УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2023 року слідча суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтриманням публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0001585 від 10.11.2022 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 359 КК України

ВСТАНОВИЛА

В провадження слідчої судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтриманням публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0001585 від 10.11.2022 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 359 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що Офісом Генерального прокурора здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0001585 від 10.11.2022 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 359 КК України.

Прокурор клопотання обґрунтовує тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що протягом невстановленого відрізку часу, але не пізніше лютого 2023 року, з корисливих мотивів, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел направлений на провадження діяльності, пов`язаної з незаконним збутом розроблених ним спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, шляхом встановлення на пристрої електронної охорони (автомобільних сигналізацій) шкідливого програмного забезпечення, а також інших програмних продуктів невідомого походження, з метою їх подальшого використання у своїх злочинних цілях, тобто збут спеціальних технічних засобів (СТЗ).

У своєму клопотанні прокурор зазначає, що у період з 17 год. 01 хв. 18.05.2023 до 01 год. 56 хв. 19.05.2023 на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду від 12.05.2023 (справа №761/16318/23) проведено слідчу дію обшук за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 .

В ході проведення обшуку за вказаною адресою виявлено та вилучено прилади та предмети, за візуальними ознаками схожими на СТЗ, речі та предмети, які вилучені з обігу та заборонені Законом та інші речі та предмети, відповідно до протоколу обшуку.

19.05.2023 вилучене майно визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав в повному обсязі з підстав в ньому наведених, зазначив, що під час проведення обшуку ОСОБА_4 не зміг пояснити походження паспортів, які в нього було вилучено, у зв`язку з чим слідчим скеровано запит до Державної міграційної служби України, оскільки у органу досудового розслідування наявні підстави вважати, що вилучені паспорти є підробними, зазначив, що вилучене за місцем проживання ОСОБА_4 , майно визнано речовими доказами в даному кримінальному провадженні, просив клопотання задовольнити, долучив додаткові документи та заяву ОСОБА_4 , у якій останній просить здійснювати розгляд клопотання про арешт тимчасово вилученого майна без його участі.

Володілець майна в судове засідання не з`явився.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, документи, що долучено в судовому засіданні, слідча суддя приходить до наступного висновку.

Слідчою суддею встановлено, що Офісом Генерального прокурора здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0001585 від 10.11.2022 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 359 КК України.

У період з 17 год. 01 хв. 18.05.2023 до 01 год. 56 хв. 19.05.2023 на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду від 12.05.2023 (справа №761/16318/23) проведено обшук за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено прилади та предмети, за візуальними ознаками схожими на СТЗ, речі та предмети, які вилучені з обігу та заборонені Законом, відповідно до протоколу обшуку, та інші речі та предмети та документи, які 19.05.2023 постановою слідчого 4 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_5 , визнано речовими доказами в даному кримінальному провадженні.

19.05.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 359 КК України.

Статтею 131 КПК України арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які у силу ч.3 ст.132 КПК України застосовуються у разі доведення стороною обвинувачення трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного ступеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання поставленого завдання.

Частиною 2 ст. 168 КПК України визначено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду. Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Аналіз матеріалів клопотання дозволяє стверджувати про належний рівень обґрунтованості тверджень прокурора про те, що має місце вчинення кримінального правопорушення необхідного ступеня тяжкості.

Прокурор заявляє метою арешту майна є збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відтак належить врахувати положення ч. 11 ст. 170 КПК України, відповідно до якої заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна, а також ч. 4 ст. 173 КПК України, відповідно до якої слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб. Вказані обставини, разом із розумністю та співрозмірністю обмеження права власності завданням кримінального провадження слідчий суддя оцінюватиме за допомогою критеріїв, що випрацювані практикою Європейського суду з прав людини щодо застосування положень статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Усталена практика ЄСПЛ свідчить, що правомірність втручання у здійснення права власності з боку держави оцінюється з урахуванням того, що таке втручання повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»). Поняття загального (суспільного) інтересу, якому слугувало втручання у право власності під час кримінального провадження, ЄСПЛ пов`язує із видом застосованого заходу обмеження або позбавлення права власності та використовує його у тісному взаємозв`язку з поняттям правомірної мети застосування відповідного заходу. У п. 188 рішення ЄСПЛ по справі «East/West Alliance Limited» проти України» (заява № 19336/04) вказано, що накладення арешту на речові докази може бути необхідним в інтересах належного відправлення судочинства, що є легітимною метою в «загальних інтересах» суспільства.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

При цьому слідчий суддя, дослідивши клопотання, долучені до нього матеріали кримінального провадження не знаходить у висновках органу досудового розслідування та прокурора при зверненні з клопотанням про накладення арешту на майно, порушень вимог КПК України та чогось очевидно безпідставного чи довільного.

Доказів настання невиправданих негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, у межах даного клопотання прокурора слідчою суддею не встановлено.

Приймаючи до уваги наведене, враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом якого здійснюється розслідування у даному кримінальному провадженні, слідча суддя дійшла висновку, що наявні достатні підстави для задоволення даного клопотання та застосування ініційованого прокурором заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.

Керуючись статтями 2, 7, 8, 98, 168, 170-173, 309, 395, частиною другою статті 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідча суддя

УХВАЛИЛА

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно в ході проведення у період з 18.05.2023 до 19.05.2023 обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- роздруківки блок схем плат загалом на 12 арк;

- паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_6 НОМЕР_1 ;

- паспорт громадянина України НОМЕР_2 ;

- паспорт громадянина України НОМЕР_3 ;

- паспорт громадянина України НОМЕР_4 ;

- паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_5 ;

- посвідчення водія № НОМЕР_6 ;

- копія ІПН № НОМЕР_7 ;

- свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування №;

- ІПН № НОМЕР_8 ;

- паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_9 ;

- посвідчення водія НОМЕР_10 ;

- посвідчення волонтера БФ «Життя має значення» NC-VI-028;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_11 ;

- блок схеми плат у роздрукованому вигляді на 2 арк;

- банківська картка IZIBANK № НОМЕР_12 ;

- банківська картка № НОМЕР_13 ;

- банківська картка № НОМЕР_14 ;

- банківська картка № НОМЕР_15 ;

- банківська картка № НОМЕР_16 ;

- банківська картка № НОМЕР_17 ;

- банківська картка № НОМЕР_18 ;

- банківська картка № НОМЕР_19 ;

- банківська картка № НОМЕР_20 ;

- картка оператора мобільного зв`язку НОМЕР_21 ;

- мобільний телефон IMEI НОМЕР_22 марки SAMSUNG;

- мобільний телефон марки SAMSUNG IMEI НОМЕР_23 ;

- ноутбук ASUS ZENBOOK код пристрою: AAB2C80A-DEF5494A-B738-18DF89B8A4CZ;

- ноутбук марки LENOVO s/n: PF1KBV1Q та зарядний пристрій до нього;

- жорсткий диск у корпусі бордового кольору TRANSCEND;

- жорсткий диск s/n: GVEV0GLS;

- жорсткий диск TOSHIBA s/n: 925XC2W1T.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга

Слідча суддя Антоніна КВАША