Справа № 577/3222/23
Провадження № 1-кп/577/349/23

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 серпня 2023 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новобілокоровичі Олевського району Житомирської області, українця, громадянина України, освіта середня, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч. 5 КК України,
В С Т А Н О В И В:
26.06.2020 року ОСОБА_4 на добровільній основі уклав з Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_1 контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу строком на 3 роки. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 21.10.2020 року № 265 солдата ОСОБА_4 призначено на посаду водія протитанкового взводу роти вогневої підтримки. Згідно вимог ст.ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 року № 548- XIV, ст.ст. 134Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 року № 551-XIV, та умов укладеного контракту, військовослужбовці зобов`язані свято і непорушно дотримуватись Конституції та законів України. Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових сматутуів, накази командирів, захищати суверенітет і територіальну цілісність України, забезпечувати її економічну та інформаційну безпеку, віддано служити українському народу, сумлінно, чесно та зразково виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків.
Однак, військовослужбовець військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_2 водій протитанкового взводу роти вогневої підтримки солдат ОСОБА_4 проходячи військову службу в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 1, 2, 24 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу", ст.ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він являється військовослужбовцем військової служби за контрактом і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , не маючи на те поважних причин, діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконного ухилитися від її проходження знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , діючи з прямим умислом, з особистих мотивів, з метою тимчасового ухилення від військової служби, в умовах воєнного стану, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України, 06 травня 2022 року приблизно о 14 год. 00 хв. самовільно залишив місце служби - місце дислокації військової частини НОМЕР_2 у АДРЕСА_2 та попрямував до місця реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не вживаючи жодних заходів для повернення у військову частину та виконання службових обов`язків, звернення до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління з приводу своїх протиправних діянь, за наявності реальної можливості для цього. 21 березня 2023 солдат ОСОБА_4 самостійно прибув до місця служби - пункту дислокації військової частини НОМЕР_2 в АДРЕСА_3 , де заявив про себе та вчинене ним кримінальне правопорушення. Таким чином, ОСОБА_4 з 06 травня 2022 року по 21 березня 2023 року обов`язки військової служби не виконував, будь-яких заходів для повернення на службу та продовження несення відповідних обов`язків у зазначений період часу не вживав, а перебував переважну більшість часу за адресою місця проживання: АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю, при обставинах, визначених в обвинувальному акті, вказавши, що події, а також час та спосіб скоєння ним кримінального правопорушення, зазначені в обвинувальному акті, викладені вірно та відповідають дійсності, він їх в повному обсязі підтверджує. Щиро розкаюється у вчиненому.
Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.
Згідно вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому суд впевнився в правильному розумінні учасниками судового провадження змісту цих обставин і у суду немає сумнівів в добровільності і істинності їх позиції, а також судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати у апеляційному порядку ті фактичні обставини справи, які не досліджувались у суді.
Таким чином вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведена і його дії суд кваліфікує за ч. 5 ст. 407 КК України самовільне залишення місця служби без поважних причин, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби) в умовах воєнного стану.
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставин, що обтяжують покарання, суд не вбачає.
Обставинами, що пом`якшують покарання, суд вважає повне визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
При обранні виду та міри покарання для ОСОБА_4 суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Враховуючи обставини кримінального провадження, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, задовільно характеризується за місцем проживання, на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має на утриманні малолітню дитину, наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання, а саме: повне визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також враховуючи, що обвинувачений критично ставиться до скоєного та на даний час бажає продовжувати виконувати свій громадянський обов`язок по захисту Батьківщини, що істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд вважає можливим застосувати ст. 69 КК України (в редакції чинній станом на дату вчинення кримінального правопорушення) та призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ст. 407 ч. 5 КК України, у виді позбавлення волі строком на 1 рік.
На підставі ст. 62 КК України, враховуючи обставини справи та особу засудженого, замінити покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік на покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців на строк 1 рік.
При цьому, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, складену Кролевецьким районним відділом філії Державної установи «Центр пробації» в Сумській області Міністерства юстиції України, відповідно до якої орган пробації, вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства у тому числі для окремих осіб.
На думку суду, вказане покарання випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, отже, воно буде справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як ним самим, так й іншими особами, тобто покарання, що призначається, досягне мети, передбаченої ст. 50 КК України.
В кримінальному провадженні запобіжний захід не обирався. Під час судового розгляду клопотань про застосування запобіжного заходу не надходило.
Процесуальних витрат та речових доказів не має.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік.
На підставі ст. 62 КК України замінити покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік на покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців на строк 1 рік та з урахуванням вказаного призначити покарання ОСОБА_4 за ч. 5 ст. 407 КК України у виді тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців на строк 1 (один) рік.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його фактичного затримання для направлення до дисциплінарного батальйону військовослужбовців під конвоєм Військової служби правопорядку Збройних Сил України.
Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Конотопський міськрайонний суд.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1