ХМЕЛьНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/2622/23

Провадження № 11-сс/4820/208/23

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому в режимі відеоконференцзв`язку апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 травня 2023 року у кримінальному провадженні № 0000047, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.01.2023, про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Городок Городоцького району Хмельницької області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 135, частиною 3 статті 286-1 КК України, та

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом обставини

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000047,внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.01.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 286-1 КК України, 12.05.2023 - за частиною 1 статті 135 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 25 січня 2023 року, близько 22 год. 43 хв., водій ОСОБА_6 , проявляючи злочину самовпевненість, нехтуючи вимогами п.п. 1.3, 1.5, 2.3 (д) та 2.9 (а), 12.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі по тексту - Правил), перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, рухався за кермом автомобіля «Renault Trafic» р.н. НОМЕР_1 із швидкістю близько 80 км/год, в межах м. Городок Городоцької ТГ Хмельницького району Хмельницької області по проїзній частині вул. Гончара, неподалік будинку № 6, в напрямку від вул. Шевченка до вул. Київська, перевищуючи максимально дозволену швидкість руху транспортних засобів у населених пунктах, створюючи своїми діями небезпеку, яка загрожувала життю і здоров`ю учасникам дорожнього руху, в порушення вимог п.п. 2.3 (б), 12.3 Правил проявив неуважність, завчасно не виявив небезпеку для його руху, а саме пішохода ОСОБА_8 , який перетинав проїзну частину справа наліво відносно напрямку руху автомобіля «Renault Trafic», не вжив заходів до зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, в результаті чого допустив наїзд передньою правою кутовою частиною автомобіля «Renault Trafic» р.н. НОМЕР_1 на пішохода ОСОБА_8 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 отримав тілесні ушкодження у вигляді політравми, закритої черепно-мозкової травми, крововиливу під м?які покриви правої потиличної ділянки голови, крововиливу під тверду оболонку головного мозку і мозочка, крововиливу в шлуночки мозку, саден шкіри обличчя, перелому шийного відділу хребта на рівні атланта (першого шийного хребця) і черепа з ушкодженням продовгастого мозку, ушкодженням лівої хребетної артерії, перелому шийного відділу хребта на рівні 6 - 7 шийних хребців з ушкодженням спинного мозку, закритої травми грудної клітки та черевної порожнини, перелому грудини, ушкодження міжреберних м`язів та парієтальної плеври між 7 - 8 ребрами грудної клітини справа, непрямих поперечних переломів 2,3,4,5,6 ребер грудної клітки справа по передній підмишечній лінії, непрямих косо-поперечних переломів 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12 ребер грудної клітки зліва по біляхребетовій лінії, прямих поперечних переломів 2, 3, 4, 5, 6 ребер грудної клітки зліва по середній підмишечній лінії, забою органів межистіння, двобічного гемотораксу (наявності близько 660 мл рідкої крові в лівій і близько 250 мл рідкої крові в правій плевральних порожнинах), ушкодження обох легень, ушкодження печінки, ушкодження селезінки, ушкодження сечового міхура, забою лівої нирки, гемоперітонеуму (наявності близько 950 мл рідкої крові в черевній порожнині), розриву симфізу лобових кісток тазу та крижово-здухвинного з?єднання тазу зліва, закритого перелому обох кісток лівого передпліччя в середній третині, відкритого, подвійного перелому обох кісток правої гомілки на рівні верхньої і нижньої третини, рваної рани м?яких тканин і підшкірних крововиливів правої гомілки, рваної рани м?яких тканин правої стопи, забоїв, саден шкіри, підшкірних крововиливів тіла, кінцівок, гострої внутрішньої і зовнішньої кровотечі, травматичного шоку, які за своїм характером є тяжкими тілесними ушкодженнями, як небезпечні для життя в момент заподіяння, та знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_8 . Від отриманих тілесних ушкоджень пішохід ОСОБА_8 загинув на місці пригоди.

Своїми діями водій ОСОБА_6 порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.3 (б, д), 2.9 (а), 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху. Порушення водієм ОСОБА_6 вищевказаних вимог Правил призвели до виникнення вищеописаної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків - заподіяння смерті пішоходу ОСОБА_8 .

Після вчинення наїзду на пішохода ОСОБА_8 , водій ОСОБА_6 не зупиняючись, продовжив рух за кермом автомобіля «Renault Trafic» р.н. НОМЕР_1 , покинувши місце дорожньо-транспортної пригоди, усвідомлюючи, що в результаті його дій, а саме дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_8 перебуває у небезпечному для життя стані і позбавлений реальної можливості вжити заходів до самозбереження, внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, нехтуючи моральними нормами співжиття, у порушення вимог п. 2.10. (а, г, д) Правил, ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», маючи при цьому реальну можливість вжити заходів для надання медичної допомоги потерпілому, не вжив заходів для надання першої медичної допомоги потерпілому ОСОБА_8 , не викликав карету швидкої медичної допомоги, не вжив самостійних заходів для доставлення потерпілого до лікувального закладу та не вжив будь-яких інших заходів, необхідних для відведення небезпеки, що загрожувала життю потерпілого, зник з місця дорожньо-транспортної пригоди та залишив без допомоги потерпілого ОСОБА_9 , який перебував у небезпечному для життя, безпорадному стані та був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження.

Своїми діями ОСОБА_6 порушив вимоги пункту 2.10. (а, г, д) Правил та статті 14 Закону України «Про дорожній рух».

26.01.2023 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 286-1 КК України.

27.01.2023 слідчим суддею Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 25 березня 2023 року включно.

23.03.2023 слідчим суддею Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 19 травня 2023 року включно.

16.05.2023 ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 135, частиною 3 статті 286-1 КК України.

19.05.2023 слідчим суддею Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області строк досудового розслідування продовжено до шести місяців.

За вказаним кримінальним провадженням 17 травня 2023 року на розгляд слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області надійшло клопотання слідчого, погоджене з прокурором, про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , оскільки строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 закінчується 19 травня 2023 року, а ризики передбачені статтею 177 КПК України не зменшилися та продовжують існувати, у кримінальному провадженні виконані не всі слідчі дії, тому виникла необхідність у продовженні строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 травня 2023 року клопотання слідчого задоволено та продовжено підозрюваному ОСОБА_6 строк тримання під вартою до 17 липня 2023 року включно.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погоджуючись із рішення слідчого судді, захисник ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 скасувати та ухвалити нове рішення, яким змінити обраний стосовно ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із забороною залишати житло, або визначити розмір застави; встановити підозрюваному ОСОБА_6 такі обов`язки:

-??прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду;

-не відлучатися із житла, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора, суду;

-повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

-утриматися від спілкування з потерпілою, свідками;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

На переконання захисту, лише теоретична можливість ризиків, які зазначені в ухвалі слідчого судді, не виправдовує застосування найбільш суворого запобіжного заходу стосовно ОСОБА_6 .

Щодо ризику переховування від органів досудового слідства та суду з метою уникнення відповідальності, то адвокат зазначає, що у матеріалах кримінального провадження містяться встановлені під час проведення досудового розслідування відомості, котрі доводять, що ОСОБА_6 самостійно без будь-якого примусу через короткий проміжок часу повернувся на місце ДТП, повідомив працівників поліції про те, що саме він є водієм - учасником ДТП, повідомив про місце перебування транспортного засобу і надалі виконував всі вказівки працівників поліції.

Крім того, ОСОБА_6 співпрацює зі стороною обвинувачення, надає покази, брав участь у слідчому експерименті та жодним чином не намагається перешкодити проведенню досудового розслідування.

Батьки ОСОБА_6 по можливості виплачують грошові кошти потерпілій в рахунок відшкодування спричинених матеріальних та моральних збитків, що свідчить про те, що ОСОБА_6 сприяє встановленню всіх обставин справи, сумлінно ставиться до своїх процесуальних обов`язків та не має наміру уникати відповідальності, має міцні родинні та соціальні зв`язки, вперше притягується до кримінальної відповідальності, характеризується позитивно.

ОСОБА_6 не є носієм кримінальної субкультури, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, інших підозр відносно нього немає, а в умовах СІЗО веде себе відповідним чином.

На думку адвоката, навіть якщо зазначений слідчим ризик теоретично існує, то його можна нівелювати обранням запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з застосуванням засобів електронного контролю та покладанням визначених законом обов`язків.

Щодо ризику незаконного впливу на свідків ДТП з метою зміни їх показань, то адвокат зазначає, що такий імовірний вплив позбавлений будь-якого змісту.

По-перше, і потерпіла, і свідки вже дали показання і розповіли про всі відомі їм обставини, крім того, слідчим вилучено відеозапис з камери відеоспостереження, на якому зафіксовано обставини ДТП, а також ОСОБА_6 був допитаний слідчим про обставини ДТП та брав участь у слідчому експерименті.

По-друге, нівелювати ризик впливу на таких осіб можна у спосіб обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням на ОСОБА_6 обов`язку не спілкуватися з потерпілою та свідками.

Позиції учасників судового провадження

Захисник та підозрюваний підтримали апеляційну скаргу на зазначених у ній вимогах, просили застосувати до ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт або заставу.

Прокурор не визнав апеляційних вимог, вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, зазначивши, що існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України, на які вказує слідчий у клопотанні.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, ознайомившись із матеріалами судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви суду

Згідно зі статтею 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканість.

В апеляційній скарзі захисник оскаржує наявність ризиків для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_10 саме виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважає, що можливо застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно з положеннями частин 3, 5 статті 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою, а саме: обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Ухвалюючи рішення про задоволення клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , слідчий суддя встановив, що досудовим розслідуванням доведена наявність як обґрунтованої підозри у скоєнні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 135, частиною 3 статті 286-1 КК України, а також ризиків, передбачених статтею 177 КПК Кодексу, які не зменшилися і виправдовують тримання підозрюваного під вартою.

У колегії суддів не виникає сумнівів у висновках слідчого судді щодо обґрунтованості на поточній стадії досудового розслідування підозри, пред`явленої ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень з боку органу досудового розслідування, про що свідчать матеріали кримінального провадження і доведено прокурором.

Слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_6 підозрюється у скоєнні кримінальних правопорушень, одне з яких відноситься до категорії тяжких злочинів, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років, а тому, зважаючи на суворість такого покарання, яке загрожує особі у випадку визнання її винуватою, оцінюючи можливі негативні наслідки у вигляді засудження до покарання у виді позбавлення волі, слідчий суддя вважає, що зазначене суттєво підвищує ризик переховування підозрюваного ОСОБА_6 від органів досудового розслідування, який продовжує існувати і надалі.

До того ж, досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, свідки та потерпіла безпосередньо судом не допитані, а тому, на думку слідчого судді, продовжує існувати ризик незаконного впливу зі сторони підозрюваного на свідків та потерпілу у кримінальному провадженні з метою зміни наданих свідчень або відмови від надання показань у подальшому.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком слідчого судді.

Відповідно до практики ЄСПЛ, у рішеннях по справах «Каучор проти Польщі» від 03.02.2009 року, та «Александр Макаров проти Росії» від 12.03.2009 року, Суд вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою, а врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Ухвалюючи рішення про задоволення клопотання слідчого про продовження строків тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , слідчий суддя встановив, що ризики, передбачені статтею 177 КПК України, враховані при застосуванні стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на час розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою не зменшилися та продовжують існувати, зокрема, переховування від органів досудового розслідування та/або суду та незаконний впливу на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні. Беззаперечних фактів, які б виключали такі ризики, слідчим суддею не встановлено.

Відповідно до вимог статті 178 КПК України, слідчий суддя врахував наявність у ОСОБА_6 постійного місця проживання, соціальних зв`язків з батьками, за місцем роботи та позитивну характеристику підозрюваного.

Відтак, переконливих фактів, які б вказували на те, що вказані ризики зменшилися і не виправдовують подальше тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою захисником не надано, і в ході апеляційного розгляду таких не встановлено.

Колегія суддів вважає, що доводи захисника щодо встановлених обставин справи, а саме те, що ОСОБА_6 самостійно без будь-якого примусу через короткий проміжок часу повернувся на місце ДТП, повідомив працівників поліції про те, що саме він є водієм - учасником ДТП, повідомив про місце перебування транспортного засобу і надалі виконував всі вказівки працівників поліції, а також виплата грошових коштів потерпілій в рахунок відшкодування спричинених матеріальних та моральних збитків не можуть враховуватися при ухваленні рішення про продовження запобіжного заходу на етапі досудового розслідування, оскільки не зменшують існуючих ризиків та стосуються обставин справи, що мають оцінюватися судом по суті під час судового розгляду.

Доводи адвоката щодо можливості нівелювати вказані слідчим суддею ризики, передбачені статтею 177 КПК України, за допомогою застосування до підозрюваного цілодобового домашнього арешту з застосуванням засобів електронного контролю та покладанням визначених законом обов`язків, серед яких - заборона спілкування з потерпілою та свідками, - є лише судженнями сторони захисту, які ніяким чином не зменшують заявлених ризиків.

Колегія суддів зауважує, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. За таких обставин, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та дослідження їх судом.

З огляду на те, що ОСОБА_6 підозрюється у скоєнні тяжкого кримінального правопорушення проти безпеки руху та експлуатації транспорту, внаслідок чого загинула людина, а також умисному нетяжкому злочині проти життя та здоров`я особи, що свідчить про підвищений ступінь суспільної небезпечності інкримінованих діянь, за які підозрюваному загрожує суворе покарання у виді позбавлення волі на тривалий термін, ризики переховування від органів досудового слідства та суду, а також вплив на свідків чи потерпілу з метою зміни їх показань на користь підозрюваного залишаються, тому обрання більш м`яких запобіжних засобів, ніж тримання під вартою, на думку колегії суддів, не зможе запобігти обумовленим вище ризикам. Так само не зменшує зазначених ризиків і викладені захисником такі обставини, як позитивна характеристика підозрюваного, відсутність у нього фактів притягнення до кримінальної відповідальності раніше чи наявність інших підозр та належна поведінка в умовах СІЗО.

Стосовно доводів про визначення розміру застави при продовженні строку тримання під вартою, то колегія суддів вважає їх неспроможними, оскільки відповідно до вимог п.2 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя або суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Отже, з урахуванням наданих матеріалів справи та встановленого в ході апеляційного розгляду, колегія суддів вважає рішення слідчого судді за клопотанням слідчого про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 законним, обґрунтованим і вмотивованим, а висновок про продовження строку тримання під вартою до 17 липня 2023 року включно, тобто в межах продовженого строку досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000047, правильним.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що за наявності обґрунтованої підозри у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 135, частиною 3 статті 286-1 КК України, існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які знайшли своє підтвердження як під час розгляду клопотання слідчого, так і в ході апеляційного розгляду, більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належне виконання ним процесуальних обов`язків, тому апеляційна скарга захисника підозрюваного не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 травня 2023 року про продовження строку тримання під вартою до 17 липня 2023 року щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 135, частиною 3 статті 286-1 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3