ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/1439/23
Провадження №1-кс/477/702/23
УХВАЛА

про арешт майна

29 червня 2023 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , внесене у кримінальному провадженні №0000261 від 24 травня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 КК України про арешт тимчасово вилученого майна

ВСТАНОВИВ:

28 червня 2023 року старший слідчий відділу СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 за погодженням з прокурором відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000261 від 24 травня 2023 року із клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 майно, що було вилучено 27 червня 2023 року в ході проведення особистого обшуку особи, затриманої в порядку статті 208 КПК України.

В обґрунтування поданого клопотання вказує, що СУ ГУНП в Миколаївській області за фактом вимагання службовою особою або групи осіб неправомірної вимоги від підприємця за вчинення такими особами в інтересах того хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням службового становища 24 травня 2023 року внесено відомості до ЄРДР за №0000261 та розпочато досудове розслідування за частиною третьою статті 368 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що начальник Вознесенського районного управління Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області ОСОБА_5 вимагає неправомірну вигоду у сумі 10 000 грн кожного місяця, за не створення штучних перешкод у веденні господарської діяльності фізичній особі підприємцю ОСОБА_6

27 червня 2023 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною третьою статті 368 КК України в порядку статті 208 КПК України.

В ході проведення особистого обшуку затриманого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було виявлено та вилучено майно: грошові кошти номіналом по 500 гривень у загальній кількості 15 000 гривень серія та номер згідно переліку, а також мобільний телефон, марки Redmi Note 8 pro, моделі М1906G7G, imei НОМЕР_1 .

Оскільки майно, вилучене в ході проведення особистого обшуку затриманого ОСОБА_5 є безпосереднім знаряддям вчинення злочину, є предметом кримінального правопорушення та може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже відповідає критеріям речових доказів, визначених частиною першою статті 98 КПК України, слідчий звернувся з даним клопотанням у якому просив накласти арешт на тимчасово вилучене майно.

У судове засідання слідчий ОСОБА_3 не з`явився, подавши заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

ОСОБА_5 , як володілець майна, з приводу якого вирішується питання про накладення арешту, в судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причини неявки.

Згідно з положенням частини четвертої статті 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом СУ ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 КК України за фактом вимагання службовою особою або групи осіб неправомірної вимоги від підприємця за вчинення такими особами в інтересах того хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням службового становища, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 травня 2023 року, що підтверджується витягом з ЄРДР №0000261 від 27 червня 2023 року.

Досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні встановлено, що начальник Вознесенського районного управління Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області ОСОБА_5 , обіймаючи посаду пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище та особою уповноваженою на виконання функцій держави по здійсненню державного санітарно-епідеміологічного нагляду та підпадаючи під коло суб`єктів на яких поширюється дія статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», всупереч забороні, яка передбачена статтею 22 цього Закону 29 травня 2023 року у приміщенні Вознесенського районного управління Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській отримав неправомірну вигоду від ОСОБА_6 у розмірі 10000 гривень за не перешкоджання в отриманні дозвільних документів, відсутності перевірок зі сторони ІНФОРМАЦІЯ_2 та подальшому сприянні у її господарській діяльності.

За вищевказаних обставин ОСОБА_5 27 червня 2023 року також отримав від ОСОБА_6 неправомірну вигоду у розмірі 10 000 гривень на подвір`ї Миколаївської міської лікарні №3 по вул. Космонавтів, 97 в місті Миколаєві за не перешкоджання в отриманні дозвільних документів, відсутності перевірок зі сторони ІНФОРМАЦІЯ_2 та подальшому сприянні у її господарській діяльності.

Всього ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_6 неправомірну вигоду у сумі 20 000 гривень за виконання службових обов`язків, а саме за не перешкоджання в отриманні дозвільних документів, відсутності перевірок зі сторони ІНФОРМАЦІЯ_2 та подальшому сприянні у її господарській діяльності.

27 червня 2023 року ОСОБА_5 був затриманий у порядку статті 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 КК України.

28 червня 2023 року ОСОБА_5 повідомлений про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 КК України, яка цього ж дня з дотриманням положень статті 278 КПК України йому вручена.

Під час проведення особистого обшуку затриманого в порядку статті 208 КПК ОСОБА_5 , було виявлено та вилучено частину неправомірної вигоди, що отримана ним 29 травня 2023 року від ОСОБА_6 (предмети вхожі на грошові кошти на загальну суму 5 000 гривень з відповідними номерами та серіями); предмети схожі на грошові кошти, що були предметом другої частини неправомірної вигоди на загальну суму 10 000 гривень з відповідними номерами та серіями та належний затриманому мобільний телефон.

Згідно постанови про визнання та залучення до справи речових доказів і здачі на зберігання від 28 червня 2023 року, вилучене під час обшуку особи, затриманої в порядку статті 208 КПК України майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000261 від 24 травня 2023 року та передано на зберігання до кімнати речових доказів СУ ГУНП в Миколаївській області.

З метою забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні слідчий звернувся з даним клопотанням.

Вирішуючи питання арешту в межах поданого клопотання, слідчий суддя виходить з наступного.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності. Згідно з вимогами статті 16 КПК позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до частини другої статті 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є арешт майна.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема і арешту майна, можливе за таких умов: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням (частина третя статті 132 КПК України).

Згідно частини першої статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Частиною другою статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно частини третьої статті 170 КПК України, у випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно частини десятої статті 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

У відповідності до частини першої, другої статті 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Так, долученими до клопотання матеріалами підтверджується наявність обґрунтованої підозри, щодо вчинення кримінального правопорушення, що може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна.

Описана у клопотанні фабула кримінального правопорушення у сукупності з наданими слідчим матеріалами кримінального провадження формує внутрішнє переконання про наявність у діях ОСОБА_5 ознак кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 КК України, які полягають у одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища, яка займає відповідальне становище.

У відповідності до частини сьомої статті 236 КПК України, при обшуку слідчий, прокурор має право, серед іншого, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом (частина перша статті 167 КПК України).

Згідно частини другої статті 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

З огляду на зазначені вимоги закону слідчий суддя дійшов висновку, що майно, на арешті якого наполягає сторона обвинувачення, відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні №0000261 від 24 травня 2023, за ознаками вчинення злочину, передбаченого частиною третьою статті 368 КК України, а відтак наявні підстави з якими законодавець пов`язує застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вказаного майна.

Матеріали клопотання свідчать, що вказане майно має відношення до кримінального провадження, і, таким чином може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання їх зникнення, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням статтями 170-173 КПК України, приходжу до переконання про задоволення клопотання слідчого про накладення арешту на вищезазначене майно, яке відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, тобто є предметом кримінального правопорушення та може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Слідчий суддя, з огляду на конкретні обставини справи та враховуючи, що у кримінальному провадженні необхідно виконати ряд слідчих дій, спрямованих на всебічне, повне та об`єктивне розслідування всіх обставин кримінального правопорушення, вважає наявними підстави для накладення арешту на вказане майно з метою збереження речових доказів, оскільки слідчим доведено, що у разі незастосування такого заходу забезпечення існують ризики його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, що в подальшому ускладнить встановлення істини у кримінальному провадженні та проведенню необхідних слідчих (процесуальних) дій.

Дійшовши такого висновку, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Крім того, слідчий суддя враховує і те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна, а також і те, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

На підставі викладеного, керуючись статтями 167, 170-173, 175, 372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме на:

-предмети зовні схожі на грошові кошти на загальну суму 10 000 (десять тисяч) гривень, банкнотами номіналом по 500 (п`ятсот) гривень кожна у кількості 20 (двадцяти) штук з серіями: АГ2203964, ГВ3452935, СБ5036878, ЕЄ0855955, ЕЄ0855955, ЕЄ0855955, ЕЄ0855955, ЕЄ0855955, ЕЄ0855955, ЕЄ0855955, ЕЄ0855955, ЕЄ0855955, ЕЄ0855955, ЕЄ0855955, ЕЄ0855955, ЕЄ0855955, ЕЄ0855955, ВЕ6590293, ФЗ5751925, ЕЄ0855955;

-предмети зовні схожі на грошові кошти на загальну суму 5000 (п`ять тисяч) гривень, банкнотами номіналом по 500 (п`ятсот) гривень кожна у кількості 10 (десяти) штук з серіями: ЛГ0875334, УЖ2941169, ВД1315893, ВЕ0830554, ФБ8037171, ЗД9356966, ЛГ5103657, ГК2043052, УБ2916925, СГ2708057;

-мобільний телефон, марки Redmi Note 8 pro, моделі М1906G7G, imei НОМЕР_1 ,

що було вилучене 27 червня 2023 року в ході проведення особистого обшуку у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із встановленням заборони будь-яким особам користуватися та розпоряджатися цим майном.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_7