Провадження № 1-кп/761/290/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2023 року

Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

провівши судове засідання у кримінальному провадженні,яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000578 від 19.05.2017, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Павлоград Дніпропетровської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України,

за участю:

секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ :

У провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 5 ст. 191 КК України.

22 червня 2023 року на офіційну електронну пошту суду надійшло клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про здійснення в рамках даного кримінального провадження дистанційного судового провадження в режимі відеоконференцзв`язку. Вказане клопотання обвинувачений мотивував тим, що наразі він знаходиться поза межами держави Україна, в той же час жодних відомостей щодо того, де саме він перебуває, ОСОБА_4 суду не надав.

Захисник ОСОБА_7 підтримав клопотання обвинуваченого та просив врахувати, що обвинувачений виїхав з м. Києва в евакуацію з дружиною та дитиною. Точне місце проживання ОСОБА_4 захиснику не відомо, при цьому за його інформацією наразі обвинувачений перебуває в Узбекистані, а потім планує переїхати до Грузії, де бере участь у реалізації різних будівельних проектів.

Прокурор заперечував проти задоволення даного клопотання, та звернув увагу суду, що про свій виїзд за межі України обвинувачений ОСОБА_4 не поставив до відома ні суд, ні сторону обвинувачення, місце перебування ОСОБА_4 не відомо, на виклики до суду останній тривалий час не з`являється без поважних причин.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання обвинуваченого та матеріали судового провадження, дійшов наступних висновків.

Так, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.336 КПК України судове провадження може здійснюватися у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі, яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження), у разі неможливості безпосередньої участі учасника кримінального провадження в судовому провадженні за станом здоров`я або з інших поважних причин.

Частиною 2 ст.336 КПК України передбачено, що суд ухвалює рішення про здійснення дистанційного судового провадження за власною ініціативою або за клопотанням сторони чи інших учасників кримінального провадження.

Згідно з частинами 4, 5 ст. 336 КПК України якщо особа, яка братиме участь у судовому провадженні дистанційно, знаходиться у приміщенні, розташованому на території, яка перебуває під юрисдикцією суду, або на території міста, в якому розташований суд, судовий розпорядник або секретар судового засідання цього суду зобов`язаний вручити такій особі пам`ятку про її процесуальні права, перевірити її документи, що посвідчують особу, та перебувати поряд з нею до закінчення судового засідання. Якщо особа, яка братиме участь у судовому провадженні дистанційно, знаходиться у приміщенні, розташованому поза територією юрисдикції суду та поза територією міста, в якому розташований суд, суд своєю ухвалою може доручити суду, на території юрисдикції якого перебуває така особа, здійснити дії, передбачені частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст. 4 КПК України кримінальне провадження на території України здійснюється з підстав та в порядку, передбачених цим Кодексом, незалежно від місця вчинення кримінального правопорушення.

Отже КПК України закріплено загальний принцип, на основі якого діє кримінальне процесуальне законодавство України в просторових межах. Якщо кримінальне провадження здійснюється на території України, то незалежно від того, в Україні чи за її межами було вчинено кримінальне правопорушення, воно регулюється нормами КПК нашої держави. Це правове положення ґрунтується на міжнародному принципі невтручання держав у внутрішні справи інших.

Суть його полягає в тому, що жодна держава не вправі вчиняти дії юрисдикційного характеру на території інших держав без їх згоди.

Положеннями ст. 2 Конституції України визначено, що внутрішній суверенітет України обмежується її територією.

Відповідно до ст. 1 Декларації про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав, про захист їх незалежності та суверенітету 1965 року жодна держава не має права втручатись прямо або опосередковано незалежно від підстав у внутрішні або зовнішні справи іншої держави у будь-якій формі.

Вказаний принцип невтручання підтверджено і у Декларації про неприпустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав 1981 року.

Таким чином проведення судом України судового розгляду на території іншої держави може бути розцінено як грубе порушення суверенітету такої держави та невиправдане втручання у її внутрішні справи шляхом вчинення несанкціонованих дій юрисдикційного характеру на її території Україною.

Статтею 1 КПК України передбачено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, Кримінального процесуального кодексу та інших законів України.

Таким чином проведення судового засідання у порядку, не передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, а саме у режимі відеоконференції з обвинуваченим ОСОБА_4 , який перебуває поза межами території України, є недопустимим і тягне за собою скасування будь-якого рішення, прийнятого судом у такий спосіб.

При цьому суд також бере до уваги і поведінку самого обвинуваченого, який тривалий час з невідомих причин не з`являється на виклики до суду, не повідомив суд про зміну місця проживання, виїзд за межі України, та більше того, навіть звертаючись до суду з цим клопотанням не повідомив місце свого проживання. Як вбачається зі слів захисника наразі ОСОБА_4 бере участь у реалізації будівельних проектів на території інших держав, тобто здійснює реалізацію своїх трудових прав, що не дає підстав для висновку про виїзд останнього за межі України і неможливість повернутись назад за місцем проживання у м. Київ задля збереження свого життя.

За таких обставин суд прийшов до висновку про те, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про проведення дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції, як необґрунтоване не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 336 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 , про проведення дистанційного судового провадження із розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_4 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 5 ст. 191 КК України, в режимі відеоконференцзв`язку - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголосити 23 червня 2023 року о 11 год. 55 хв.

Судді