Дата документу 24.04.2023 Справа № 334/5808/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 334/5808/22 Слідчий суддя ОСОБА_1
Провадж. №11-сс/807/261/23 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

розглянула 24 квітня 2023 року у закритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали справи за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 березня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, 17.03.2023 року до Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання слідчого СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 , погоджене із прокурором Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя Запорізької області ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 строком на 60 днів без визначення застави, внесене у кримінальному провадженні №0002119 від 01.12.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України.

01.12.2022 слідчим СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідування за №0002119 з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.155 КК України.

Слідчим СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області винесена постанова про зміну юридичну кваліфікацію з ч.2 ст.155 КК України на ч.3 ст.152 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в ніч з 5 на 6 березня, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходячись за місцем свого проживання: АДРЕСА_2 , користуючись тим, що у вищевказаному будинку, за його дозволом проживала, його співмешканка ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , спільно зі своєю неповнолітньою донькою - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про вік якої йому було достеменно відомо, з метою реалізації виниклого в нього злочинного умислу, спрямованого на задоволення своєї статевої пристрасті, відносно неповнолітньої ОСОБА_11 , якій на той час виповнилося 14 років, ОСОБА_8 скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, знаходячись з потерпілою в одній кімнаті, вчинив відносно неї без добровільної згоди, дії сексуального характеру, пов`язані з вагінальним проникненням, із використанням геніталій, в тіло неповнолітньої ОСОБА_11 , яка внаслідок свого віку та її психічного стану, могла лише формально розуміти характер скоєних проти неї дій та з урахуванням рівня психічного розвитку та вікових відмінностей не могла повною мірою чинити опір. Внаслідок своїх дій ОСОБА_8 порушив статеву недоторканість неповнолітньої ОСОБА_11 .

17.03.2023 слідчим СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 . ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України, а саме: вчинення дій сексуального характеру, відносно неповнолітньої особи, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування).

Під час проведення досудового розслідування слідчим встановлена наявність ризиків, передбачених 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, спрямовані на переховування від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого або свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 березня 2023 року задоволено клопотання слідчого СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу.

Застосовано до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто з 17.03.2023 року по 15.05.2023 року.

Задовольняючи клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважав встановленим та доведеним наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 вказаного кримінального правопорушення, та слідчим доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам,передбаченим ч.1 ст.177 КПК України. Враховуючи, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства, відповідно до ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя не визначив розмір застави у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі захисник вказує на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді, яка підлягає скасуванню.

В обґрунтування доводів зазначає, що підозра у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення є необґрунтованою. ОСОБА_8 не визнає свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, підозра відносно нього обґрунтовується виключно на показах потерпілої, які спростовує, як її мати, так і обстеження лікарем-гінекологом, який зазначив, що насильство не відбулось.

Крім того, в ухвалі слідчого судді відсутні посилання на будь-які докази існування вказаних ризиків, будь-які дії підозрюваного або його поведінку, які б підтверджували наявність вказаних ризиків, а наявні лише абстрактні міркування, що тяжкість ймовірного покарання, воєнний стан та знайомство зі свідками та потерпілою свідчать про те, що ОСОБА_8 буде намагатися втекти, незаконно впливати на свідків та потерпілу, вчинить новий злочин.

Ризик, що ОСОБА_8 буде переховуватися від слідства та суду спростовується поведінкою останнього. Так, з часу порушення кримінального провадження ОСОБА_8 до вручення йому повідомлення про підозру з`являвся за викликами до органів поліції, надавав пояснення працівникам поліції, за його участю проводився обшук за місцем його мешкання, отримавши повідомлення про підозру та клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ОСОБА_8 самостійно з`явився до слідчого судді для участі в розгляді клопотання. Таким чином, безпосередньо поведінка ОСОБА_8 , який з 30.11.2022 року маючи для цього всі можливості не намагався ухилятися від органів досудового розслідування спростовує наявність відносно нього ризику ухилення від органу досудового розслідування та суду. Також протягом більш ніж трьох місяців останній не вчиняв і не намагався вчинити будь-якого впливу на свідків та потерпілу. Наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення спростовується тим, що з часу подій 05.03.2022 року минув вже рік, а ОСОБА_8 за цей час не притягувався ні до кримінальної, ні до адміністративної відповідальності, не вчиняв жодних протиправних дій щодо потерпілої та свідків.

В свою чергу ОСОБА_8 має постійне місце мешкання, що свідчить про можливість обрання йому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_8 запобіжний захід, не пов`язаний з ізоляцією від суспільства.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник потерпілої вважає ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою та просить апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Позиції учасників судового провадження.

Захисник підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній підстав та наполягав на її задоволенні.

Прокурор висловив заперечення вимогам апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд відповідно до вимог ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини повинен враховувати тяжкість кримінального правопорушення, у якому підозрюється особа, відомості стосовно особистості підозрюваного, обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

На переконання колегії суддів, слідчий суддя при розгляді відповідного клопотання, заслухавши сторони кримінального провадження, вірно врахував наявність пред`явленої ОСОБА_8 обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України, яке за своєю класифікацією відноситься до особливо тяжких злочинів.

Згідно з матеріалами провадження, слідчим відділом Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002119 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України, відомості про яке 01.12.2022 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

17.03.2023 року в рамках кримінального провадження № 0002119 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України.

За вимогами ч.1, п.4 ч.2 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.

Відповідно до вимог ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідаючи на доводи сторони захисту щодо необґрунтованості висунутої підозри, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Апеляційним судом встановлено, що слідчим суддею належним чином і в повній мірі дослідженні у сукупності наявні докази у провадженні, долучені до клопотання, які є достатньо вагомими на підтвердження обґрунтованості підозри й дають достатньо вагомі підстави прийти до висновку, що ОСОБА_8 міг скоїти цей злочин.

При цьому зміст оскаржуваної ухвали засвідчує, що слідчим суддею наведені докази, які на початковій стадії розслідування вказують на ОСОБА_8 , як на причетну до скоєного особу.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для застосування запобіжного заходу, апеляційний суд зважає на наявні матеріали і приходить до висновку, що висунута підозра ОСОБА_8 не є вочевидь необґрунтованою на даній стадії провадження, а тому доводи захисника щодо необґрунтованості підозри не приймаються до уваги.

Між тим, питання оцінки доказів на предмет доведення провини мають вирішуватися з дотриманням вимог ст. 94 КПК України під час судового розгляду провадження по суті.

Під час розгляду клопотання слідчий суддя встановив, що докази і обставини, на які посилався слідчий у клопотанні дають достатні підстави вважати, що зазначені ним ризики існують і підтверджуються матеріалами кримінального провадження, зокрема, можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливати на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, що для запобігання вказаним ризикам застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім.

Обґрунтовуючи свої висновки, слідчий суддя врахував, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України, вчиненого відносно неповнолітньої особи, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років.

Однак, тяжкість обвинувачення не була самостійною підставою для ухвалення рішення про утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Поміж наведеного, суд врахував дані про особу підозрюваного, який притягувався до кримінальної відповідальності, одружений, має дитину від першого шлюбу, у вихованні якої не приймає участь, не працює, не має стабільного джерела доходу, та обставини вчинення кримінального правопорушення.

Апеляційний суд також виходить з того, що ризик втечі повинен оцінюватися у світлі таких факторів, як характер людини, її моральні принципи, місце проживання, робота, засоби до існування, сімейні узи, а також будь-які інші зв`язки з країною, в якій особу притягнуто до кримінальної відповідальності.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного ОСОБА_8 переховуватись від органів досудового розслідування або суду, суд бере до уваги серйозність висунутої останньому підозри за вчинення особливо тяжкого злочину стосовно неповнолітньої особи, дані про його особу, а в умовах воєнного стану, який на теперішній час діє в Україні, ризик переховування лише збільшується, що свідчить про доведеність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Стосовно доведеності ризику, передбаченого п.3 ст.177 КПК України, відносно того, що підозрюваний ОСОБА_8 може незаконно впливати на потерпілу та свідків у даному кримінальному провадженні, колегія суддів вважає, що він є також в достатній мірі доведений, остільки на теперішній час в ході досудового розслідування проводиться повне та всебічне вивчення та встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, та ОСОБА_8 , розуміючи фактичні обставини та знаючи потерпілу і свідків, яким можуть бути відомі обставини вчинення кримінального правопорушення, може впливати на них для надання сприятливих для нього пояснень.

Більш того, мати неповнолітньої потерпілої є дружиною підозрюваного, між нею та дитиною відсутня довіра та теплі стосунки, що випливає від пояснень залученого психолога, що може полегшити вплив підозрюваного на потерпілу.

Судова колегія не бере до уваги посилання сторони захисту на відсутність претензій до обвинуваченого з боку матері потерпілої, з огляду на пояснення останньої про повідомлення матері про скоєне підозрюваним та відсутність відповідної реакції з її боку. При цьому із заявою до правоохоронного органу звернулася стороння особа.

Дані про особу підозрюваного ОСОБА_8 , який хоча в силу ст.89 КК України раніше не судимий, однак притягувався до кримінальної відповідальності, а також показання свідка ОСОБА_12 про те, що 09.10.2022 року (після інкримінованих подій) була свідком того, що ОСОБА_8 торкався та щипав ОСОБА_11 , свідчать на користь висновку слідчого судді про обґрунтованість передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України ризику вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення.

А тому посилання захисника на те, що ОСОБА_8 впродовж року з часу подій не вчинив жодного кримінального правопорушення не заслуговують на увагу і не здатні спростувати висновків слідчого судді про наявність ризику вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що зазначені в клопотанні ризики мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, і їм неможливо запобігти в умовах застосування до ОСОБА_8 будь-якого іншого запобіжного заходу, крім тримання під вартою, зокрема більш м`якого, оскільки інші запобіжні заходи, не пов`язані з виключними запобіжниками у комунікації та переміщеннях підозрюваного, не можуть їм запобігти.

Доводи захисника про те, що відсутні будь-які дані, які б підтверджували наявність заявлених ризиків є неспроможними, існування цих ризиків перевірялось слідчим суддею під час розгляду клопотання слідчого з викладенням відповідного висновку, з яким погоджується і суд апеляційної інстанції.

Застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, про що просив захисник при апеляційному розгляді, також на думку апеляційного суду не забезпечить належної поведінки підозрюваного.

Крім того, колегія суддів зауважує, що одним із запропонованих стороною захисту поручителів є мати неповнолітньої потерпілої - ОСОБА_10 , що за обставин даного провадження та наявної у матеріалах інформації про зловживання останнього часу ОСОБА_10 алкогольними напоями у зв`язку із чим діти міняють місце проживання, є неприйнятним.

Посилання захисника на міцність соціальних зв`язків підозрюваного та наявність постійного місця проживання не є настільки переконливими та вагомими, щоб знизити встановлені ризики до маловірогідності чи до їх виключення.

Сукупність наведених обставин засвідчує, що на даний час забезпечить поведінку підозрюваного під час досудового розслідування та буде запобіжником ризикам, передбаченим п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України лише обраний вид запобіжного заходу.

Згідно з положеннями ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Таким чином, слідчим суддею зазначеним обставинам при розгляді клопотання слідчого було надано належної оцінки з точки зору його конкретності та обґрунтованості, відповідності вимогам процесуального закону та практиці Європейського суду з прав людини і вони обґрунтовано покладені в обґрунтування висновку про наявність підстав для обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Застосування більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені КПК України, є недоцільним, так як вони не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного та цього не може бути достатнім для запобігання зазначених ризиків.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень кримінального процесуального закону, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді слідчим суддею питання щодо обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу.

Враховуючи положення ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя при застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтовано не визначив розмір застави, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства.

З урахуванням викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали, що обумовлює відхилення апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст.ст.404, 405, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 березня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4