Провадження № 1-кс/712/4370/23
Справа № 712/9482/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2023 року Слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси скаргу МАЛОГО ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Черкаського районного управління поліції ГУ НП в Черкаській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернувся до суду з скаргою на бездіяльність слідчого Черкаського районного управління поліції ГУ НП в Черкаській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, посилаючись на те, що 17 червня 2023 року на адресу Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області було подано заяву-повідомлення про вчинення кримінального правопорушення за ч.2 ст.246 КК України, про прийняття якої свідчить повернення заявникові повідомлення про вручення поштового відправлення, а також особистий прийом у кабінеті слідчої ОСОБА_5 , який відбувся 22 серпня 2023 року.

На час звернення до суду відомості до ЄРДР не були внесені, тому звернувся до суду за захистом своїх прав.

До судового засідання особа, яка подала скаргу ОСОБА_4 , не з`явився, направив клопотання про розгляд скарги в його відсутність.

Представник Черкаського РУП ГУ НП в Черкаській області та прокурор до судового засідання не з`явились, повідомлялись належним чином відповідно до вимог ст. 135 КПК України.

Суд, на підставі ст.306 КПК України, визнав можливим розгляд скарги за відсутності вищезазначених осіб, так як дана категорія справ має стислі терміни її розгляду.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги, встановив наступні факти та відповідні правовідносини, які регулюються нормами кримінально-процесуального законодавства.

В судовому засіданні встановлено, що 17 червня 2023 року на адресу Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області було подано заяву-повідомлення про вчинення кримінального правопорушення за ч.2 ст.246 КК України, про прийняття якої свідчить повернення заявникові повідомлення про вручення поштового відправлення.

Зі змісту заяви про кримінальне правопорушення вбачається, що заявник перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, про що було зроблено відповідний запис №319.

Від даного шлюбу у них народилась дитина, син - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

10 січня 2022 року, шлюб, укладений між заявником та ОСОБА_6 розірвано згідно рішення Соснівського районного суду м. Черкаси у цивільній справі №712/12473/21, та після розірвання шлюбу колишня дружина та син проживали весь час за адресою: АДРЕСА_1 .

Не дивлячись на розлучення, заявник разом зі своїм сином постійно проводили час разом, займався з ним спортом, навчав його, більшість часу проводив з заявником, та мали спільні заняття та розваги, у розлуці постійно спілкувались телефоном, поки колишня дружина не забирала в сина телефон, тому відносини з колишньою дружиною дедалі більше ускладнювались, вона часто чинила перешкоди у спілкуванні з сином, оскільки син бажав жити з ним, але через недосконалість правової системи, дитина залишилась жити із мамою.

Особа, яка подала скаргу, також вказала, що за весь час, належним чином виконував покладені на нього обов`язки по сплаті аліментів та не має по ним заборгованості, додатково купував сину все необхідне: іграшки, продукти харчування, речі першої необхідності, одяг, тощо.

19 серпня 2022 року колишня дружина, повідомила його, що вона їде із сином на дачу, що інтернету там немає, але можливо буде мобільний, тому зв`язок всеодно буде у з сином. Після цього на зв`язок вона не виходила, але повідомила в мессенджері, що забрала дитину та вивезла закордон, через широкомасштабне вторгнення РФ в Україну, що зробила це заради його майбутнього.

З цього часу спілкування з сином майже припинилося, він не знає, а ні місця його перебування, а ні міста чи країни його перебування, оскільки в переписці колишня дружина повідомила, що ОСОБА_6 та син у Греції, хоча жодного дозволу чи документу на вивіз дитини закордон він не надавав, подібних запитів також не було, вона з ним навіть не консультувалася з цього приводу.

Заявник увесь час намагався знайти її місцезнаходження, та встановити чи могла вона дійсно залишити Україну, бо достовірних даних не було, але через необізнаність не знав куди звернутися, оскільки через воєнний стан був збентежений та розгублений. Весь цей час він намагався дізнатися під час спілкування з дитиною де вони знаходяться, але дружина не давала змоги відповісти йому на це просте запитання, постійно була поряд та чинила перешкоди під час їхнього спілкування.

Через певний проміжок часу, зі слів її знайомої та її чоловіка, почув, що дружина поїхала на Кіпр, що вона не в Греції. Тобто її місце знаходження та місце перебування на даний час невідоме, як і місце знаходження сина. Можливо вона взагалі не полишала Україну, а просто переїхала в інше місто.

Наразі, він вважає, що проти нього та його дитини було скоєно злочин, передбачений ч. 2 ст. 146 КК України, а саме, незаконне позбавлення волі або викрадення людини, вчинені щодо малолітнього. Об`єктивна сторона цього злочину передбачає такі діяння: 1) незаконне позбавлення волі; 2) викрадення дитини. Склад цього злочину - формальний.

На час звернення до суду відомості до ЄРДР не були внесені, тому звернувся до суду за захистом своїх прав.

Відповідно до вимог ч. 1 статті 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування. Зокрема, п.1 ч.1 ст. 303 КПК України передбачено можливість оскарження у досудовому провадженні бездіяльності слідчого, дізнавача чи прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Згідно ч. 2 ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затверджуються Генеральною прокуратурою України за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, органом, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

До Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела (ч. 5 ст. 214 КПК України).

Відповідно до п. 2 Розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 139 від 06.04.2016, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; особа, яка подає заяву чи повідомляє про кримінальне правопорушення, під розпис попереджається про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення, крім випадків надходження заяви, повідомлення поштою або іншими засобами зв`язку.

Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про злочин є наявність об`єктивних даних, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Таким чином, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

Разом з цим, у разі невнесення відомостей (бездіяльність слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР ) заявник має право оскаржити таку відмову до слідчого судді.

Так, відповідно до висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24 квітня 2019 року в справі № 818/15/18 зауважила, що у межах процедури за правилами п.1 ч.1ст. 303 КПК України слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР, а тому, у розрізі такої думки Великої Палати Верховного Суду, слідчий суддя повинен з`ясувати наведені обставини судом касаційної інстанції, як такі, що підлягають установленню, у обсязі наявних та поданих до суду доказів, на час розгляду скарги.

В даному випадку, дослідивши скаргу заявника та зміст заяви-повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність правових підстав для внесення відомостей до ЄРДР, так як особою яка подала скаргу не подано відповідних доказів на підтвердження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а тому скарга не підлягає до задоволення.

Зі змісту заяви про вчинення кримінального правопорушення, вбачається, що між сторонами маються цивільно-правові відносини в сфері сімейного законодавства.

Керуючись ст.ст.303-309, 369, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

ОСОБА_8 в задоволенні скарги відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_9