Справа № 190/776/23
Провадження №1-в/190/91/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2023 року м.П`ятихатки

П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м.П`ятихатки справу за поданням Державної установи «П`ятихатська виправна колонія № 122» про умовно-дострокове звільнення на підставі ст.81 КК України засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Самарканд, Республіка Узбекістан, громадянина України, до арешту проживав за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимий, в останнє 29.11.2018 року вироком Кіровського районного суду м.Дніпропетровська за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі, остаточне покарання призначено на підставі ст.71 КК України у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі,

встановив:

До П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області надійшло подання Державної установи «П`ятихатська виправна колонія № 122» про умовно-дострокове звільнення на підставі ст.81 КК України засудженого ОСОБА_4 .

Представник Державної установи «П`ятихатська виправна колонія (№122)» та засуджений в судове засідання, проведення якого було призначене в режимі відеоконференції з Державною установою «П`ятихатська виправна колонія № 122», не з`явились, про місце та час слухання справи повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд справи без їхньої участі, подання підтримали та просять його задовольнити.

Прокурор заперечував щодо задоволення подання.

Дослідивши матеріали подання, заслухавши учасників судового провадження, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Зі змісту частини другої статті 50 КК України слідує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.

Під сумлінною поведінкою розуміють, що засуджений за період відбування покарання сумлінно виконував вимоги встановленого режиму утримання у колонії, не допускав порушень, визнав вину у скоєному злочині, розкаюється у вчиненому, сплатив повністю або частково завдані злочином збитки, за час відбування покарання поводив себе як у загальній масі засуджених, так і при спілкуванні з представниками адміністрації ввічливо, тактовно, виконував законні вимоги представників адміністрації, приймав активну участь у виконанні умов розробленої для нього програми диференційованого виховного впливу, тощо.

Таким чином, з вищенаведеного вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певного строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці за весь час відбування покарання, а також досягнення цілей покарання.

Як слідує із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

Дослідивши матеріли подання судом встановлено, що ОСОБА_4 в останнє був засуджений вироком Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 29.11.2018 року за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі, остаточне покарання призначено на підставі ст.71 КК України у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання 15.08.2018 року, кінець строку відбування покарання 15.09.2023 року.

З 16.08.2018 року по 26.01.2019 року засуджений ОСОБА_4 перебував в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань №4», з 26.01.2019 по 06.02.2019 року в дільниці карантину, діагностики та розподілу Державної установи «П`ятихатська виправна колонія (№122)».

З 26.01.2019 року і по теперішній час ОСОБА_4 перебуває в дільниці ресоціалізації ДУ «П`ятихатська виправна колонія (№122)», характеризується добре, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, має 4 заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці, мав одне стягнення, яке на даний час погашене. Працевлаштований комірником без оплати праці, до роботи ставиться добре.

Ті обставини, що засуджений ОСОБА_4 має 4 заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці, та лише одне стягнення, яке хоча і погашене у встановленому законом порядку за плином часу, однак характеризує особу засудженого в цілому, не підтверджують того, що засуджений повністю став на шлях виправлення, адже лише перебуваючи під пильним контролем з боку працівників установи виконання покарань, поведінка засудженого ОСОБА_4 зазнає позитивних змін.

Оцінюючи наведені обставини та те, що висновок про можливість застосування щодо засудженого умовно-дострокового звільнення повинен ґрунтуватись на аналізі даних про поведінку засудженого за весь час відбування покарання, в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчинених злочинів і особу засудженого в цілому. При цьому, основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Також судом враховується те, що ОСОБА_4 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі і в період іспитового строку, що до засудженого раніше було застосовано УДЗ, але він продовжував вчиняти злочини. Викладене свідчить про те, що засуджений усвідомлено не бажає ставати на шлях виправлення і умовно-дострокове звільнення його від подальшого відбування покарання буде суперечити меті покарання.

Отже, оцінюючи у сукупності всі дані, які слугують чинником для визнання поведінки засудженого такою, що свідчить про його виправлення, суд вважає, що процес виправлення ОСОБА_4 не досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання у вигляді позбавлення волі перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в інших умовах, без ізоляції від суспільства.

Таким чином, суд вважає неможливим застосування до засудженого ОСОБА_4 , умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, так як останній не довів свого виправлення.

Умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до дискреційних повноважень суду, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що для досягнення цілей покарання умовно-дострокове звільнення в даному випадку є передчасним.

Керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України суд ,-

ухвалив:

В задоволені подання Державної установи «П`ятихатська виправна колонія № 122» про умовно-дострокове звільнення на підставі ст.81 КК України засудженого ОСОБА_4 , - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду на протязі семи днів з дня її проголошення.

Ухвала, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги - ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1