Справа № 203/2225/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2023 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

слідчого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро клопотання слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_3 , погоджене прокурором, про арешт майна, заявлене в рамках кримінального провадження №0000048,-

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду м.Дніпропетровська надійшло вищезазначене клопотання слідчого, заявлене в рамках кримінального провадження №0000048.

В призначене судове засідання слідчий не з`явився, надавши разом із клопотанням заяву про розгляд справи без його участі.

Також відповідно до положень ч.2 ст.172 КПК України, а також доводи клопотання, слідчий суддя вважає за необхідне провести його розгляд за відсутності власника майна, з метою запобігання ризикам його відчуження та приховування.

Перевіривши викладені в клопотанні доводи, дослідивши надані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів такого забезпечення є арешт майна.

Частинами 1,3 ст.132 КПК України встановлено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч.2 ст.170 КПК України).

В свою чергу ч.3 ст.170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Згідно ч.ч.10,12 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Під час розгляду клопотання встановлено, що Третім слідчим відділом (з дислокацією у м.Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000048, відомості за яким внесено до ЄРДР 08.01.2021 року з правовою кваліфікацією за ч.2 ст.286 КК України, за фактом дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 08.01.2021 року за участю автомобіля Lexus GX300, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_4 , який здійснив наїзд на пішохода, внаслідок чого останній від отриманих травм помер.

Постановою слідчого від 09.01.2021 року вказаний транспортний засіб визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 12.01.2021 року на транспортний засіб, як речовий доказ, було накладено арешт, з забороною відчуження, розпорядження та користування транспортним засобом.

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 13.02.2023 року було задоволено клопотання ОСОБА_5 та скасовано арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування транспортним засобом, а також зобов`язано орган досудового розслідування повернути транспортний засіб ОСОБА_5 .

Зі змісту вказаної ухвали вбачається, що остання була мотивована тим, що ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 05.07.2022 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні було продовжено до 08.01.2023 року, а ухвалою від 06.02.2023 року в задоволенні клопотання слідчого про продовження строку досудового розслідування було відмовлено, оскільки встановлений ухвалою від 05.07.2022 року строк на момент подачі клопотання сплив.

Поряд з цим, під час розгляду даного клопотання встановлено, що ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 19.12.2022 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні було продовжено починаючи з 08.01.2023 року, без урахування строку з дати введення воєнного стану в Україні до дати припинення чи скасування воєнного стану.

Таким чином, з урахуванням даної ухвали та положень ч.8 ст.615 КПК України на теперішній час строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000048 було продовжено у передбаченому законом порядку та останній не сплив.

При цьому, згідно клопотання та додатків до нього вбачається, що після повернення транспортного засобу згідно ухвали від 13.02.2023 року його власнику на відповідальне зберігання, як речового доказу, останнім від органу досудового розслідування приховується місце знаходження останнього.

Слідчий суддя враховує, що матеріали кримінального провадження об`єктивно свідчать про факт вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 КК України.

З урахуванням обставин та характеру вчиненого кримінального правопорушення, зазначений вище транспортний засіб фактично є знаряддям вчиненого кримінального правопорушення, містить на собі його сліди, а тому відповідає критеріям речових доказів, визначеним ст.98 КПК України.

Постановою слідчого від 09.01.2021 року транспортний засіб визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні.

Таким чином, вказаний транспортний засіб має зберігатись до завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні та прийняття рішення у ньому щодо речових доказів, а в разі направлення кримінального провадження до суду до прийняття остаточного рішення судом.

За вказаних обставин, слідчий суддя приходить до висновку про наявність передбачених п.1 ч.2 ст.170 КПК України підстав для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження, в зв`язку з чим, з метою забезпечення збереження речових доказів, проведення необхідних слідчий та процесуальних дій, слід накласти арешт на автомобіль Lexus GX300, д.н.з. НОМЕР_1 , з позбавлення права відчуження, розпорядження та користування зазначеним транспортним засобом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.98,131,132,170-172,175,309,369-372 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_3 , погоджене прокурором, про арешт майна, заявлене в рамках кримінального провадження №0000048 - задовольнити.

Накласти арешт на транспортний засіб - автомобіль Lexus GX300, д.н.з. НОМЕР_1 , vin- НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_5 , з позбавлення права відчуження, розпорядження та користування зазначеним транспортним засобом.

Ухвала підлягає негайному виконанню відповідно до ч.1 ст.175 КПК України та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1