Справа № 645/2813/23
Провадження № 1-кп/645/216/23
УХВАЛА

Іменем України

20 липня 2023 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

Секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жовте, Слав`яносербського району Луганської області, громадінина України, українця, інваліда ІІ групи по загальному захворюванню, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, раніше не судимого, не працюючого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. ч. 1 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 23.01.2023 приблизно 08.30, керуючи технічно-справним автомобілем марки «ВАЗ» модель «2101», р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , рухався зі швидкістю не менше 46,7 км/год по пр. Героїв Харкова у Немишлянському районі м. Харкова з боку бул. Богдана Хмельницького в напрямку вул. Харківських Дивізій. Під час виникнення небезпеки у вигляді пішохода ОСОБА_4 , якого завчасно побачив водій вийшов на проїзну частину пр. Героїв Харкова в районі розташування будинку №269-Б та і почав її перетинати зліва направо відносно напрямку руху автомобіля «ВАЗ», водій ОСОБА_5 , діючи необережно, не застосував достатні заходи до зниження швидкості аж до зупинки свого автомобіля, а продовжував рух з поступовим зниженням швидкості та подаючи звуковий сигнал пішоходові, щоб той не опинився на шляху його автомобіля, чим порушив вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху України, згідно з яким: «п. 12.3 - У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний був виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу», та допустив наїзд передньою частиною кузову свого автомобіля на праву бокову сторону тіла пішохода ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Унаслідок дорожньо-транспортної події пішоходу ОСОБА_4 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи №12-14/91-А/23 від 27.02.2023, завдано тілесне ушкодження середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я у вигляді: закритого перелому обох кісток правої гомілки із зсувом (внутрішньосуглобовий перелом проксимального епіметафіза та середньої третини діафіза великогомілкової кістки із зсувом, перелом проксимального епіметафіза правої малогомілкової кістки із зсувом).

Дії водія ОСОБА_5 , які виразилися в тому, що він, під час виникнення для нього небезпеки у вигляді пішохода ОСОБА_4 , який рухався по проїзній частині попереду нього зліва направо, не зменшив швидкості свого транспортного засобу аж до його зупинки, а продовжував рух, подаючи звуковий сигнал пішоходові, та скоїв на нього наїзд, відповідно до висновку автотехнічної експертизи № СЕ-19/121-23/4971-ІТ від 20.04.2023, не відповідають вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, перебувають у причинному зв`язку з подією та її наслідками.

Таким чином ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілому ОСОБА_4 середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 1. ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

В судовому засіданні обвинуваченим заявлено клопотання про закриття кримінального провадження на підставі ст. 46 КК України та звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням з потерпілим та відшкодування завданих збитків. Обвинувачений суду пояснив, що провину визнає в повному обсязі, кримінальне правопорушення вчинено ним вперше, він раніше до відповідальності не притягався, повністю відшкодував шкоду потерпілому, як матеріальну, так і моральну, він до нього претензій не має, примирився із потерпілим.

Поиткрпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав клопотання обвинуваченого та не запересував закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 за примиренням сторін. Претензій матеріального та морального характеру до ОСОБА_5 не має, у зв`язку з відшкодуванням.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання та вважав наявними підстави для звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 296 КК України у зв`язку із наявністю підстав, передбачених у ст. 46 КК України.

Відповідно ч. 3

Згідно з п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

За приписом частини 4 статті 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно з положенням ст.46 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Відповідно до ч. 3, 4 ст.12 КК України злочини поділяються на нетяжкі, тяжкі та особливо тяжкі. Нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 439/397/17 (провадження № 13-66кс18), викладено висновок, згідно з яким саме потерпілий (тобто особа, якій кримінальним правопорушенням безпосередньо спричинено шкоду) може виразити свою волю про прощення винного, на підставі чого приймається рішення про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності згідно ст. 46 КК України.

Як вбачається з наданих матеріалів кримінального провадження ОСОБА_5 був засуджений вироком Чугуївського міським народним судом Харківської області від 12.06.1991за ст. 117 ч. 3 КК УССР до 10 років позбавлення волі.

Проте, у постановах Верховного Суду від 23 січня 2020 року (справа № 455/1490/17), 20 травня 2021 року (справа № 761/12266/19), згідно з якими під вчиненням злочину невеликої тяжкості або необережного злочину середньої тяжкості вперше розуміється те, що особа раніше не вчиняла будь-якого діяння, передбаченого Особливою частиною КК, а також і у випадку, якщо злочин фактично був вчинений нею хоча і не вперше, але на день його вчинення: 1) особу було звільнено від кримінальної відповідальності за підставами, встановленими КК; 2) особа хоча і була засуджена за попередньо вчинений злочин, однак судимість була погашена або знята; 3) особа не підлягає кримінальній відповідальності, оскільки злочинність раніше вчиненого діяння скасовано новим кримінальним законом; постанові Верховного Суду від 27 вересня 2018 року (справа №647/1831/15-к), де зазначено, що припинення судимості анулює всі кримінально-правові та загально-правові наслідки засудження і призначення покарання.

З урахуванням сталої практики Верховного Суду в подібних правовідносинах, узявши до уваги те, що судимість обвинуваченого ОСОБА_5 за попереднім вироком Чугуївського міського народного суду Харківської області від 12.06.1991 погашено, обвинувачений є особою, яка вчинила кримінальне правопорушення (кримінальний проступок) уперше, а тому у даному кримінальному провадженні відсутні перешкоди у застосуванні до нього положень ст. 46 КК.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного суду віл 22.11.2022 у справі № 672/1317/20.

З матеріалів справи, вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, віднесеного до категорії необережних нетяжких злочинів, свою провину повністю визнав, відшкодував заподіяні потерпілому збитки та примирився з ним, про що не заперечує потерпілий, при цьому, під час вчинення злочину ОСОБА_5 не перебував у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, не перебував під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, внаслідок чого у суду є підстави для закриття кримінального провадження за примиренням - ст.46 КК України, у відповідності до п.1 ч.2 ст.284, ч.4 ст.286 КПК України.

При закритті провадження по справі з вказаної підстави, питання щодо встановлення вини особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, судом не вирішується. Така правова позиція узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема сформульованою у рішенні по справі «Грабчук проти України» від 26 вересня 2006 року, відповідно до змісту якого у разі закриття провадження по справі з нереабілітуючих обставин, питання про доведеність вини особи не вирішується.

Під час досудового розслідування по даному кримінальному провадженню були проведені експертизи.

У висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному в постанові від 17 червня 2020 року (справа № 598/1781/17, провадження № 13-47кс20), зазначено, що суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Тому суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого процесуальні витрати пов`язані із проведенням експертиз.

Питання речових доказів підлягає вирішенню в порядку ст.100 КПК України.

Запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст.ст. 12, 46, 286 КК України, ст.ст. 285-289 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Звільнити ОСОБА_5 , обвинуваченого за ч.1 ст.286 КК України, від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.286 КК України, на підставі ст.46 КК України у зв`язку з його примиренням з потерпілим.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000094 від 23.01.2023 відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України - закрити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати, пов`язані із залученням експерта на проведення судової автотехнічної експертизи №СЕ- 19/121-23/4971-IT від 20.04.2023 в розмірі 2868,00 грн..

Речовий доказ транспортний засіб автомобіль «ВАЗ-2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що перебуває на відповідальному зберіганні у власника - залишити ОСОБА_5 .

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Фрунзенський районний суд міста Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 7 днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали оголошено 20.07.2023 о 15.30 год.

Суддя