Справа № 452/319/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/413/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2023 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретарів: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Львові в режимі відеоконференції кримінальні провадження обвинувальними актами №0000539 від 13 грудня 2021 року; №0000339 від 10 серпня 2021 року;№0000036 від 19 січня 2020 року; № 0000685 від 24 грудня 2020 року про обвинувачення:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше судимого - вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 8.09.2022 р. за ч.4 ст. 185 КК України на 5 років позбавлення волі, -

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.3 ст.185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст.296 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Дрогобич Львівської області та жителя АДРЕСА_2 , -

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, ч.2 ст.296 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та жителя АДРЕСА_3 , -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України,

за участю прокурора: ОСОБА_9

обвинувачених: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисника: ОСОБА_10 ,

за апеляційною скаргою Першого заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_11 на вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 17 березня 2023 року щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

встановила:

вирокомСамбірського міськрайонного суду Львівської області від 17 березня 2023 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.3 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.296 КК України та призначено йому покарання :

-за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України - 3 (три) роки позбавлення волі;

-за ч.3 ст.185 КК України - 4 (чотири) роки позбавлення волі;

-за ч.2 ст.296 КК України 2 (два) роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_6 покарання 4 (чотири) роки позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком у даному кримінальному провадженні, більш суворим, призначеним вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 8.09.2022 року за ч.4 ст.185 КК України та остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Зараховано ОСОБА_6 покарання відбуте частково за попереднім вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 8.09.2022 року за ч.4 ст.185 КК України за правилами ст.72 КК України.

Початок строку відбування покарання за цим вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_6 рахувати з 10 червня 2022 року.

Запобіжний захід до ОСОБА_6 в даному кримінальному провадженні не застосовувався.

ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, ч.2 ст.296 КК України та призначено йому покарання:

-за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України - 3 (три) роки позбавлення волі;

-за ч.2 ст.296 КК України 2 (два) роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання 3 (три) роки позбавлення волі.

Згідно ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

Відповідно ст.76 ч.1 п.1 та п.2 КК України, покладено на Дзюбу ОСОБА_12 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч.3 ст.15, ч.3 ст.185КК України та призначено йому покарання - 3 (три) роки позбавлення волі.

Згідно ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

Відповідно ст.76 ч.1 п.1 та п.2 КК України, покладено на ОСОБА_8 обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_14 до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином задоволено частково. Стягнуто:

- із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в користь ОСОБА_13 2165 (дві тисячі сто шістдесят п`ять) грн. 00 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкодита 2 000 (дві тисячі) грн. 00 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди в рівних частках, а саме по 2082 (дві тисячі вісімдесят дві) грн. 50 коп. з кожного;

- із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в користь ОСОБА_14 2 000 (дві тисячі) грн. 00 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди в рівних частках, а саме по 1000 (одній тисячі) грн. 00 коп. з кожного.

В решті позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання процесуальних витрат та речових доказів.

Згідно вироку ОСОБА_6 , 19.01.2020 приблизно о 03.00 год. перебуваючи в АДРЕСА_4 , який належить ОСОБА_13 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою із ОСОБА_7 , грубо порушили громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, з особливою зухвалістю, що виразилось у зневажливому ставленні до існуючих у суспільстві правил поведінки і моральності, а саме: виражалися нецензурною лайкою до ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , яка також проживає у даному житловому будинку, чим принижували їхню честь та гідність, погрожували умисним знищенням майна та фізичною розправою, після чого, почали кидати камінням та шматками шиферу у сторону житлового будинку, чим пошкодили вагонку на площі 16,5 кв. м., вартістю 80 грн. за один кв. м., якою був обшитий даний житловий будинок; покриття у вигляді листів шиферу в кількості 5 шт. вартістю 169 грн./шт. та двостороннє вставне скло вхідних дверей; демонструючи свою зневагу до загальноприйнятих в суспільстві норм моралі та правил поведінки, безпідставно кинули уламок шиферу в область лівої скроневої ділянки потерпілої ОСОБА_14 , в результаті чого спричинили тілесні ушкодження у вигляді забійної рани, яка, згідно висновку експерта, відноситься до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я. Своїми протиправними діями ОСОБА_6 за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_7 спричинили потерпілій ОСОБА_13 матеріальну шкоду на загальну суму 2165 грн.

Крім цього, ОСОБА_6 , 29 липня 2021 року о 01 год. 30 хв., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність, впевнившись, що за його діями ніхто не стежить, шляхом відчинення брами проникнув на території подвір`я, що за адресою АДРЕСА_4 , яке належить ОСОБА_14 , звідки таємно викрав металеву тачку, вартість якої згідно висновку товарознавчої експертизи становить 800 гривень, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на вище вказану суму.

Крім цього, ОСОБА_6 , 11 листопада 2021 року приблизно о 22 год. перебуваючи в АДРЕСА_1 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, повторно, з метою власного збагачення, перестрибнувши через огорожу проник на подвір`я житлового будинку АДРЕСА_4 , який належить ОСОБА_14 , де відчинив навісний замок, який не був зачинений, на вхідних дверях підсобного приміщення проник у таке, звідки таємно викрав дитячий велосипед торгової марки «Рику», вартість якого згідно товарознавчої експертизи становить 996 гривень 75 копійок, однак не довів свій злочинний умисел до кінця, з причин, які не залежали від його волі, оскільки при виході із подвір`я був виявлений потерпілою ОСОБА_14 , яка стала кричати і залишивши дитячий велосипед втік з місця скоєння кримінального правопорушення.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив:

- хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчиненому групою осіб, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 296 КК України;

- таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше сховище, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України;

- закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану з проникненням у сховище, вчинене повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. З ст. 185 КК України.

Крім цього, ОСОБА_7 ,19.01.2020 приблизно о 03.00 год. перебуваючи в АДРЕСА_4 , який належить ОСОБА_13 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою із ОСОБА_6 , грубо порушили громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, з особливою зухвалістю, що виразилось у зневажливому ставленні до існуючих у суспільстві правил поведінки і моральності, а саме: виражалися нецензурною лайкою до ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , яка також проживає у даному житловому будинку, чим принижували їхню честь та гідність, погрожували умисним знищенням майна та фізичною розправою, після чого, почали кидати камінням та шматками шиферу у сторону житлового будинку, чим пошкодили вагонку на площі 16,5 кв. м., вартістю 80 грн. за один кв. м., якою був обшитий даний житловий будинок; покриття у вигляді листів шиферу в кількості 5 шт. вартістю 169 грн./шт. та двостороннє вставне скло вхідних дверей; демонструючи свою зневагу до загальноприйнятих в суспільстві норм моралі та правил поведінки, безпідставно кинули уламок шиферу в область лівої скроневої ділянки потерпілої ОСОБА_14 , в результаті чого спричинили тілесні ушкодження у вигляді забійної рани, яка, згідно висновку експерта, відноситься до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я. Своїми протиправними діями ОСОБА_7 за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_6 спричинили потерпілій ОСОБА_13 матеріальну шкоду на загальну суму 2165 грн.

Крім цього, ОСОБА_7 , 3 грудня 2020 року, приблизно о 16 год. 00 хв., за попередньою змовою із ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, розуміючи протиправний характер свого діяння та його наслідки, розібравши дерев`яну стіну, проникли в приміщення пилорами фермерського господарства «Озернянське», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , власником якого є ОСОБА_15 , звідки винесли два уживані опорні колеса тракторних граблів, вартість яких згідно висновку товарознавчої експертизи становить 780 гривень, та поклали їх на території фермерського господарства для подальшого викрадення, однак не змогли довести свій злочинний умисел до кінця з причин, які не залежали від їх волі, оскільки були виявлені потерпілим ОСОБА_15 .

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив:

-хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчиненому групою осіб, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 296 КК України;

-незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку) за попередньою змовою групою осіб, поєднану з проникненням у інше приміщення, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України.

Крім цього, ОСОБА_8 , 3 грудня 2020 року, приблизно о 16 год. 00 хв., за попередньою змовою із ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, розуміючи протиправний характер свого діяння та його наслідки, розібравши дерев`яну стіну, проникли в приміщення пилорами фермерського господарства «Озернянське», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , власником якого є ОСОБА_15 , звідки винесли два уживані опорні колеса тракторних граблів, вартість яких згідно висновку товарознавчої експертизи становить 780 гривень, та поклали їх на території фермерського господарства для подальшого викрадення, однак не змогли довести свій злочинний умисел до кінця з причин, які не залежали від їх волі, оскільки були виявлені потерпілим ОСОБА_15 .

Таким чином, ОСОБА_8 вчинив :

- незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку) за попередньою змовою групою осіб, поєднану з проникненням у інше приміщення, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України.

На вказаний вирок заступник керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу, у якій просить оскаржуваний вирок скасувати, у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий судовий розгляд кримінального провадження стосовно ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 296 КК України, ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 296 КК України, ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України у суді першої інстанції.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що суд першої інстанції під час розгляду кримінального провадження та ухвалення вироку щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не дотримався вимог ст. ст. 91, 349 КПК України.

Зазначає, що в судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 свою винуватість у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень визнали повністю, щиро розкаялися у скоєному, на підставі ст.63 Конституції України відмовилися давати пояснення, однак повністю підтвердили обставини вчинення ними інкримінованих їм злочинів, викладені в обвинуваченні, проте цивільний позов потерпілих ОСОБА_16 та ОСОБА_14 до них про відшкодування матеріальної та моральної шкоди не визнали, просили в його задоволенні відмовити.

Апелянт вважає, що обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , не визнавши цивільний позов в частині відшкодування моральної та матеріальної шкоди, не повною мірою підтвердили обставини вчинення кримінальних правопорушень, зокрема, їх наслідки.

Звертає увагу, що обвинувачені не визнали цивільний позов в частині відшкодування моральної та матеріальної шкоди, а відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні обставиною, що підлягає доказуванню, є, зокрема, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, тому підстави для здійснення судового провадженні в порядку, визначеному ч.3 ст. 349 КПК України, були відсутні, й за таких обставин, згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 04.11.2021 у справі №345/2729/20, розгляд кримінального провадження здійснюється в загальному порядку, а докази досліджуються в повному обсязі.

Вказує, що застосувавши положення ч. 3 ст. 349 КПК України під час здійснення судового розгляду даного кримінального провадження, за відсутності для цього підстав, суд першої інстанції допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, й у зв`язку з цим, вирок Самбірського міськрайонного суду від 17.03.2023 підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_17 в судове засідання не з`явилась, проте її участь відповідно ч.4 до ст. 405 КПК України не є обов`язковою.

Крім цього, цивільний позов поданий потерпілими ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , з приводу якого подана апеляційна скарга, до обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , захисником яких є ОСОБА_10 .

Заслухавши доповідь судді-доповідача, виступ прокурора, який підтримав апеляційну скаргу виступи обвинувачених та захисників, які заперечили щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що у цьому кримінальному провадженні зазначені вимоги закону виконано, а доводи прокурора про допущення судом першої інстанції істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які є безумовною підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, є безпідставними.

Суд першої інстанції зазначених вимог вірно встановив вину ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.3 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.296 КК України, вину ОСОБА_7 у кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.3 ст.185, ч.2 ст.296 КК України, вину ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України.

Як вбачається із матеріалів справи, 30 січня 2020 року до Самбірського міськрайонного суду Львівської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному у Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000036 від 19 січня 2020 року про обвинувачення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України.

17 лютого 2020 року потерпілі ОСОБА_13 та ОСОБА_14 подали позовну заяву про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вищенаведеним кримінальним правопорушенням.

27 січня 2021 року під час розгляду даного кримінального провадження потерпілі ОСОБА_13 та ОСОБА_14 надали суду першої інстанції свої пояснення щодо обставин справи, а також вказали про свою позицію стосовно поданого цими цивільного позову, зокрема просили такий задоволити в повному обсязі.

16 березня 2021 року ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області об`єднано кримінальне провадження №0000685 від 24.12.2020 р. за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, 3 ст. 185 КК України (справа №452/296/21, провадження 1-кп/452/161/2021), з кримінальним провадженням №0000036 від 19.01.2020 року про обвинувачення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України (справа №452/319/20, провадження 1-кп/452/109/2021), в одне провадження, присвоївши їм загальний номер №452/319/20, провадження 1-кп/452/109/2021.

20 грудня 2021 року ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області об`єднано кримінальне провадження №0000339 від 10.08.2021 р. за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України (справа №452/3819/21, провадження 1-кп/452/409/2021), з кримінальними провадженнями №0000036 від 19.01.2020 року про обвинувачення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України та №0000685 від 24.12.2020 року про обвинувачення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 ККУкраїни (справа №452/319/20, провадження 1-кп/452/109/2021), в одне провадження, присвоївши їм загальний номер №452/319/20, провадження 1-кп/452/109/2021.

22 лютого 2022 року ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області об`єднано кримінальне провадження № 0000539 від 13 грудня 2021 року про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України (справа № 452/4756/21, провадження 1-кп/452/47/2022), з кримінальним провадженням № 0000339 від 10 серпня 2021 року про обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України; кримінальним провадженням № 0000036 від 19 січня 2020 року про обвинувачення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України; кримінальним провадженням № 0000685 від 24 грудня 2020 року про обвинувачення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України (справа № 452/319/20, провадження 1-кп/452/9/2022), в одне провадження, присвоївши їм загальний номер № 452/319/20, провадження 1-кп/452/9/2021.

13 липня 2023 року судом першої інстанції кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.296 КК України, ОСОБА_7 за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185, ч.2 ст.296 КК України, ОСОБА_8 за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України розглядалось місцевим судом за правилами ч.3 ст. 349 КПК.

В апеляційній скарзі прокурором ставиться питання про скасування вироку місцевого суду у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до ч.1 ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно положень ч.3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Тобто обов`язковими умовами застосування спрощеного порядку дослідження доказів є правильне розуміння учасниками судового провадження змісту певних фактичних обставин, добровільність їх позиції щодо відсутності необхідності дослідження цих обставин, а також роз`яснення судом учасникам судового провадження процесуальних наслідків такого порядку дослідження доказів.

За приписами ч.2 ст. 349 КПК України обсяг доказів, які будуть досліджуватися, та порядок їх дослідження визначаються ухвалою суду і в разі необхідності можуть бути змінені.

Як вбачається з матеріалів справи, обвинувачені та інші учасники процесу, зокрема потерпілі не заперечували обставини вчинення кримінального правопорушення та кваліфікацію дій обвинувачених, тому суд першої інстанції відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства обґрунтовано не досліджував докази, які ніким не оспорювались.

Вирішуючи цивільний позов потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_14 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином, місцевий суд надав правильну оцінку обставинам справи та прийняв обґрунтоване рішення з огляду на наступне.

Так, колегіє суддів встановлено, що оскаржуваним вироком суду інтереси потерпілих не порушені, що підтверджується матеріалами справи, зокрема звукозаписом судового засідання від 13 липня 2022 року, згідно якого потерпілим було належним чином роз`яснено зміст та наслідки застосування ст. 349 КПК України, останні не заперечували щодо такого.

Крім цього, відсутність заперечень щодо вироку потерпілими ОСОБА_13 та ОСОБА_14 підтверджується відсутністю апеляційної скарги, а також поданим клопотанням до суду апеляційної інстанції про проведення апеляційного розгляду без їх участі.

Провівши системний аналіз матеріалів справи, колегія суддів приходить до висновку, що розглядаючи вказане кримінальне провадження у порядку ч.3 ст. 349 КПК України суд першої інстанції належним чином дотримався вимог Кримінального процесуального закону.

Більше того, Європейський суд зауважив, що національні суди, застосовуючи процесуальні норми, повинні уникати як надмірного формалізму, який може вплинути на справедливість провадження, так і надмірної гнучкості, яка призведе до анулювання вимог процесуального законодавства.

Колегія суддів вважає, що враховуючи повне підтвердження обвинуваченими фактичних обставин вчинення ними інкримінованих їм злочинів, а також те, що обвинувачені та інші учасники процесу, зокрема потерпілі ОСОБА_13 та ОСОБА_14 не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, суд першої інстанції відповідно до чинного законодавства провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч.3 ст. 349 КПК України.

На підставі вищенаведеного колегія суддів дійшла висновку, що скасування судового рішення на підставі доводів вказаних в апеляційній скарзі прокурора можна вважати надмірним формалізмом.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване рішення, не встановлено.

За наведених обставин, колегія суддів визнає подану апеляційну скаргу першого заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_11 необґрунтованою та вважає вирок суду щодо обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 законним та обґрунтованим, підстав для скасування оскаржуваного судового рішення не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляційну скаргу першого заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_11 залишити без задоволення.

Вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 17 березня 2023 року щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4