Провадження №11-кп/801/885/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого - судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 12 липня 2023 року,

якою відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Каніж, Новомиргородського району, Кіровоградської області, громадянина України, неодруженого, з середньою освітою, до засудження працюючого, раніше судимого,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання адвоката ОСОБА_7 , в інтересах засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, яке мотивоване тим, що засуджений ОСОБА_8 характеризується позитивно, умови відбування покарання не порушував, став на шлях виправлення.

Захисник засудженого - адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні подане ним клопотання підтримав в повному обсязі, з підстав викладених в клопотанні, просив його задовольнити, оскільки ОСОБА_8 за період відбування покарання в ДУ «Вінницька виправна колонія (№ 86)» характеризується посередньо, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, адміністрацією установи заохочувався 2 рази. Став на шлях виправлення.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_8 клопотання свого захисника підтримав, просив його задовольнити.

Представник Вінницької виправної колонії (№ 86) заперечив щодо задоволення клопотання.

Прокурор заперечив проти задоволення клопотання, вважає, що засуджений ОСОБА_8 на шлях виправлення не став.

В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції вказав, що ОСОБА_8 неодноразово (чотири рази) судимий за вчинення умисних злочинів, з них три рази за вчинення злочинів проти статевої свободи та статевої недоторканості, однак ОСОБА_8 належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та знову вчиняв аналогічні, умисні злочини.

Також, з матеріалів особової справи ОСОБА_8 встановлено, що ОСОБА_8 звільнявся умовно-достроково, однак в подальшому повторно вчиняв умисні злочини.

При вирішенні питання щодо умовно - дострокового звільнення від покарання засудженого ОСОБА_8 судом також враховано формально-юридичні та оціночні підстави.

Встановлюючи підстави застосування ст. 81 КК України, суд, зокрема, з`ясував наступні обставини:

- засуджений ОСОБА_8 з 05.01.2016 по 25.04.2017, з 28.10.2018 по 03.05.2019 утримувався у державній установі «Кропивницький слідчий ізолятор», де за час тримання адміністрацією установи заохочувався 2 рази, до дисциплінарної відповідальності притягувався 5 разів. З 25.04.2017 по 23.01.2018 відбував покарання у державній установі «Північна виправна колоні (№ 90)», де за час відбування покарання до дисциплінарної відповідальності не притягувався, адміністрацією установи не заохочувався. До державної установи «Вінницька виправна колонія (№86)» прибув 04.08.2022 із державної установи «Сокирянська виправна колонія (№67)», де за час відбування покарання, до дисциплінарної відповідальності притягувався (1) один раз. Адміністрацією установи заохочувався (1) один раз.

- засуджений ОСОБА_8 прибув у ДУ «Вінницька виправна колонія (№ 86)» 04.08.2022 із державної установи «Сокирянська виправна колонія (№ 67)», де за час відбування покарання, до дисциплінарної відповідальності притягувався 1 раз. Адміністрацією установи заохочувався 1 раз;

- за період відбування покарання в ДУ «Вінницька виправна колонія (№ 86)» характеризується посередньо, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Адміністрацією установи заохочувався 2 (два) рази за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці, що вбачається з останньої характеристики на засудженого від 03.05.2023;

- працевлаштований у майстерні установи на дільниці фасування вугілля;

- у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. У відношенні з представниками адміністрації поводиться ввічливо, з метою поблажливого до себе ставлення;

- заходи виховного та режимно-профілактичного характеру відвідує, але не завжди робить для себе належні висновки;

- приймає участь в програмі диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення», однак активної участі не приймає;

- до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок не прагне.

З матеріалів особової справи ОСОБА_8 встановлено, що під дію ст. 101 КВК України підпадав по відбуттю 1/2 частини строку покарання 11.05.2017. Рішенням комісії державної установи «Північна виправна колоні (№ 90)» (протокол № 17 від 12.05.2017) засудженому відмовлено в застосуванні ст. 101 КВК України, як особі, яка не стає на шлях виправлення. Рішенням комісії державної установи «Сокирянська виправна колонія (№ 67)» (протокол № 6 від 31.03.2022), засудженому задоволено в переведенні із звичайних житлових приміщень колонії максимального рівня безпеки до колонії середнього рівня безпеки.

Під дію ст. 82 КК України підпадав по відбуттю 2/3 частини строку призначеного покарання 12.12.2020. Рішенням комісії державної установи «Сокирянська виправна колонія (№ 67)» (протокол № 28/2020 від 24.12.2020) засудженому відмовлено в заміні не відбутої частини покарання більш м`яким, як особі, що не стала на шлях виправлення. Під дію ст. 81 КК України підпадає по відбуттю 3/4 частини строку призначеного покарання 11.09.2021. Рішенням комісії державної установи «Сокирянська виправна колонія (№ 67)» (протокол № 17/2021 від 16.09.2021) засудженому відмовлено в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання, як особі яка не довела свого виправлення.

Згідно оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення з використанням підсистеми «КАСАНДРА» Єдиного реєстру засуджених та осіб, узятих під варту, у засудженого ОСОБА_8 встановлено середній рівень ризику.

Суд вважав, що застосування до засудженого ОСОБА_8 положення ст. 81 КК України, - умовно - дострокове звільнення від покарання, на даній стадії відбування покарання буде суперечити реалізації принципу невідворотності покарання особи за вчинений злочин, даним рішенням суду не виконається мета кримінального покарання - як її каральної так і виправної складової.

Таким чином, суд першої інстанції вважав, що засуджений фактично не став на шлях виправлення, тому враховуючи тяжкість вчиненого ним злочину та враховуючи попередні судимості, на даний час відсутні підстави для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_8 .

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12 липня 2023 року відмовлено в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 12.07.2023 року та постановити нову, якою задовольнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 .

Апеляційну скаргу мотивує тим, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, а тому підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи. Вважає, що судом першої інстанції залишено поза увагою, що матеріалами особової справи підтверджується, що засуджений ОСОБА_8 своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, а тому має право на застосування до нього ст.81 КК України. Також захисник звернув увагу суду апеляційної інстанції на те, що кінець строку відбування покарання ОСОБА_8 визначено 12.12.2023. Тому вважає, що суд першої інстанції в супереч роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002, дійшов помилкових висновків, які стали підставою для відмови в задоволенні клопотання.

Позиції учасників судового провадження

Захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції подану в інтересах засудженого ОСОБА_8 апеляційну скаргу підтримав та наполягав на її задоволенні, посилаючись на викладені у ній доводи. Зазначив, що звернення ним з апеляційною скаргою та викладена в ній позиція було узгоджено з підзахисним.

Прокурор ОСОБА_6 заперечив щодо задоволення апеляційної скарги захисника, просив рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12.07.2023 відносно ОСОБА_8 залишити без змін. Вважає апеляційну скаргу захисника безпідставною та необґрунтованою, а викладені в оскаржуваному рішенні висновки суду відповідають фактичним обставинам справи.

Захисник в своїй апеляційній скарзі просив суд забезпечити особисту участь засудженого ОСОБА_8 у розгляді апеляційної скарги поданої в інтересах останнього. Апеляційним судом засуджений ОСОБА_8 повідомлявся через ДУ «Вінницька виправна колонія (№86)» про розгляд апеляційної скарги його захисника, однак не виявив бажання брати особисту участь у її розгляді.

Захисник та прокурор за таких підстав не заперечували проти розгляду апеляційної скарги у відсутність засудженого, також у вказаному провадженні апеляційний суд не вбачає порушення права засудженого ОСОБА_8 на захист, а тому судовий розгляд відбувся у відсутність засудженого, оскільки відповідно до ч.4 ст.405 КПК України зазначене не перешкоджає проведенню даного розгляду апеляційної скарги захисника.

Клопотань про відкладення судового розгляду від учасників судового провадження не надходило.

Мотиви суду

Заслухавши доповідача, пояснення захисника, заперечення прокурора, перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги захисника, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права та з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду, та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України.

Частина перша ст.404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Перевіряючи в апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, апеляційним судом встановлено, що зазначені вимоги закону судом були дотримані.

Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку, вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Як було встановлено в ході судового розгляду судом першої інстанції, що також знайшло своє підтвердження в ході апеляційного розгляду, ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий:

- 05.11.2003 Кіровоградським районним судом Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнений 13.04.2006 умовно-достроково на 10 місяців 14 днів;

- 25.12.2006 Кіровоградським районним судом Кіровоградської області за ст.ст.152 ч.1, 15 ч.2, 152 ч.3, 70, 71, 72 КК України до 9 років 6 місяців позбавлення волі. 15.05.2007 після перегляду справи Кіровоградським районним судом Кіровоградської області засуджено за ст.ст.152 ч.1, 15 ч.2, 152 ч.3, 70, 71 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі.

- 25.12.2007 Кіровоградським районним судом Кіровоградської області за ст.ст.152 ч.3, 152 ч.1, 15, 70, 71 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі.

На даний час ОСОБА_8 відбуває покарання, за яке його було засуджено вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 28.11.2016 року до 9 років позбавлення волі, згідно ч. 5 ст. 72 КК України ухвалою цього ж суду від 25.01.2017 зараховано в строк попереднє ув`язнення з 03.01.2016 по 25.01.2017 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до наявної в матеріалах особової та судової справи характеристики на засудженого ОСОБА_8 від 03.05.2023, початок строку відбування покарання ОСОБА_8 рахується з 03.01.2016 року, кінець строку 12.12.2023.

Під час тримання в ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор» з 05.01.2016 по 25.04.2017 та з 28.10.2018 по 03.05.2019 адміністрацією установи заохочувався два рази, до дисциплінарної відповідальності притягувався п`ять разів.

Під час відбування покарання у ДУ «Північна виправна колонія (№90)» з 25.04.2017 по 23.012018 до дисциплінарної відповідальності не притягувався, адміністрацією установи не заохочувався.

До ДУ «Вінницька виправна колонія (№86)» засуджений ОСОБА_8 прибув 04.08.2022 із ДУ «Сокирянська виправна колонія (№67)», в якій за час відбування покарання до дисциплінарної відповідальності притягувався один раз, адміністрацією установи заохочувався один раз.

За період відбування покарання у ДУ «Вінницька виправна колонія (№86)» характеризується посередньо. Працевлаштований в майстерні установі на дільниці фасування вугілля. Не допускав порушення вимог режиму відбування покарання, не притягувався до дисциплінарної відповідальності. Адміністрацією установи заохочувався два рази за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. По відношенню до представників адміністрації поводиться ввічливо, метою поблажливого ставлення до себе. Намагається утримувати спальне місце та приліжкову тумбочку чистоті та порядку, має задовільний зовнішній вигляд. Намагається дбайливо ставитися до майна установи і предметів, яким користується при виконанні дорученої роботи. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має. До виконання робіт із благоустрою установи намагається ставитися сумлінно, але потребує додаткового контролю із боку адміністрації установи. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки. Заходи виховного та режимно-профілактичного характеру відвідує, не завжди робить для себе належні висновки. Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення, однак активної участі не приймає. До підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок не прагне. Приймати участь в самодіяльних організаціях не бажає. Заборгованості за виконавчими листами не має. Соціально-корисні зв`язки підтримує з батьком та знайомими шляхом отримання посилок (11) та передач (48).

Під дію ст.101 КВК України підпадав по відбуттю 1/2 строку покарання 11.05.2017. Рішенням комісії державної установи «Північна виправна колоні (№90), протокол №17 вiд 12.05.2017 засудженому відмовлено в застосуванні статті 101 КВК України, як особі, яка не стає на шлях виправлення.

Рішенням комісії державної установи «Сокирянська випрана колонія (№67)», протокол №6 вiд 31.03.2022 засудженому задоволено в переведенні із звичайних житлових приміщень колонії максимального рівня безпеки до колони середнього рівня безпеки.

Під дію ст.82 КК України підпадав по відбуттю 2/3 частини строку покарання 12.12.2020. Рішенням комісії державної установи «Сокирянська випрана колонія (№67)», протокол №28/2020 вiд 24.12.2020 засудженому відмовлено в заміні не відбутої частини покарання більш м`яким, як особі, як не стала на шлях виправлення.

Під дію ст.81 КК України підпадав по відбуттю 3/4 частини строку покарання 11.09.2021. Рішенням комісії державної установи «Сокирянська випрана колонія (№67)», протокол №17/2021 від 16.09.2021 засудженому вiдмовлено в умовно-достроковому звільненні, як особі, що не довела своє виправлення.

Засуджений ОСОБА_8 на профілактичних обліках не перебуває. Згідно оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення з використанням підсистеми «КАСАНДРА» Єдиного реєстру засуджених та осіб, узятих під варту, у засудженого ОСОБА_8 встановлено середній рівень ризику (139 балів).

Наявна в матеріалах кримінального провадження характеристика та інші матеріали на засудженого ОСОБА_8 сумнівів в достовірності занесених в них даних, в апеляційного суду не викликає.

Так, у відповідності до вимог ст.81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Пунктами 2, 17, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно-корисної праці та потреби в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Слід зазначити, що висновок суду про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

Суд вправі прийняти рішення про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання за наявності двох обов`язкових чинників: сумлінної поведінки та сумлінного ставлення до праці, які в сукупності доводять виправлення засудженого.

Колегією суддів встановлено, що у поведінці засудженого ОСОБА_8 мають місце позитивні тенденції у виправленні, однак вищевказані обставини на час розгляду клопотання захисника не доводять, що останній став на шлях виправлення та може бути звільнений від відбування покарання умовно-достроково.

Також матеріали провадження не містять переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали подальшого відбування покарання засудженим ОСОБА_8 в ДУ «Вінницька виправна колонія (№86)» та в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.

Згідно до ст.6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

На думку апеляційного суду процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установах виконання покарання.

В ході апеляційного розгляду захисником не наведено мотивів та ґрунтовних доводів щодо підстав для задоволення апеляційної скарги.

Аналізуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції під час розгляду клопотання засудженого повністю дотримався вимог кримінального закону та розділу 8 КПК України, та обґрунтовано дійшов висновку про відсутність достатніх ознак, які вказували б на виправлення засудженого.

Також у відповідності до вироку, ОСОБА_8 своєї вини у вчиненні особливо тяжкого злочину проти статевої недоторканості неповнолітньої особи не визнав, визнав свою вину лише у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.185 КК України. Більшість показників характеризуючих засудженого, згідно наявної в матеріалах судового провадження характеристики, вказані із позначкою «намагається».

За період відбування покарання мав шість стягнень, а тому наявність п`яти заохочень за весь період відбування покарання останнім з 2016 року, підтримання соціально-корисних зв`язків з рідними та знайомими, не є підставою для застосування щодо засудженого пільги передбаченої ст.81 КК України.

Разом з цим, колегією суддів враховано й те, що ОСОБА_8 уже притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення як корисливих злочинів, так і за вчинення злочинів проти статевої недоторканості особи, за які відбував реальну міру покарання, проте це не призвело до позитивних змін в його особистості і не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, внаслідок чого він знову вчинив нові корисливі злочини проти власності та злочин проти статевої недоторканості неповнолітньої особи.

Також згідно підсистеми «КАСАНДРА» Єдиного реєстру засуджених осіб та взятих під варту ОСОБА_8 встановлено середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу захисника та засудженого на те, що для застосування умовно-дострокового звільнення у відповідності до ст.81 КК України, ОСОБА_8 не повинен мати стягнень, брати активну участь у програмах і заходах, які реалізуються в установі. Також до уваги береться ставлення до праці, наскільки акуратно та свідомо виконуються покладені завдання, чи повно виконуються норми виробітку, ставлення до обладнання, а також участь у неоплачуваних роботах.

Суд апеляційної інстанції повністю погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки він є законний та обґрунтований. В матеріалах провадження відсутні такі ґрунтовні дані про поведінку засудженого та його особу які свідчать, що процес виправлення в дійсності досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним.

За таких обставин, колегія суддів враховуючи викладене вважає, що на даний час підстав для умовно-дострокового звільнення від покарання засудженого ОСОБА_8 не має.

На думку колегії суддів поведінка засудженого може свідчити лише про його намагання дотримуватися умов відбуття покарання, а не про сумлінність його поведінки, підтримання соціально-корисних зв`язків, працевлаштування в установі, наявність п`яти заохочень за весь період відбування покарання у даному випадку є недостатнім для доведення ним свого виправлення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції повністю відповідають фактичним обставинам справи, а доводи наведені захисником їх не спростовують, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст.81 КК України, ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 12 липня 2023 року - залишити без змін.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4