирішуючи питання щодо виду покарання обвинуваченму ОСОБА_8 , дотримуючись вимог ст.ст.50, 65 КК, належним чином врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,4 ст.358КК, які відповідно до ст.12 КК відноситься до кримінальних проступків, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря- нарколога та у лікаря- психіатра не перебуває, свою вину визнав.

Обставинами, які відповідно до ст.66 КК, пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 суд визнав щире каяття та сприяння розкриттю злочину. При цьому обставин, як відповідно до ст.67 КК, обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

За наведених обставин суд дійшов правильних висновків про можливість призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у виді обмеження волі, із застосуванням положень статей 75,76 КК, з випробуванням з річним іспитовим строком та покладенням відповідних обов`язків.

Натомість, як правильно зазначається в апеляційній скарзі прокурора, суд, всупереч імперативнім положенням статті 69-1 КК, призначив винній особі покарання за ч.1 ст.358 КК у виді максимального його виду два роки обмеження волі. При цьому суд не врахував, що за встановлених у вироку обставин, не мав права призначати покарання більшим, ніж двох третин максимального строку покарання, а саме 1 року 4 місяців обмеження волі, про що слушно вказує апелянт, а отже припустився неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.409 КПК підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п.1 ч.1 ст.413 КПК неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування закону, який підлягає застосуванню.

Підсумовуючи вищенаведене колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 08 лютого 2023 року підлягає зміні в частині призначеного покарання у відповідності до п.4 ч.1 ст.409, п.1 ч.1 ст.413 КПК у звязку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 413 та 418, 419 КПК, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 08 лютого 2023 року відносно ОСОБА_8 змінити в частині призначеного покарання.

Вважати засудженим ОСОБА_8 - за ч.1 ст.358 КК до покарання у виді 1 року 4 місяців обмеження волі; - за ч.4 ст.358 КК - у виді 1 року обмеження волі.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 4 місяці.

На підставі ст.75 КК звільнити ОСОБА_8 від відбування основного покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не скоїть нового злочину, зобов`язавши його відповідно до п.1 та п.2 ч.1 ст.76 КК повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання, періодично з`являтися для реєстрації в уповноважений орган з питань пробації.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили після її оголошення, але на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4