Справа № 367/4466/22
Провадження № 11-кп/824/3465/2023 Доповідач у ІІ інстанції ОСОБА_1
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду

кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретар ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 травня 2023 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 ,-

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 березня 2023 року обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою у ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України на 60 днів, починаючи з 04 травня 2023 року до 02 липня 2023 року включно, без визначення розміру застави.

Таке рішення, суд мотивував тим, що існують ризики того, що обвинувачені можуть вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення. Вказує, що застосування іншого запобіжного заходу у цьому кримінальному провадженні не є можливим.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 травня 2023 року в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 та ухвалити нову ухвалу, якою обрати до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід, із визначенням розміру застави.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник ОСОБА_6 посилається на те, що оскаржувана ухвала суду, є незаконною та необґрунтованою, оскільки судом допущено істотне порушення норм кримінального процесуального закону, залишено поза увагою практику Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ), що потягнуло за собою ухвалення незаконного судового рішення.

Як зазначає у скарзі апелянт, продовжуючи обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції погодився з доводами сторони обвинувачення щодо існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та їх незмінності, зокрема можливості ОСОБА_5 переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків і вчинити інше кримінальне правопорушення, з чим сторона захисту категорично не погоджується.

Звертає увагу, що клопотанні прокурора не взяті до уваги наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, дружини, дітей, відсутні будь які докази, що підтверджували б наміри обвинуваченого ухилятися від суду.

Стосовно ризиків, які зазначив клопотанні прокурор, то апелянт зазначає, відсутні посилання на об`єктивні докази, що підтверджували б наявність ризиків, а саме незаконний перетин державного кордону та виїзд до тимчасово окупованих території обвинуваченим, що є об`єктивно не можливим в умовах воєнного стану, знищення чи спотворення будь яких речей та документів, які мають істотне значення для кримінального правопорушення, оскілки, такі речі та документи були вилучені слідчим під час обшуку та перебувають у його розпорядженні.

Крім того, доводи суду першої інстанції щодо наявності ризику вчинити інше кримінальне правопорушення, на думку захисника, не можуть служити підставою для наявності такого ризику, оскільки вказаний ризик відсутній.

Отже, з урахуванням цих та інших, наведених у скарзі, обставин, захисник вважає, що підстави, які б (відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України) давали суду право не визначати розмір застави, - відсутні, а тому рішення суду є незаконним.

Перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.4 ст.422-1 КПК України, розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, від сторін будь-яких клопотань про розгляд апеляційної скарги за їх участю не надходило, тому колегія суддів вважає за можливе розгляд апеляційних скарг провести у їх відсутність.

Висновок, викладений в ухвалі Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 травня 203 року щодо підстав для продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 ґрунтується на матеріалах провадження та відповідає вимогам закону, а при розгляді питання про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд не порушив вимог кримінального процесуального закону.

Судом встановлено, що на даний час продовжує існувати та значно не зменшилась ймовірність такого ризику як ухилення обвинуваченого від суду та не виконання його процесуальних рішень (ризик переховування), оскільки дії, що ставляться ОСОБА_5 у провину носять суспільно небезпечний характер. ОСОБА_5 висунуто серйозне обвинувачення у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України, громадської безпеки: за ч.2 ст. 111 КК України - державна зрада, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові,територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній безпеці, кономічній чи інформаційній безпеці України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту; згідно з ст.12 КК України, є особливо тяжкими злочинами, за вчинення яких у разі визнання його судом винуватим передбачено лише реальне позбавлення волі строком до 15 років.

Також суд врахував те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, серед яких є злочин, передбачений ч. 2 ст.111 КК України, а саме у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітету, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці, перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, наслідки якої для національної безпеки України оцінюються як значні, що пов`язані із застосуванням насильства, загибеллю людей.

Отже, суд обґрунтовано врахував продовження існування ризику можливості обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування і суду, що передбачено п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України та тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винним у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, направленого проти основ національної безпеки України, тобто наявність обставини, передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України.

Зазначений ризик переховуватися від органів досудового розслідування і суду в сукупності з обставиною щодо тяжкості покарання, що загрожує обвинуваченому разі визнання його винним у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, направленого проти основ національної безпеки держави, на думку колегії суддів є достатньою підставою для продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 .

Посилання в апеляції захисника на недоведеність зазначених в ухвалі ризиків та існування обставин, передбачених ст. 178 КПК України, є безпідставним, оскільки зазначені в ухвалі суду обставини випливають з характеру пред`явленого обвинувачення ОСОБА_5 .

Крім того, відповідно до положень 8-го абзацу ч. 4 ст. 183 КПК України, який діяв на час постановлення оскаржуваної ухвали, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України.

Враховуючи ту обставину, що ОСОБА_5 , крім іншого обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 111 КК України, тобто у вчиненні злочину, який прямо включений до переліку, передбаченого ч. 4 ст. 183 КПК України, суд першої інстанції, як при постановленні ухвали про застосування, так і при постановленні ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мав право не визначити розмір застави, що і було зроблено, з посиланням на норму закону, яка дозволяла прийняти таке рішення.

Колегія суддів не може погодитись з твердженням апелянта про порушення прокурором та судом вимог ст. 184 КПК України, оскільки у даному провадженні розглядалось питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 за процедурою, встановленою ч. 3 ст. 331 КПК України, якою передбачено, що суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого до спливу строку тримання під вартою, незалежно від наявності клопотань.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що, з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Продовження тримання особи під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають право поваги до особистої свободи (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року).

Ухвала Києво - Святошинського районного суду Київської області від 04 травня 2023 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 постановлена компетентним судом згідно з нормами матеріального права та дотриманням вимог кримінального процесуального закону, це рішення ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджуються доказами, дослідженими під час судового засідання, та яким надана відповідна оцінка, а також в ухвалі наведені належні й достатні мотиви, якими керувався суд при ухваленні рішення, тобто оскаржувана ухвала відповідає вимогам ст. 370 КПК України, відтак колегія суддів не приймає до уваги посилання в апеляції захисника на незаконність, необґрунтованість та невмотивованість судового рішення.

За таких обставин колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали Києво - Святошинського районного суду Київської області від 04 травня 2023 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 .

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 травня 2023 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня оголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ____________________ ___________________ _____________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3