№1-кп/755/92/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" липня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002849 від 17.09.2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лисичанськ, Луганської обл., українця, громадянина України, одруженого, працюючого озеленювачем у КП «Київзеленбуд», із середньо-спеціальною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, зокрема востаннє: 20.11.2017 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі (відбув покарання повністю),

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , маючи непогашену та не зняту у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та повторно вчинив умисний корисливий злочин в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб за наступних обставин.

Станом на 15.09.2022 року в Україні продовжено воєнний стан, згідно Закону України від 15.08.2022 року «Про затвердження Указу Президенти України № 573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні».

Так, 15.09.2022 року, о 16 годині06 хвилин, ОСОБА_3 перебував за адресою: м. Київ, вул. Братиславська, 11, у торговому залі супермаркету «Епіцентр», у відділі професійних електроінструментів, де у нього повторно виник злочинний умисел на викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне, таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає та його дії є таємними для покупців і персоналу магазину, ОСОБА_3 підійшов до стелажу, з електрошуруповертами, взяв лівою рукою електрошуруповерт ТМ «FelisattiДА-12ЭР/F11110 12В, 1,5 Аг, 0-400/0-1400об/хв, 30 Нм», закупівельною вартістю 2 350 гривень 00 копійок та тримаючи його у лівій руці, пішов до відділу з великогабаритним будівельним товаром супермаркету «Епіцентр» та на стелажі із цеглою заховав шуруповерт, який був при ньому, після чого, вийшов із супермаркету і цього дня більше не повертався.

Однак, 16 вересня 2022 року, о 17 годині 14 хвилин, ОСОБА_3 , спільно з невстановленою досудовим розслідуванням особою (матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження № 40003451 від 28.10.2022 року), знову прийшов до супермаркету «Епіцентр», який розташований за адресою: м. Київ, вул. Братиславська, 11, де одразу пішов до відділу з великогабаритними будівельним товаром, підійшов до стелажу з цеглою, де напередодні, 15.09.2022 року, заховав шуруповерт ТМ «FelisattiДА-12ЭР/F11110 12В, 1,5 Аг, 0-400/0-1400об/хв, 30 Нм», а невстановлена досудовим розслідуванням особа (матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження № 40003451 від 28.10.2022 року), залишилась за межами супермаркету «Епіцентр», неподалік біля металевого паркану, чекаючи, коли ОСОБА_3 перекине шуруповерт. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає та його дії є таємними для покупців та персоналу магазину, ОСОБА_3 підійшов до стелажу із цеглою, лівою рукою дістав з полиці шуруповерт та пішов у напрямку іншого відділу супермаркету «Епіцентр», який огороджений металевим парканом. Підійшовши до металевого паркану, де останнього чекала невстановлена досудовим розслідуванням особа (матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження № 40003451 від 28.10.2022 року), ОСОБА_3 , не маючи наміру розраховуватись за товар, який тримав при собі у лівій руці, перекинув через паркан шуруповерт, а невстановлена досудовим розслідуванням особа (матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження № 40003451 від 28.10.2022 року), впевнившись у тому, що за її діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає та її дії є таємними, спіймала шуруповерт й пішла у невідомому напрямку.

У результаті своїх злочинних дій, які полягали у повторному, таємному викраденні чужого майна, вчиненого в умовах воєнного стану, ОСОБА_3 , спільно з невстановленою досудовим розслідуванням особою (матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження № 40003451 від 28.10.2022 року), завдав матеріального збитку ТОВ «Епіцентр-К» на загальну суму 2 350 гривень 00 копійок.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе за ч. 4 ст. 185 КК України визнав повністю, не оспорював фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, щиро каявся та показав, що дійсно 15.09.2022 року, приблизно о 16 годині 06 хвилин прийшов до супермаркету «Епіцентр», що за адресою: м. Київ, вул. Братиславська, 11, підійшов до відділу електроінструментів, де з полиці взяв шуруповерт, який хотів непомітно винести, однак, через оголошення сигналу повітряної тривоги, йому це не вдалося і він покинув приміщення супермаркету, але попередньо, він заховав шуруповерт у супермаркеті. Потім, 16.09.2022 року, приблизно о 17 годині 14 хвилин, він знову повернувся до вказаного супермаркету, де дістав зі схованки схований ним шуруповерт та, перебуваючи на території супермаркету, підійшов до паркану, на іншому боці якого знаходився його знайомий на ім`я ОСОБА_7 , передав останньому шуруповерт, а сам вийшов через касову зону, після чого, його було затримано охоронцем супермаркету. У подальшому, він повернув викрадений ним шуруповерт до супермаркету. Зокрема, показав, що розуміє, що його дії були умисними, діяв таємно у змові зі знайомим на ім`я ОСОБА_7 та всі обставини, викладені в обвинувальному акті, а саме: дата, час та місце скоєння ним кримінального правопорушення, відповідають дійсності, у скоєному щиро каявся.

Покази ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме: заяви представника потерпілого ТОВ «Епіцентр-К» - ОСОБА_8 про те, що будь-яких претензій до обвинуваченого ОСОБА_3 немає; постанов про визнання та приєднання речових доказів від 28.10.2022 року і матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю підтверджується його показаннями, щирим каяттям у скоєному та наведеними вище письмовими документами.

Аналізуючи наведене, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у тому, що він своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, тому, знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 4 ст. 185 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинене кримінальне правопорушення.

Крім того, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, конкретні обставини кримінального провадження, його ставлення до скоєного (щиро каявся, вину визнав у повному обсязі), особу обвинуваченого, а саме: на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, однак, перебуває на обліку у лікаря-нарколога з 11.07.2002 року з діагнозом: Розлади психіки і поведінки внаслідок вживання опіоїдів Синдром залежності, раніше неодноразово судимий, зокрема, за злочини проти власності.

Згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає пом`якшуючою обставиною щире каяття обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненому.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Так, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення ОСОБА_3 , його особи - раніше неодноразово судимий, зокрема, за злочини проти власності, конкретних обставин кримінального провадження, суд вважає, що його перевиховання і виправлення неможливо без ізоляції від суспільства і не знаходить підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України, тому вважає за необхідне призначити йому міру покарання у виді позбавлення волі, але, при цьому, враховує його ставлення до скоєного - вину визнав повністю, щиро каявся у скоєному, жалкує про скоєне, відсутність претензій потерпілої сторони, тому приходить до висновку про призначення міри покарання у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 4 ст. 185 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені не понесені.

Речові докази у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим за ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обрано.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту його затримання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: два диски з відеозаписом з приводу крадіжки електрошуруповерту 16.09.2022 року з приміщення супермаркету «Епіцентр» по вул. Братиславська, 11, що приєднані до матеріалів кримінального провадження - залишити у матеріалах;

- шуруповерт ТМ «Felisatti», який було викрадено 16.09.2022 року з приміщення супермаркету «Епіцентр» по вул. Братиславська, 11, що переданий під зберігальну розписку представнику потерпілого ОСОБА_8 - залишити у ТОВ «Епіцентр-К».

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Головуючий суддя