У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю

секретарів судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши в судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Первомайського відділу Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 27.06.2023 року, якою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пересадівка, Вітовського району Миколаївської області, громадянина України, з середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу по мобілізації на посаді старшого стрільця відділення охорони вхводу охорони групи зенітних ракетних дивізіонів військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат»

-підозрюваного кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 408, ч. 3 ст. 418 КК України,

- відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_8

підозрюваний: ОСОБА_7

захисник: ОСОБА_9

В с т а н о в и в :

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції:

Ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 .

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Прокурор вважає, що оскаржувана ухвала є невмотивованою та необґрунтованою та такою, що не відповідає вимогам КПК України у зв`язку з чим підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Зазначає, що слідчим суддею не враховано, що під час досудового розслідування встановлена наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України та не взято до належної уваги тяжкість кримінального правопорушення

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Під час розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , слідчим суддею встановлені наступні обставини.

Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000033 від 06.04.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 408, ч. 3 ст. 418 КК України.

За версією органу досудового розслідування, ОСОБА_7 у період часу з 13 год. 30 хв. по 18 год. 00 хв. 13.03.2022, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, будучи військовослужбовцем по мобілізації та проходячи службу на посаді старшого стрільця відділення охорони взводу охорони групи зенітних ракетних дивізіонів військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», в порушення вимог ст. ст. 2, 11, 16, 17, 127, 128, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, 7 Закону України «Про правовий режим майна в Збройних Силах України», п. 13 «Положення про порядок обліку, збереження, списання і використання майна військового майна у Збройних Силах України», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.08.2000 № 1225, діючи із необережністю, а саме із кримінальною протиправною недбалістю, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, в умовах воєнного стану, залишивши ввірену йому для службового користування зброю без нагляду у приміщенні будівлі, де сам тимчасово проживав, розташованій неподалік автодорожнього мосту біля АДРЕСА_2 , внаслідок порушення правила зберігання зброї, втратив ввірену йому для службового користування зброю, а саме: пістолет НОМЕР_2 , снайперську гвинтівку СВД № НОМЕР_3 та 16 набоїв 9 мм ПМ, чим спричинив шкоду державі в особі військової частини НОМЕР_1 у розмірі 37 515 грн. 02 коп. тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 413 КК України.

Крім того, 09.04.2022 близько 18 год. 00 хв., більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, будучи військовослужбовцем по мобілізації та проходячи службу на посаді старшого стрільця відділення охорони взводу охорони групи зенітних ракетних дивізіонів військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою ухилитися від виконання обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п. 1, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», самовільно залишив місце служби тимчасове місце дислокації підрозділів військової частини НОМЕР_1 , що на той час перебувало за адресою: АДРЕСА_3 та незаконно перебуває поза її межами, де проводить час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, приховуючи свою належність до Збройних сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця, що самовільно залишив військову службу, по теперішній час тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

31.01.2023 року через матір ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 408, ч. 3 ст. 418 КК України.

Постановою слідчого першого слідчого відділу с дислокацією у м. Миколаєві) ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві від 31.01.2023 року зупинено досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000033 від 06.04.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 408, ч. 3 ст. 418 КК України та оголошено підозрюваного ОСОБА_7 у розшук.

24.06.2023 року постановою слідчого відновлено досудове розслідування у зв`язку із затриманням ОСОБА_7 .

24.06.2023 року ОСОБА_7 вручено повідомлення про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 408, ч. 3 ст. 418 КК України.

Слідчим подано до суду клопотання про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з посиланням на те , що останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України. Прокурор в судовому засіданні зазначав, що неможливо запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якої міри запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого, слідчий суддя оцінивши сукупність і вагомість наявних на цій стадії провадження доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, вважає, що вони доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 408, ч. 3 ст. 413 КК України, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити ці правопорушення.

Однак вважає, що прокурором не надано жодних доказів на підтвердження того, що зазначені у клопотанні ризики, виправдовують тримання ОСОБА_7 під вартою. Зазначає, що ОСОБА_7 був затриманий у адміністративній будівлі відділення поліції №4 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області, куди сам з`явився, що підтверджує відсутність намірів у ОСОБА_10 переховуватись від органів досудового розслідування.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого, слідчий суддя, враховував, що підозрюваний раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, виявив бажання проходити службу у збройних силах України, проаналізувавши всі надані сторонами докази та дані про особу підозрюваного й відсутності відомостей щодо спроб останнього ухилятися від органів досудового розслідування та суду, не зважаючи на підозру у вчиненні особливо тяжкого злочину та передбачене за нього покарання, вірогідність ухилення підозрюваного від виконання процесуальних обов`язків, вважає, не є надто високою, тому не знайшов підстав для задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового та кримінального проваджень, апеляційний суд дійшов наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України.

З наданих суду матеріалів судового та кримінального проваджень вбачається, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 408, ч. 3 ст. 418 КК України, які згідно ст.12 КК України є особливо тяжким та тяжким злочином.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження доказами та учасниками судового провадження не оспорюється.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, який відноситься до категорії особливо тяжких та тяжких злочинів, але зазначає, що прокурором не надано жодних доказів на підтвердження того, що зазначені в клопотанні ризики, виправдовують тримання ОСОБА_7 під вартою. З урахуванням даних про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав, у скоєному розкаявся, виявив бажання проходити службу у збройних силах України, був затриманий у адміністративній будівлі відділення поліції №4 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області, куди сам з`явився, відсутності відомостей щодо спроб останнього ухилятися від органів досудового розслідування та суду, не зважаючи на підозру у вчиненні особливо тяжкого злочину та передбачене за нього покарання, суд вважав, що вірогідність ухилення підозрюваного від виконання процесуальних обов`язків не є надто високою, тому, не знайшов підстав для задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком слідчого судді, та вважає, що заявлені стороною обвинувачення ризики не можливо усунути без застосування до підозрюваного такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою.

Матеріали кримінального провадження містять дані, які вказують на наявність достатніх підстав вважати, що існують заявлені в клопотанні слідчого ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.

Так, існує ризик того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинені кримінальні правопорушення, які відносяться до особливо тяжких та тяжких злочинів, і за одне з яких передбачене покарання до 12 років позбавлення волі.

Враховуючи те, що підозрюваний самовільно залишив місце служби з метою ухилитись від військової служби в умовах воєнного стану у зв`язку з чим його було оголошено у розшук, він може ухилятись від органу досудового розслідування та суду.

Тому з урахуванням обставин справи, враховуючи тяжкість злочинів у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 в умовах воєнного стану, досліджені відомості про особу підозрюваного, який самовільно залишив місце служби, перебував поза її межами, де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, приховуючи свою належність до Збройних сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця та втратив ввірену йому для службового користування зброю в наслідок порушення правил її зберігання в умовах воєнного стану, апеляційний суд вважає виправданим та обґрунтованим клопотання слідчого про застосування до підозрюваного найсуворішого за своєю суттю запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у зв`язку з наявністю обґрунтованої підозри та з метою уникнення встановлених ризиків.

Крім того відповідно до положень ч. 8 ст. 176 КК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 КК України, застосовується виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та відповідно до ч. 4 ст. 183 КК України, слідчий суддя, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи обставини, передбачені ст.ст.177,178 КПК України, має право не визначати розмір застави.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є необґрунтованим, оскільки постановлене на підставі не об`єктивно з`ясованих обставин, з порушенням вимог кримінального процесуального закону, а тому підлягає скасуванню з постановленням судом апеляційної інстанції нової ухвали, якою слід задовольнити клопотання слідчого про обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 20 серпня 2023 року.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 409, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора Первомайського відділу Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_6 задовольнити .

Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 27.06.2023 року, щодо ОСОБА_7 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави в межах строку досудового розслідування до 20 серпня 2023 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: