Справа №463/6943/19
Провадження №1-кс/463/39/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2023 року Личаківський районний суд м. Львова

Слідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_4 про скасування арешту майна, -

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_3 який діє в інтересах власника майна ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту на майно. Просить скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 05.03.2021 року на автомобіль марки DAF д.н.з. при ввезенні на територію України МХ59DDN (№ кузова НОМЕР_1 ), д.н.з. на даний час НОМЕР_2 належить на праві власності ОСОБА_4 .

Вважає, що тривалість обмеження права власності є неприпустимим та порущують закооні права власника автомобіля, крім того вказав, що ОСОБА_4 проживає є багатодітним батьком і займається підприємницькою діяльністю, а відтак користування автомобілем, на який накладено арешт є постійною та життєво вадливою необхідністю для родини.

У судове засідання заявник та його представник не з`явилися, хоча були повідомлені про час та місце розгляду вказаного клопотання належним чином, однак від представника заявника надійшла заява про розгляд вказаної справи без його участі, а відтак враховуючи вимоги КПК України вважаю за можливе првести розгляд клопотання у їх відсутності.

Слідчий ТУ ДБР у м. Львові в судове засідання також не з`явився, однак також надіслав заперечення та прохання розглянути вказану справу без його участі, а відтак враховуючи вимоги КПК України вважаю за можливе провести розгляд вказаного клопотання без його участі

Вивчивши зяаву про скасування арешта майна та матеріали кримінального провадження, вважаю, що заява про скасування арешту на майно задоволенню не підлягає.

Встановлено, що ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 05.03.2021 року було накладено арешт на автомобіль марки DAF д.н.з. при ввезенні на територію України МХ59DDN (№ кузова НОМЕР_1 ), д.н.з. на даний час НОМЕР_2 належить на праві власності ОСОБА_4 .

Як вбачається з метріалів скарги постановою прокурора 23.09.2023 року вказаний автомобіль був визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000805 від 09.08.2019 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 364КК України.

Сама по собі незгода з ухвалою слідчого судді, яка набрала законної сили не може бути підставою для скасування такого арешту. Крім того, як вбачається з матеріалів клопотання арештоване майно визнано речовим доказом у справі, дослідження яких може відбутися тільки на стадії судового розгляду. На даний час судом не досліджено зазначені речові докази та інші пов`язані з ними докази. Крім того,як вбачається з заперечнь слідчого на даний час було призначено ряд експертиз пов`язаних з вказаним автомобілем і на час розгляду вказаної справи результати експертиз не надійшли до органу досудового розслідування. За таких обставин вважаю неможливим зняття арешту з майна, яке визнано речовим доказом. Крім того, на даний час призначено експертизу із застосуванням вказаного автомобіля і якщо даний автомобіль в подальшому буде відчужено, це призведе до неможливості проведення останньої.

За приписами ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною 10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Отже, зі змісту вказаних норм випливає, що арешт майна з метою забезпечення збереження майна не обмежений його видами або колом осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, якщо таке майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, а арешт накладений з метою їх збереження.

За таких обставин вказане рухоме майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, оскільки було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, та зберегло на собі його сліди. Завданням накладення арешту у даному випадку є запобігання можливості знищення майна.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Розгляд кримінального провадження № 0000805 від 09.08.2019 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 364КК України на теперішній час не завершений, а саме провадження перебуває на стадії досудового розслідування і власником майна не доведено, що в подальшому застосування цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Обмеження можливості розпоряджатися та володіти майном носить тимчасовий характер та прямо передбачено кримінальним процесуальним законом на час, необхідний для розгляду кримінального провадження.

Крім того, за вказаних обставин певне тимчасове втручання в реалізацію права власності, яке прямо передбачено законом, не суперечить змісту статті 1 Першого протоколу Європейської конвенції з прав людини, оскільки переслідує легітимну мету в суспільних інтересах розгляду кримінального провадження, з дотриманням справедливого балансу інтересів.

З урахуванням викладеного, клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_4 про скасування арешту майна, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.174,371-372 КПК України,

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_4 про скасування арешту майна - відмовити.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1