Справа № 481/167/23
Провадж.№ 1-кп/481/53/2023
В И Р О К

іменем України

10.05.2023 року Новобузький районний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Новий Буг, Миколаївської області кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.01.2023 року за № 0000001

по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця п.Піонерське, Совєтського району, Тюменської області, рф, українця, громадянина України, офіційно не працюючого, із середньою спеціальною освітою, який перебуває у цивільному шлюбі, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

по даному кримінальному провадженню обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Судом встановлено, та визнано доведеним, що 03.01.2023 року обвинувачений ОСОБА_3 перебував зі своєю співмешканкою ОСОБА_6 за власним місцем проживання, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Тогo ж дня, близько 12.00 години, до вищевказаного домоволодіння на власному автомобілі приїхав потерпілий ОСОБА_5 разом з ОСОБА_7 , яка є колишньою свекрухою ОСОБА_6 , з метою навідати онука, що обурило ОСОБА_3 . Перебуваючи в дворі вищевказаного домоволодіння, близько 12 години 05 хвилин, точного часу не встановлено, між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_5 , виник конфлікт, в ході якого у ОСОБА_3 на грунті раптово виниклих неприязних відносин, виник кримінально-протиправний умисел, направлений на нанесення ОСОБА_5 , тілесних ушкоджень. Так, 03.01.2023 року, близько 12 години 10 хвилин, більш точного часу не встановлено, обвинувачений ОСОБА_3 , реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи наслідки та бажаючи їх настання, знаходячись в дворі домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи в положенні стоячи навпроти потерпілого ОСОБА_5 , наніс йому один удар кулаком правої руки в область лівого вуха останнього. Від нанесеного удару ОСОБА_8 впав на землю, перебуваючи в положенні лежачи на правому боці, під час цього, ОСОБА_3 , продовжуючи реалізацію кримінально-протиправного умислу направленого на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 наніс ще не менше трьох ударів кулаком правої руки в область його лівого вуха.

Внаслідок своїх умисних кримінально-протиправних дій обвинувачений ОСОБА_3 заподіяв потерпілому ОСОБА_5 , тілесні ушкодження у вигляді: рани на мочці лівого вуха, забою м`яких тканин за лівим вухом, які відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Позиція обвинуваченого ОСОБА_3 .

Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_3 вину не визнав. Суду пояснив, що він проживає однією сім`єю із ОСОБА_6 , яка має дітей від попереднього шлюбу. ОСОБА_7 , є бувшою свекрухою його співмешканки. Між обвинуваченим та ОСОБА_7 склалися неприязні відносили через те, що остання постійно втручалася у їх сімейне життя, вказувала що та як потрібно робити, а також втручалась у виховання дітей, при цьому конфлікти відбувались інколи і при самих дітях. 03.01.2023 року ОСОБА_7 в черговий раз приїхала до нього додому, без дозволу зайшла у двір та почала вимагати, щоб обвинувачений покликав ОСОБА_6 . Однак обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що вона в той час була зайнята, але ОСОБА_7 наполягала та своєму та почала стукати у вікна. При цьому між обвинуваченим та ОСОБА_7 відбувався словесний конфлікт, на підвищених тонах, під час якого ОСОБА_3 , крім іншого, просив ОСОБА_7 покинути територію його домоволодіння і почекати онуків за двором. Потерпілий ОСОБА_5 увесь цей час перебував у автомобілі, і у конфлікт не втручався. Пізніше обвинувачений побачив, що ОСОБА_7 почала ставати на коліна, а потім взагалі лягла на землю, знявши при цьому шапку. Відразу після цього почала кликати на допомогу і кричати, що обвинувачений її б`є. На крик про допомогу, до подвір`я зайшов потерпілий ОСОБА_5 та підбіг до обвинуваченого ОСОБА_3 і схопив його за верхній одяг. У відповідь обвинувачений сильно відштовхнув потерпілого від себе. Потім ОСОБА_7 встала і вони із потерпілим ОСОБА_5 вийшли за територію двору, де викликали поліцію.

Пояснити, звідки у потерпілого з`явилась рана на мочці вуха обвинувачений не знає.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Хоча обвинувачений свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав, його винуватість підтверджується доказами, безпосередньо дослідженими в ході судового розгляду.

Показаннями потерпілого ОСОБА_5 , який суду пояснив, що 03.01.2023 року внук ОСОБА_10 написав дружині (співмешканці) потерпілого ОСОБА_11 щоб вона його приїхала забрала до себе в гості бо були зимові канікули.

Бувша невістка ОСОБА_6 проживає по АДРЕСА_2 разом з 4 дітьми та обвинуваченим ОСОБА_3 . Двоє її дітей доводяться онуками співмешканці потерпілого та приходять до них кожні вихідні. Крім того потерпілий водить онука ОСОБА_10 до школи. Жодних конфліктів у сторін до цього не було та з ОСОБА_3 були нормальні відносини.

03.01.2023 року потерпілий із ОСОБА_7 приїхали на автомобілі до двору обвинуваченого. Дружина зайшла у двір, а потерпілий залишився в автомобілі. Калітка до двору була відчинене та потерпілий бачив, як його дружина постукала у вікно, вийшов обвинувачений та дружина попрохала його гукнути бувшу невістку і почала з ним спілкуватися на підвищених тонах, хвилин п`ять. Потерпілий, перебуваючи в салоні автомобіля, опустив голову та почувши крики підняв її і побачив, що обвинувачений стоїть, а ОСОБА_7 лежить. Потерпілий забіг до двору, та не встиг щось сказати як обвинувачений вдарив потерпілого правою рукою в область лівого вуха від чого він упав біля співмешканки. Після цього обвинувачений ще 3-4 рази зверху вдарив потерпілого кулаком в голову та вухо. Таким чином не давав встати. Потерпілий із співмешканкою ледве встали та обвинувачений виштовхав їх з двору. Після цього потерпілий викликав наряд поліції. В дворі на той час більше нікого не було. Коли потерпілий з дружиною намагався встати з будинку вийшла невістка ОСОБА_6 та спитавши, що коїться, одразу втекла з двору. В той же день потерпілий звернувся до медпункту, але його перенаправили до лікарні в м.Новий Буг де його оглядали. Після конфлікту потерпілий з обвинуваченим не спілкувався.

Показаннями свідка ОСОБА_7 , яка суду пояснила, що ОСОБА_12 доводиться свідку колишньою невісткою та наразі вона проживає разом з ОСОБА_3 та її онуками. Останнім часом онуки свідка почали скаржитися на обвинуваченого та свідок почала висловлювати йому зауваження, що останньому не подобалося. Крім того ОСОБА_12 знову почала приходити до сина свідка , тобто свого колишнього чоловіка, то коли обвинувачений ОСОБА_3 прийшов її забирати від колишнього чоловіка, свідок ОСОБА_7 його не впустила, щоб не було конфлікту.

Конфлікт відбувся після Нового року 2023 року, закінчилися канікули і онук свідка - ОСОБА_13 написав повідомлення щоб свідок його забрала о 12 годині. Свідок разом з співмешканцем ОСОБА_5 приїхали до будинку де проживає ОСОБА_6 разом з онуками свідка, та ОСОБА_3 . Свідок зайшла до двору, а її співмешканець ( потерпілий) залишився в автомобілі чекати. Свідок не встигла постукати у вікно як вийшов ОСОБА_3 з чаєм та почав виганяти її з двору з застосуванням нецензурної лайки. Свідок попросила погукати ОСОБА_14 , оскільки хотіла поговорити щодо придбання онуку куртки, але обвинувачений взяв свідка за куртку та почав її виштовхувати назад, від чого остання впала. Свідок почала кричати та гукати потерпілого ОСОБА_5 , оскільки була після операції та не могла встати. Потерпілий не встиг підійти до свідка, як обвинувачений ОСОБА_3 вдарив потерпілого рукою у вухо від чого він також впав біля свідка. Потерпілий ОСОБА_5 намагався встати проте обвинувачений продовжував його бити. Свідок перевернулася, стала на коліна і руки та в цей час вийшла ОСОБА_15 , яка проживає навпроти та все це бачила. Свідок з співмешканцем піднялися та вийшли за двір. Після цього подзвонили голові сільради та поліції.

У потерпілого ОСОБА_5 були явні тілесні ушкодження - шия була синя, з вуха кров йшла та все було опухле. У самого свідка тілесних ушкоджень не було

Показаннями свідка ОСОБА_16 , яка суду пояснила, що вона проживає навпроти обвинуваченого ОСОБА_3 03.01.2023 року приблизно в обідній час вона почула, що на вулиці хтось свариться. Вийшовши на подвір`я вона зрозуміла, що сварка відбувається між потерпілим ОСОБА_5 та ОСОБА_7 з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_3 з іншого боку, на подвір`ї за місцем проживання обвинуваченого. При цьому свідок бачила як потерпілий піднімався із землі і виходив з подвір`я ніби «оглушений». Потім коли свідок підійшла до них, то потерпілий вже сидів в автомобілі і з лівого боку, на вусі вона бачила у нього кров. Свідком самої бійки вона не була.

Винуватість ОСОБА_3 у спричиненні легких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 також підтверджується і письмовими доказами, безпосередньо дослідженими в ході судового розгляду.

Витягом з кримінального провадження № 0000001 від 03.01.2023 року з правовою кваліфікацією ч. 1 ст.125 КК України та заявою ОСОБА_5 , з яких встановлено, що ОСОБА_5 03.01.2023 року звернувся до ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області із заявою, про те, що 03.01.2023 року йому були спричинені тілесні ушкодження ОСОБА_3 (а.к.п.52-54).

Протоколом огляду місця події від 03.01.2023 року із фото таблицею до нього, під час якого було оглянуто подвір`я домоволодіння по АДРЕСА_2 де потерпілому ОСОБА_5 були нанесені легкі тілесні ушкодження ( а.к.п.55-60 ).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 04.01.2023 року із фототаблицею до нього, під час якого потерпілий ОСОБА_5 , в присутності двох понятих, детально розповів та показав з допомогою статиста, про обставини та механізм нанесення йому тілесних ушкоджень 03.01.2023 року обвинуваченим ОСОБА_3 (а.к.п.61-64).

Висновком експерта № 04 від 06.01.2023 року, згідно якого у ОСОБА_5 малися тілесні ушкодження: рани на мочці лівого вуха; забій м`яких тканин за лівим вухом, які відноситься до легких тілесних ушкоджень. Наявні тілесні ушкодження утворились в наслідок не менш, чим 1-2-х ударів якимось тупим твердим предметом, можливо 03.01.2023 року від удару (ударів) рукою (руками). Утворення наявних ушкоджень внаслідок падіння на площині не можливе ( а.к.п.71-72).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 26.01.2023 року із фототаблицею до нього, під час якого свідок ОСОБА_7 , в присутності двох понятих, детально розповіла та показала з допомогою статиста, про обставини та механізм нанесення тілесних ушкоджень 03.01.2023 року потерпілому ОСОБА_5 обвинуваченим ОСОБА_3 (а.к.п.73-78).

Надані стороною обвинувачення і досліджені безпосередньо в суді докази взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено події кримінальних правопорушення, винуватість обвинуваченого та інші обставини визначені у ст.91 КПК України, зібрані вони у порядку, встановленому ст. 93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст. 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.

Стаття Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений ОСОБА_3 .

З огляду на вищеописані обставини дії обвинуваченого ОСОБА_3 , за фактом нанесення потерпілому ОСОБА_5 03.01.2023 року близько 12:10 години легких тілесних ушкоджень, суд кваліфікує за ч.1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Обставин які, відповідно до ст.66 КК України, пом`якшує покарання, судом не встановлено.

Обставин, які, відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.

Мотиви призначення покарання та ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку і положення закону, якими керувався суд.

При вирішенні питання щодо виду та міри покарання, необхідного і достатнього для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, суд приймає до уваги роз`яснення, надані в пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Як вбачається з санкції ч.1 ст.125 КК України кримінальне правопорушення, яке інкриміноване ОСОБА_3 виходячи з положень ч. 2 ст. 12 КК України, є проступком.

Суд враховує характеризуючі матеріали обвинуваченого, що він раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, загалом позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває.

Враховуючи особу обвинуваченого, його вік та ставлення до вчиненого проступку, а також суспільну небезпечність та ступінь тяжкості вказаного проступку, відсутність пом`якшуючої та обтяжуючої покарання обставини, відповідно до принципу індивідуалізації покарання, суд, керуючись принципом справедливості, визнає за можливе досягти мети попередження кримінальних правопорушень та виправлення ОСОБА_3 призначивши покарання у виді громадських робіт, у мінімально можливому розмірі, що сприятиме його виправленню та перевихованню з усвідомленням суспільної небезпечності діянь, в межах санкції статті, за якими кваліфіковано його дії.

Суд не вбачає можливості призначити обвинуваченому більш м`яке покарання оскільки він офіційно не працює, а тому ставиться під сумнів, можливість виконання покарання у виді штрафу.

При цьому підстав для застосування ст.69 КК України при призначенні покарання суд не вбачає.

Цивільного позову пред`явлено не було.

Під час вчинення кримінального проступку, за даним кримінальним провадженням, обвинувачений ОСОБА_3 був осудний у розумінні ст. 19 КК України.

Питання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу судом не вирішувалось.

Процесуальні витрати по справі відсутні .

Речові докази по справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374, 615 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України і призначити йому покарання у виді 60 (шестидесяти) годин громадських робіт.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду через Новобузький районний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому, потерпілому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя