1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 334/6793/17 1-кп/335/247/2023
08 червня 2023 року м.Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , яка бере участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження відносно
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 28 квітня 2023 року обвинуваченому ОСОБА_7 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 27 червня 2023 року включно, з утриманням у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».
Обвинуваченим ОСОБА_7 було заявлено клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який не пов`язаний з триманням під вартою.
В обґрунтування клопотання обвинувачений ОСОБА_7 зазначив про те, що він вже досить тривалий час, більше 5 років 10 місяців перебуває під вартою, а ризики, на які посилається прокурор є недоведеними, наміру переховуватися від суду та впливати на потерпілу та свідків він не має, оскільки бажає довести свою невинуватість.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 підтримала клопотання свого підзахисного та просила суд його задовольнити.
Потерпіла ОСОБА_6 та прокурор заперечували проти задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 та просили суд у його задоволенні відмовити, оскільки ризики які були підставою для обрання та неодноразового продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою передбачені п.1 та п.3 ч.1 ст. 177 КПК України не зменшилися та продовжують існувати, а саме ризик переховування від суду та ризик незаконного впливу на потерпілу та свідків, та тримання обвинуваченого під вартою є єдиним та необхідним запобіжним заходом, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вказаним ризикам.
Розглянувши заявлене клопотання, заслухавши думку учасників кримінального провадження суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Відповідно до ч.1 ст.201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.
За приписами ч.5 ст.201 КПК України суд має право залишити без розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу, подане раніше тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу, якщо у ньому не зазначені нові обставини, які не розглядалися судом.
Згідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
У відповідності до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.
Крім того, як стверджує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
У справах «Ілійков проти Болгарії» та «Летельє проти Франції», Європейський суд з прав людини, зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.
Розглядаючи заявлене клопотання суд враховує вимоги п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Встановлено, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 , який обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, на даний час перебуває на стадії судового розгляду, не зважаючи на те, що у даному кримінальному провадженні вже допитаний обвинувачений, потерпіла, частина свідків, триває стадія допиту свідків, а мета та обставини, що стали підставою для обрання та продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою на даний час є актуальними.
Суд не знаходить підстав для зміни обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу із тримання під вартою на інший більш м`який, оскільки вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, на даний час, не зможе запобігти існуючим ризикам та забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків.
Враховуючи вищенаведене, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям Європейського суду з прав людини, суд вважає виправданим тримання обвинуваченого під вартою.
З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заявленого клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу.
Керуючись ст.ст. 201 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу відмовити.
Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення до Запорізького апеляційного суду.

Вступна та резолютивна частини ухвали виготовлені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 08 червня 2023 року.

Повний текст ухвали виготовлено 09 червня 2023 року.

Головучий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3