печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання заступника начальника третього відділу процесуального керівництва Департаменту організації, процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях про злочини, вчинені у зв`язку із масовими протестами у 2013 - 2014 роках, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000020 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Заступник начальника третього відділу процесуального керівництва Департаменту організації, процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях про злочини, вчинені у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва із клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 371, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 372, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 28, ст. 340 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий зазначає, що Управлінням з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013 - 2014 роках, Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000020 від 05.02.2014 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 371, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 372, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 28, ст. 340 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , будучи призначений наказом начальника Головного управління МВС України в м. Києві від 17.05.2013 за № 347 о/с на посаду слідчого слідчого відділення 2-го відділу міліції (з обслуговування житлового масиву «Троєщина») Деснянського районного управління ГУ МВС України в м. Києві, маючи спеціальне звання - «сержант міліції», згідно зі статтею 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» від 23.12.1993, будучи працівником правоохоронного органу, на якого відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України від 28.06.1996, ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 5 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 покладено обов`язки діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією і законами України, та являючись представником влади і службовою особою, обґрунтовано підозрюється у вчиненні 18 та 19 лютого 2014 року вказаних кримінальних правопорушень за таких обставин.

Починаючи з 22.11.2013 в м. Києві на майдані Незалежності розпочалися безстрокові збори, мітинги, вуличні походи і демонстрації громадян на підтримку європейського вектора зовнішньої політики України, а з часом, після неправомірного застосування до них працівниками правоохоронних органів фізичного насильства і спеціальних засобів, - також з вимогами щодо припинення свавілля правоохоронних органів та зміни чинної на той час влади.

Водночас вищі посадові особи держави, бажаючи якнайдовше зберегти владні повноваження та припинити будь-які масові збори, мітинги, вуличні походи та демонстрації, оскільки такі масові заходи ставили під загрозу їх перебування при владі, вирішили вчинити протиправні дії стосовно їхніх активних учасників шляхом застосування фізичного насильства, зброї та спеціальних засобів до мітингувальників, їх затримання, застосування запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою з метою тимчасової фізичної ізоляції та залякування у вказаний спосіб інших учасників заходів протесту, а також змусити відмовитись брати надалі в них участь.

При цьому керівництвом держави з використанням наданих повноважень здійснювались активні дії, у тому числі незаконні, для припинення мирних акцій протесту та залякування протестувальників, зокрема розроблено і впроваджено злочинний механізм припинення будь-яких зборів, мітингів та інших заходів протесту проти тогочасної влади шляхом застосування фізичного насильства, зброї та спеціальних засобів до мітингувальників, незаконних затримань, притягнень до кримінальної та адміністративної відповідальності всупереч встановленим законами порядкам, застосування запобіжних заходів, передусім найбільш суворого - тримання під вартою.

З метою безперешкодної реалізації своїх злочинних намірів вищі посадові особи держави залучили до їх виконання підлеглих службових осіб правоохоронних органів, а також органи судової влади.

Зокрема, у січні 2014 року в м. Києві не встановленими наразі службовими особами з числа керівництва МВС України була надана незаконна вказівка працівникам ДПС УДАІ ГУ МВС України в м. Києві, спецпідрозділу ПМОП «Беркут», військовослужбовцям внутрішніх військ та іншим, затримувати громадян, причетних до участі у масових мирних акціях протесту, примусово доставляти їх до районних управлінь ГУ МВС України у м. Києві.

Слідчі районних управлінь ГУ МВС України в м. Києві та Київській області, у тому числі Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві, за невстановлених обставин отримали усну вказівку в межах досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000367 від 18.02.2014 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 294 КК України, яке було розпочато слідчим управлінням ГУ МВС України, незаконно затримувати осіб, які могли брати або брали участь у мирних акціях протесту, складати протоколи про їх затримання, а також складати та вручати письмові повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 294 КК України, після чого безпідставно ініціювати перед судом питання про застосування до завідомо невинних учасників мирних акцій протесту запобіжних заходів, передусім найбільш суворого - тримання під вартою.

Прокурори - процесуальні керівники за невстановлених обставин отримали вказівку складати та надавати слідчим проєкти повідомлень про підозру і погоджувати складені слідчими завідомо безпідставні та необґрунтовані письмові повідомлення про підозру завідомо невинних затриманих осіб з числа учасників мирних акцій протесту у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 294 КК України.

У такий спосіб у січні 2014 року був задіяний злочинний механізм силового придушення будь-яких зборів, мітингів та інших мирних акцій протесту громадян проти існуючої на той час влади під керівництвом екс-президента ОСОБА_6 .

З метою реалізації вказаних засобів стримування та придушення мирних акцій 18.02.2014 приблизно в 16 год. 00 хв., ОСОБА_7 , будучи випадковим перехожим на перехресті вулиць Грушевського та Хрещатик в м. Києві, був незаконно затриманий невстановленими досудовим розслідуванням працівниками спецпідрозділу «Беркут» у кількості 3-4 осіб та переданий співробітникам ПКСМ ГУ МВС України в м. Києві. При цьому затриманню ОСОБА_7 передувало застосування насильства, а саме 15-20 ударів гумовими кийками по правій стороні тіла.

В подальшому, 18.02.2014 у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не раніше 21 год. 15 хв., ОСОБА_7 доставлено до Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві за адресою: м. Київ, вул. Драйзера, 9-Б, під юрисдикцією якого не перебувало місце нібито вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, тобто усупереч ст. 218 КПК України.

При цьому того ж дня, 18.02.2014, не встановленими слідством особами з числа керівників Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві та прокуратури м. Києва доведено до відома слідчого СВ Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_5 явно незаконну вказівку про необхідність затримання і притягнення завідомо невинного учасника мирних акцій протесту до кримінальної відповідальності та подальшого застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий СВ Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_5 , який здійснював повноваження слідчого у кримінальному провадженні № 0000367, враховуючи наявні у нього службові та процесуальні повноваження, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, погодився вчинити такі незаконні дії.

На виконання зазначеного заздалегідь узгодженого спільного плану дій, розуміючи та підтримуючи очевидно цілеспрямовану стратегію органів державної влади щодо припинення та подальшого стримування учасників мирних акцій протесту, переслідуючи при цьому особисті інтереси, а саме бажання заручитися підтримкою існуючої на той час влади, показати себе виконавським працівником та прихильником політики екс-президента ОСОБА_6 , з метою перешкоджання проведенню зборів, мітингів, вуличних походів і демонстрацій та їх припинення шляхом затримання та в подальшому застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно їх учасників та інших осіб, у такий спосіб залякуючи і спонукаючи відмовитися від подальшої участі в них, слідчий Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_5 о 23 год. 40 хв. 18.02.2014 в приміщенні Деснянського райуправління міліції за адресою: м. Київ, вул. Драйзера, 9-Б, діючи умисно, порушуючи вимоги ст. ст. 9, 208 КПК України, отримавши від не встановлених слідством осіб з числа керівництва Деснянського РУ ГУ МВС України у м. Києві витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0000367 від 18.02.2014 та рапорт оперативного чергового Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_8 , склав протокол затримання ОСОБА_9 як особи, підозрюваної у вчиненні злочину, до якого вніс завідомо неправдиві відомості про те, що його затримано нібито під час вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 294 КК України, а також, що очевидці, у тому числі потерпілі, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин, хоча будь-яких достатніх та належних фактичних даних про причетність ОСОБА_7 до організації масових заворушень, що супроводжувалися насильством над особою, погромами, підпалами, знищенням майна, захопленням будівель або споруд, опором представникам влади із застосуванням зброї або інших предметів, які використовувалися як зброя, а також його активної участі у масових заворушеннях, у матеріалах кримінального провадження на час затримання не містилося і в ході подальшого досудового розслідування не встановлено.

Підписавши завідомо неправдивий документ ? протокол про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, слідчий ОСОБА_5 надав йому статусу офіційного документа, який засвідчив факт, що має юридичне значення, і змінив правовідносини, оскільки з моменту затримання ОСОБА_7 набув статусу підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 294 КК України, і став учасником кримінального провадження.

У такий спосіб слідчий ОСОБА_5 створив штучні докази вини ОСОБА_7 у вчиненні особливо тяжкого злочину, які необхідні були для подальшого притягнення його до кримінальної відповідальності.

В подальшому, реалізуючи злочинний намір, спрямований на притягнення завідомо невинної особи до кримінальної відповідальності, ОСОБА_5 19.02.2014 у невстановлений слідством час, перебуваючи в адміністративній будівлі Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві, що за адресою: м. Київ, вул. Драйзера, 9-Б, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, формально діючи в межах повноважень слідчого у кримінальному провадженні № 0000367 за фактом вчинення масових заворушень у м. Києві за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 294 КК України, всупереч вимог ст. 9 КПК України щодо обов`язку слідчого всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження та забезпечити прийняття законних процесуальних рішень та ч. 1 ст. 276 КПК України, згідно з якою повідомлення про підозру здійснюється у випадках затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення, наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, використовуючи отриманий від невстановленої досудовим розслідуванням особи шаблон (взірець) письмового повідомлення про підозру, склав у вказаному кримінальному провадженні письмове повідомлення ОСОБА_7 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 294 КК України, яке містило загальні формулювання щодо подій, які відбувались в центральній частині міста Києва, та фактично не містило індивідуалізованих по відношенню до ОСОБА_7 відомостей, щодо фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрювався, щодо часу, місця, способу його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру.

Склавши повідомлення про підозру, слідчий ОСОБА_5 достовірно знав та чітко усвідомлював, що обставини, вказані ним у повідомленні про підозру, не відповідають наявним у нього матеріалам кримінального провадження і він притягує до кримінальної відповідальності завідомо невинного ОСОБА_7 за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 294 КК України, проте підписав зазначений документ.

Доводячи свій злочинний умисел до завершення, слідчий СВ Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_5 19.02.2014, у невстановлений слідством час, діючи за попередньою змовою групою осіб, особисто надав складене ним письмове повідомлення про підозру на погодження процесуальному керівнику - старшому прокурору відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_10 , який у свою чергу його погодив.

Діючи у такий спосіб, слідчий ОСОБА_5 , 19.02.2014 у невстановлений слідством час у приміщенні Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві, що за адресою: м. Київ, вул. Драйзера, 9-Б, відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 3 КПК України притягнув ОСОБА_7 як завідомо невинного до кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину.

Крім цього, за наведених обставин ОСОБА_5 склав завідомо неправдиві офіційні документи - протокол про затримання ОСОБА_7 в порядку ст. 208 КПК України та повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 294 КК України від 19.02.2014, внісши до цих офіційних документів завідомо неправдиві відомості.

Таким чином, слідчий ОСОБА_5 перешкодив ОСОБА_7 організовувати та проводити збори, мітинги, вуличні походи і демонстрації та спонукав таким чином відмовитися від участі в аналогічних заходах інших громадян.

04.04.2023 здійснено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 371, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 372, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 28, ст. 340 Кримінального кодексу України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень повністю підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами.

В обґрунтування застосування запобіжного заходу стосовно ОСОБА_5 покладається необхідність запобігти спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Прокурор наголошує, що вказані ризики на даний час не відпали і не втратили свою актуальність, а тому для забезпечення виконання ОСОБА_5 покладених на нього як на підозрюваного процесуальних обов`язків, необхідно застосувати щодо нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши залишати місце свого проживання, строком на 60 діб з покладенням наступних обов`язків:

1) прибувати до слідчого, прокурора та суду за кожною вимогою;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

3) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, а саме міста Києва, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

4) утримуватися від спілкування з підозрюваними ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , потерпілим ОСОБА_7 , а також свідками ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_8 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 та ОСОБА_10 ;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У судовому засіданні прокурор підтримала клопотання у повному обсязі, посилаючись на обґрунтованість пред`явленої підозри та на наявність заявлених ризиків. Зазначила, що просить застосувати до підозрюваного саме цілодобовий домашній арешт. Також вказала, що процесуальна поведінка ОСОБА_5 під час вручення повідомлення про підозру (коли він сказав, що отримає підозру після телефонного дзвінка захиснику, вийшов з кабінета слідчого та не повернувся, перестав відповідати на дзвінки слідчого та прокурора), неявка на виклики слідчого беззаперечно свідчить про наміри ОСОБА_5 і в подальшому уникати органу досудового розслідування, суду, перешкоджати кримінальному провадженню.

Захисник ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на необґрунтованість вимог та невідповідність самого клопотання, як і повідомлення про підозру, вимогам КПК України. Вказує, що зазначені у клопотанні ризики є формальними та такими, що ґрунтуються виключно на припущеннях сторони обвинувачення. Зауважив, що ОСОБА_5 жодних неправомірних дій не вчиняв, натомість виконував покладені на нього службові обов`язки. Захисник вважав процесуальну поведінку ОСОБА_5 належною, оскільки останній з 01.04.2023 по 14.04.2023 перебував у щорічній відпустці, а з 17.04.2023 по 21.04.2023 брав участь у навчальних зборах, надав суду документи, які підтверджують перебування у щорічній відпустці, участь у навчальних зборах та характеризуючі документи. Вважає, що застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту унеможливить виконання ним службових обов`язків працівника правоохоронного органу. Просив у задоволенні клопотання прокурора відмовити.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав думку свого захисника. Акцентував увагу на тому, що, з огляду на перебування у щорічній відпустці (на польових роботах в межах Київської області) та участь у навчальних зборах, його процесуальна поведінка є належною.

Вислухавши позиції сторін, дослідивши матеріали клопотання, долучені захисником документи, слідчий суддя надходить наступних висновків.

Управлінням з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013 - 2014 роках, Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000020 від 05.02.2014 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 371, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 28, ст. 340 КК України.

04.04.2023 старшим слідчим в ОВС другого відділу Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Державного бюро розслідувань, за погодження заступника начальника третього відділу процесуального керівництва Департаменту організації, процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях про злочини, вчинені у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 складено повідомлення про підозру ОСОБА_5 /а.м. 135-153/. Того ж дня повідомлення про підозру було відправлено ОСОБА_5 засобами поштового зв`язку та на його особистий номер за допомогою меседжера «WhatsApp» /а.м. 154-157/.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з практики Європейського суду з прав людини та вважає, що дані, які вказують на обґрунтовану підозру та навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів щодо можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_5 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, містяться в їх сукупності в матеріалах, здобутих в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, а саме у: протоколі допиту потерпілого ОСОБА_7 від 07.04.2014 та 12.05.2016 /а.м. 26-33/; протоколі огляду від 18.09.2020 з додатками /а.м. 34-39/; протоколах огляду від 05.04.2016 з додатками та від 02.02.2023 /а.м. 40-43, 101-134/; протоколах додаткового допиту свідків ОСОБА_13 від 24.09.2020, ОСОБА_28 від 25.09.2020, ОСОБА_14 від 21.09.2020 та 01.10.2020, ОСОБА_15 від 26.01.2020 /а.м. 44-67/; висновку експерта за результатами проведеної судової почеркознавчої експертизи № 3608/3951 від 31.08.2021 /а.м. 68-75/; висновку експерта за результатами проведення судової лінгвістичної авторознавчої експертизи у кримінальному провадженні № 0000020 № 5989/21-39 від 14.09.2021 /а.м. 76-81/; протоколі допиту свідка ОСОБА_8 від 27.03.2023 /а.м. 82-84/; протоколі огляду документів від 11.04.2014 /а.м. 85-100/.

Приймаючи вказані дані з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, вважаю їх достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_5 .

Слідчий суддя, з урахуванням обґрунтувань слідчого в клопотанні та прокурора у судовому засіданні, тяжкості окремих інкримінованих ОСОБА_5 кримінальних правопорушень та їх характеру, відомостей про особу підозрюваного, вважає наявними в провадженні ризики, визначені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, дії підозрюваного ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 371, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 372, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 28, ст. 340 КК України. У разі визнання його винуватим, ОСОБА_5 , зокрема, за ч. 3 ст. 371 КК України, загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років. Така суворість покарання може спонукати особу, навіть з урахуванням даних про його службову характеристику з Деснянського УП ГУНП в м. Києві, в якому підозрюваний обіймає посаду дізнавача відділу дізнання, переховуватись від органу досудового розслідування, суду з метою уникнення відповідальності, що обумовлює існування ризику, визначеного п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України вбачається з огляду на те, що, як зазначено у клопотанні, на даний час не встановлено повний перелік осіб, що були причетні до вчинення вказаних правопорушень (підозрюваному інкримінуються дії, вчинені організованою групою осіб). З огляду на це, підозрюваний може як особисто так і опосередковано за допомогою інших схиляти осіб, причетних до вчинення кримінальних правопорушень, свідків та експертів до зміни своїх показань, з метою уникнення кримінальної відповідальності, в тому числі, шляхом використання свого службового становища.

Ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином вбачається, зокрема, з огляду на можливість ігнорування виклику на виклики слідчого, прокурора, суду, з огляду на те, що в провадженні мали місце обставини ухилення він отримання повідомлення про підозру.

Вказаним спростовуються доводи захисту щодо відсутності в провадженні визначених ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків.

Поряд із тим, з урахуванням вимог статей 177, 178 КПК України, даних про особу підозрюваного, слідчий суддя вважає недоведеним, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж домашній арешт, буде недостатнім для запобігання встановленим ризикам та не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного, а тому вважає відсутніми підстави для застосування до підозрюваного такого запобіжного заходу, як домашній арешт.

За таких обставин, враховуючи встановлення наявності обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 371, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 372, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 28, ст. 340 КК України, існування в провадженні визначених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, а також дані про особу підозрюваного, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_5 одружений, має постійне місце проживання та роботи, вважаю, що у відповідності до ч. 4 ст. 194 КПК України підозрюваному слід обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням на нього наступних обов`язків:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за кожною вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- не відлучатися з м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- утримуватися від спілкування з підозрюваними ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , потерпілим ОСОБА_7 , свідками ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_8 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 та ОСОБА_10 ;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

На переконання слідчого судді, саме цей запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та попередить вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 194, 196, 205, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання - відмовити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на ОСОБА_5 обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за кожною вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- не відлучатися з м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- утримуватися від спілкування з підозрюваними ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , потерпілим ОСОБА_7 , свідками ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_8 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 та ОСОБА_10 ;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали слідчого судді та термін дії обов`язків, покладених на ОСОБА_5 , визначити - до 04 червня 2023 року.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали слідчого судді покласти на прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала слідчого судді в частині відмови в застосуванні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. В іншій частині ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1