Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/395/23 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.08.2023 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні дистанційно в режимі відеоконференції в залі суду в м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 липня 2023 року, якою задоволено клопотання слідчого та стосовно,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Олександрія, Кіровоградської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто з 13 години 40 хвилин 20 липня 2023 року до 19 вересня 2023 року, з визначенням застави у розмірі 40 (сорок) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 76 840 (сімдесят шість тисяч вісімсот сорок) грн. 00 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_9 за погодженням з прокурором Олександрійської окружної прокуратури в Кіровоградській області, звернувся до слідчого судді з клопотанням, про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 липня 2023 року вказане клопотання слідчого задоволено та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів з визначенням розміру застави.

Обґрунтовуючи своє рішення, слідчий суддя прийшов до висновку, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України, які є тяжкими злочинами. Також під час розгляду клопотання слідчим та прокурором доведено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування, суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного, в апеляційній скарзі, просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та застосувати до підозрюваного запобіжний захід не пов`язаний із обмеженням його волі у вигляді нічного домашнього арешту, або особистого зобов`язання, чи встановлення застави у розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник зазначає, що у клопотанні про обрання запобіжного заходу вказано, що ОСОБА_8 може порушити вимоги передбачені п. 1,3,5 ст. 177 КПК України.

Дані підстави на думку захисника не відповідають дійсності з наступних підстав.

Впливати на свідків та потерплих ОСОБА_8 не має наміру тому, що на теперішній час він відшкодував збитки потерпілій ОСОБА_10 в повному обсязі. Тому знаходячись не під вартою він може до судового розгляду справи по суті відшкодувати в повному обсязі заподіяну шкоду всім потерпілим, що дасть йому можливість заробити для себе пом`якшуючі обставини.

Також, органом досудового слідства, та в подальшому і судом першої інстанції не прийнятий до уваги той факт, що дані кримінальні правопорушення скоєні у стислий термін. Після чого ОСОБА_8 розкаявся та не вчинив злочину до теперішнього часу.

Також, підставою для оголошення його в розшук стало бажання та госпіталізація ОСОБА_8 пройти курс лікування про що надані у судовому засіданні відповідні документи.

Органом досудового слідства мотивувалося те, що при пред`явлені повідомлення про підозру ОСОБА_8 роз`яснялися права передбачені ст. 42 КПК України. Та після чого він не повідомив органи досудового слідства та поїхав лікуватися без повідомлення слідчого в провадженні якого знаходилося кримінальне провадження.

Вимоги ст. 42 КПК України ОСОБА_8 не запам`ятав та не маючи наміру навмисно скриватися від органів досудового слідства. По прибуттю до м. Олександрія він відразу повідомив оперативних працівників, що він прибув до м. Олександрія з лікування та йому повідомили, що потрібно прийти до Олександрійського РВП. Фактично для встановлення місце знаходження ОСОБА_8 оперативні заходи не здійснювалися. Доказі проведення таких заходів не надавалися.

Також встановлено, що ОСОБА_8 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується позитивно. Частково відшкодував заподіяну шкоду. До введення військового стану офіційно працював.

Наведені обставини на переконання захисника є підставою для застосування до підозрюваного ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, захисника, який висловився у підтримку апеляційних вимог, думку прокурора, який заперечив задоволення апеляційної скарги захисника, просив залишити оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін, дослідивши матеріали клопотання та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України - тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України; запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, колегія суддів зважає на висновки Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках: при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд; при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя; при ризику вчинення ним подальших правопорушень; при ризику спричинення ним порушень громадського порядку.

Апеляційним судом встановлено, що в провадженні СВ Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000551 від 02.04.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України.

31.05.2023 року о 21 годині 27 хвилин по вказаному кримінальному провадженню ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України.

30.06.2023 року о 19 годині 00 хвилин ОСОБА_8 повідомлено про нову підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України.

Колегія суддів ураховує, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

При цьому, колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру. Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна це питання, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначено, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Підозра ОСОБА_8 підтверджується наявними зібраними в ході досудового розслідування письмовими доказами, копії яких додано ініціатором клопотання.

Вказані докази містять достатньо об`єктивної інформації про причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України.

Також, відповідно до ст. 178 КПК України, враховуються й наступні обставини.

ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України, які є умисними, тяжкими злочинами. Як убачається з матеріалів клопотання підозрюваний ухилявся від явки до слідчого, тривалий час не проживав за місцем свого фактичного проживання, у зв`язку з чим перебував у розшуку.

Вказане свідчить, що підозрюваний усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого, кримінального правопорушення та суворість можливого покарання, матиме реальну можливість переховуватися від суду та без перешкод залишить своє місце проживання, чим буде перешкоджати кримінальному провадженню. Отже, висновок слідчого судді про те, що наявний ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності слід визнати обгрунтованим.

Також колегія суддів зауважує, що відсутність законного джерела доходу чи/або заробітної плати, обставини вчинення кримінальних правопорушень свідчать про ігнорування принципу мирного володіння майном, схильність до бажання збагачення за рахунок чужого майна, що значно підвищує ступінь його суспільної небезпечності.

Наведене дає обґрунтовані підстави прийти до висновку про схильність підозрюваного до вчинення кримінальних правопорушень та відповідно наявність ризику вчинення нових кримінальних правопорушень.

З огляду на означене, колегія суддів прийшла до висновку, що слідчий суддя районного суду правильно оцінив наявні ризики та обґрунтовано задовольнив клопотання органу досудового розслідування, обравши стосовно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст. 176 КПК України, не зможуть забезпечити належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, також запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а у такому випадку не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

Отже, обраний відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою за вказаних обставин справи, з урахуванням встановлених ризиків, на думку колегії суддів, не є надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У конкретному випадку, обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою обумовлено процесуальною необхідністю та є доцільним у межах даного кримінального провадження.

Доводи апеляційної скарги захисника про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та безпідставність судового рішення про необхідність обрання стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - спростовуються наведеним вище.

Апеляційні доводи захисника про те, що підозрюваний не має наміру впливати на свідків та потерпілих є передчасними, оскільки вказаний ризик, передбачений п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, під час розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчим суддею встановлений не був.

Відносно розміру визначеної слідчим суддею застави, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно із ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Як встановлено ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: п. 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Слідчим суддею визначено ОСОБА_8 заставу у розмірі сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що цілком відповідає вимогам кримінального процесуального закону, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, даних про особу підозрюваного та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, не є надмірним або непомірним для підозрюваного.

Інших переконливих доводів щодо незаконності рішення слідчого судді в апеляційній скарзі не наведено та не надано під час апеляційного розгляду справи.

Істотних порушень норм кримінального та кримінального процесуального закону які б могли стати підставою для скасування або зміни ухвали суду, апеляційним судом не встановлено.

Відтак, беручи до уваги зазначене, виходячи з положень ст. 177-178 КПК України, ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та матеріалів справи, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість постановленого слідчим суддею судового рішення, тому залишає оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст. 376 ч.2, 177, 183, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 липня 2023 року, якою до підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів з визначенням розміру застави - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4