Справа № 274/7012/22
Провадження №1-в/0274/716/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2023 м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , представника ДУ "Бердичівська виправна колонія (№ 70)" ОСОБА_7 , засудженого ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Бердичівського міськрайонного суду в режимі відеоконференції з ДУ «Бердичівська виправна колонія (№ 70)" провадження за заявою про заміну довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк засудженого

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Брусилів Житомирської області, громадянина України, який до засудження не працював, проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 24.02.2004 за ч. 1 ст. 185 КК України на 1 рік 6 місяців виправних робіт за місцем роботи з відрахуванням в дохід держави 10% заробітку щомісячно зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на 1 рік на підставі ст. 75 КК України;

2) 01.07.2004 за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст.ст. 70, 71, 72 КК України на 4 роки 3 місяці позбавлення волі, звільнився з місць позбавлення волі на підставі Указу Президента України "Про помилування" від 01.02.2007 з іспитовим строком 1 рік, -

в с т а н о в и в:

Засуджений ОСОБА_8 , який відбуває покарання у ДУ «Бердичівська виправна колонія №70», звернувся до суду із заявою про заміну довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк. Клопотання обґрунтоване тим, що засуджений відбув вже 17 років 5 місяців строку покарання та він має право згідно Закону № 4849 на заміну довічного позбавлення волі, позбавленням волі на певний строк. Вину у вчиненні злочину, за який його засуджено, не визнає.

В ході судового розгляду засуджений заявив клопотання про його участь в судовому засіданні безпосередньо в залі судових засідань, для чого просив етапувати його з ДУ «Бердичівська виправна колонія №70». Обговоривши вказане питання, з врахуванням думок учасників судового розгляду, ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, з дотриманням вимог ч.2 ст. 336 КПК України, приймаючи до уваги воєнний стан, суд відмовив у задоволенні вказаного клопотання. При цьому, суд забезпечив участь засудженого в судовому засіданні в режимі відеоконференції, що в повній мірі давало йому можливість висловлювати свою позицію, подавати докази та заявляти клопотання.

В судовому засіданні засуджений заяву підтримав з підстав, викладених в ній. При цьому, просив врахувати рішення Європейського суду з прав людини у справі «Дембо та інші проти України»

Захисник підтримала заяву засудженого.

Представник ДУ"Бердичівська виправна колонія (№ 73)" та прокурор заперечили щодо задоволення заяви засудженого, оскільки останній не став на шлях виправлення.

Суд, заслухавши думки учасників судового розгляду, дослідивши матеріали особової справи засудженого, приходить до наступного висновку.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_8 засуджений 14.04.2009 вироком Апеляційного суду Житомирської області за п.п. 4,13, ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 2 ст. 71 КК України до довічного позбавлення волі. Вказане судове рішення залишено без змін ухвалою від 24.09.2009 Верховного Суду України.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06.02.2018 в строк покарання, згідно ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано строк попереднього ув`язнення з 18.08.2007 по 24.09.2009 із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання 18.08.2007.

Рішенням Конституційного Суду України № 6-(ІІ)/2021 від 16 вересня 2021 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), частину першу статті 81, частину першу статті 82 Кримінального кодексу України в тім, що вони унеможливлюють їх застосування до осіб, яких засуджено до відбування покарання у вигляді довічного позбавлення волі.

Таким чином, на національному рівні Конституційний Суд України визнав, що норми закону України про кримінальну відповідальність не містять положень, які надають суду повноваження для застосування до осіб, яких засуджено до покарання у виді довічного позбавлення волі, умовно-дострокового звільнення від відбування призначеного покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

При цьому, зобов`язано Верховну Раду України невідкладно привести нормативне регулювання, установлене статтями 81, 82 Кримінального кодексу України, у відповідність до Конституції України та цього Рішення.

На виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пєтухов проти України» від 12 березня 2019 року з метою усунення цієї системної проблеми Міністерством юстиції розроблено та 18 жовтня 2022 року Верховною Радою України прийнято Закони України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини» та «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини», які набрали чинності 06 листопада 2022 року.

Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 82 КК України із змінами, внесеними згідно із Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини» № 2690-ІХ від 18 жовтня 2022 року, невідбута частина покарання у виді обмеження, позбавлення волі або покарання у виді довічного позбавлення волі можуть бути замінені судом більш м`яким покаранням, строк якого обчислюється з дня заміни невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким. Покарання у виді довічного позбавлення волі може бути замінено на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років, якщо засуджений відбув не менше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання.

За змістом п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України із змінами, внесеними згідно із Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини» № 2690-ІХ від 18 жовтня 2022 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, у разі заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавленням волі на певний строк, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

Таким чином, на даний час на законодавчому рівні передбачено право засуджених, які відбувають покарання у виді довічного позбавлення волі, на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням та в подальшому на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

При чому заміна довічного покарання на строкове може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Разом із поданням щодо можливості представлення засудженого до довічного позбавлення волі до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким адміністрація виправної колонії подає до суду висновок щодо ступеня виправлення засудженого до довічного позбавлення волі. Визначення ступеня виправлення засудженого до довічного позбавлення волі та складення висновку здійснюються за участю уповноваженого органу з питань пробації. Порядок та методика визначення ступеня виправлення засудженого до довічного позбавлення волі встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері виконання кримінальних покарань. Основною метою подання висновку щодо ступеня виправлення засудженого до довічного позбавлення волі є забезпечення суду інформацією, що є необхідною для визначення можливості заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на більш м`яке та визначення в індивідуальному порядку строку позбавлення волі засудженому, стосовно якого вирішується зазначене питання.

Особа, засуджена до довічного позбавлення волі, додатково до подання щодо можливості представлення її до заміни покарання на більш м`яке у виді позбавлення волі на певний строк повинна подати індивідуальний план виправлення та ресоціалізації. Такий план має містити заходи, здійснення яких у період відбування більш м`якого покарання у виді позбавлення волі на певний строк дасть змогу засудженій особі усунути фактори, що можуть негативно впливати на утримання від вчинення повторного кримінального правопорушення, та факти, що свідчать про перспективи виправлення та ресоціалізації засудженої особи після звільнення. Форма індивідуального плану виправлення та ресоціалізації визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері виконання кримінальних покарань.

Відповідно до матеріалів особової справи, засуджений ОСОБА_8 в місцях позбавлення волі знаходиться з 22.08.2007 та відбув вже більше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання.

За час перебування в ДУ "Житомирська установа виконання покарань (№ 8)" засуджений характеризувався негативно, допустив 13 порушень вимог режиму тримання, за що 13 разів був притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Заохочень не мав.

З 06.05.2010 ОСОБА_8 відбуває покарання в ДУ Бердичівська виправна колонія (№70)". На даний час не працевлаштований в зв`язку з відсутністю обсягів виробництва та замовлень. За час відбування покарання характеризується негативно, за допущені порушення установленого порядку відбування покарання 12 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності (з яких 3 рази поміщався в карцер). Притаманними видами порушень є: порушення розпорядку дня, встановлених умов ізоляції правил поведінки засуджених та невиконання законних вимог адміністрації. На даний чає всі стягнення погашені у встановленому законом порядку. Заохочень не має. Стосунки з іншими засудженими не підтримує, по причині утримання в одиночній камері, згідно його заяв. У взаємовідносинах з персоналом неоднозначний, під час спілкування схильний до нетактовної поведінки, проявів ворожості. Передбачені законом вимоги персоналу установи та правила поведінки засуджених виконує під контролем адміністрації. Умисно уникає робіт з самообслуговування, не бачить необхідності у самостійному їх виконанні. Безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні. Має заборгованість за виконавчими документами в розмірі 579 грн., погашенням якої не займається. Підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними шляхом телефонних розмов. Залучався до праці згідно ст. 118 КВК України з травня 2010 по березень 2013, в травні 2014, квітні, червні 2019, з вересня 2020 по лютий 2022. Перебуває на профілактичному обліку, як «схильний до самогубства". Вину у вчиненні злочину, за який відбуває покарання, не визнає.

Згідно висновку щодо ступеня виправлення засудженого до довічного позбавлення волі, засуджений не став на шлях виправлення та не може бути представлений до заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк. Двічі був розглянутий на комісії ДУ «Бердичівська виправна колонія №70» по питанням зміни довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк, та рішеннями комісії від 05.12.2022 та 22.02.2023 було відмовлено в направленні матеріалів до суду, оскільки ОСОБА_9 ,. не став на шлях виправлення.

Індивідуальний план виправлення та ресоціалізації засудженим суду не надано.

Надана захисником в судовому засіданні ухвала слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 24.01.2020, якою зобов`язано уповноважену особу прокуратури Житомирської області розглянути заяви ОСОБА_8 про вчинення кримінального правопорушення посадовими особами Житомирської установи виконання покарань №8 та Бердичівської виправної колонії №70, не доводить упередженого ставлення адміністрації виправної колонії до засудженого. Будь-яких кінцевих рішень, якими: дії адміністрації виправної колонії визнанні незаконними; скасовано рішення про притягнення ОСОБА_8 до дисциплінарної відповідальності; притягнуто будь-кого з адміністрації виправної колонії до відповідальності за неправомірні дії щодо засудженого - суду не надано. Крім того, в судовому засіданні, ані ОСОБА_8 , ані його захисник, не заявляли про наявність таких рішень.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що засуджений ОСОБА_8 , хоча і відбув більше ніж п`ятнадцять років призначеного судом покарання, проте, за цей строк засуджений характеризувався негативно, хоча і вважається особою, яка немає непогашених стягнень, однак 25 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, в тому числі, з поміщенням до карцеру; немає жодного заохочення; вину у вчиненні злочину, за який його засуджено, не визнає; має за вироком суду процесуальні витрати, які упродовж тривалого терміну так і не погасив; періодично був залучений до виконання робіт в установі та на даний час не працює, у зв`язку із відсутністю обсягів виробництва, однак, маючи можливість приймати участь в безоплатних роботах із благоустрою установи, до вказаних робіт відноситься безвідповідально, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні. Вказані обставини в їх сукупності свідчать про те, що засуджений не став на шлях виправлення, у зв`язку з чим його заява задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 82 КК України, статтями 372, 537, 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Заяву засудженого ОСОБА_8 про заміну довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк - залишити без задоволення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд протягом 7 днів з дня її оголошення, засудженим з дня отримання копії ухвали.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3