Справа № 536/1268/23
УХВАЛА

про призначення до судового розгляду

01 серпня 2023 року Кременчуцький районний суд Полтавської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000190 від 06 червня 2023 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Донецька, громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , афактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-02 червня 1999 року вироком Семенівського районного суду Чернігівської області за ч. 2 ст. 229-6 КК України 1960 року з призначенням покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки; на підставі статті 45 КК України 1960 року звільнений від відбування покарання з випробування та іспитовим строком тривалістю 1 рік;

-02 липня 2000 року вироком Семенівського районного суду Чернігівської області за ч. 2 ст. 140 КК України 1960 року з призначенням покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією 1/3 частини майнпа;

-28 липня 2000 року вироком Семенівського районного суду Чернігівської області за ч. 2 ст. 140 КК України 1960 року з призначенням покарання у виді 2 років позбавлення волі з конфіскацією 1/3 майна, на підставі ст. 43 КК України 1960 року остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців; вільнений 07 серпня 2001 року умовно-достроково;

-25 січня 2002 року вироком Семенівського районного суду Чернігівської області за ч. 2 ст. 185 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі строком а 3 роки; 09 жовтня 2004 року вільнений з відбуттям строку покарання;

-07 грудня 2006 року вироком Семенівського районного суду Чернігівської області за ч. 1 ст. 162 КК України з призначенням покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки; на підставі статті 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком тривалістю 1 рік;

-10 жовтня 2007 року вироком Семенівського районного суду Чернігівської області за ч. 3 ст. 185 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі статті 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком тривалістю 1 рік 6 місяців;

-01 листопада 2007 року вироком Семенівського районного суду Чернігівської області за ч. 1 ст. 122 КК України з призначенням покарання у виді позбавленя волі строком на 3 роки;

-10 вересня 2008 року вироком Семенівського районного суду Чернігівської області за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 305, ч. 2 ст. 307. Ч. 1 ст. 309 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років з конфіскацією майна; 28 грудня 2012 року звільнений від відбування покарання умовно-достроково;

-19 лютого 2014 року вироком Семенівського районного суду Чернігівської області за ч. 3 ст. 185 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки; на підставі статті 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю 3 роки;

-25 липня 2014 року вироком Семенівського районного суду Чернігівської області за ч. 2 ст. 185 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі строком а 4 роки і 6 місяців;

-07 жовтня 2014 року вироком Семенівського районного суду Чернігівської області за ч. 1 ст. 321, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 310 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років; 23 липня 2018 року покарання змінено на більш м`яке у виді громадських робіт строком на 240 годин;

-14 липня 2022 року вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області за ч. 4 ст. 185 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі статті 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю 2 роки;

-02 вересня 2022 року вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області за ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 70 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі статті 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням тривалістю 3 роки;

-17 травня 2023 року вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області за ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 70 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, звільнений від відбування покарання з призначенням іспитового строку тривалістю 3 роки;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Кременчуцького районного суду Полтавської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. На обґрунтування заявленого клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор вказав наступне. Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України - у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, в умовах воєнного стану. Дане кримінальне правопорушення відноситься до категорі тяжких злочинів, за яке передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі строком до 8 років. Під загрозою вкааного покарання ОСОБА_4 може ухилятись від виконання процесуальних обов`язків та переховуватись від слідчого та суду. Окрім цього, він не має постійного місця проживання, до вчинення злочину проживав у родичів, а вказаною у обвинувальному акті адресою. Також, на думку прокурора, ОСОБА_4 може незаконо впливати на свідків кримінального правопорушення, а також може вчинити інший корисливий злочин, оскільки не має засобів до існування, не працевлаштований. Окрім того, ОСОБА_4 є раніше неодноразово судимим, інкримінований злочин вчинив під час іпситового строку за попереднім вироком суду, що свідчить про те, що на шлях виправлення він не став та існує ризик вчиненні ним інших кримінальних правопорушень.

Застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, таких як особисте зобов`язання або домашній арешт, на думку прокурора, є недоцільним, оскільки у разі перебування на свободі обвинуваченого не можливо буде забезпечити запобігання ризикам зазначеним у клопотанні. Щодо особистої поруки, то на адресу прокурора не надходили письмові звернення осіб, які мали б бажання поручитися за ОСОБА_4 .

Також прокурор не аперечувала проти призначення кримінального провадження до розгляду по суті.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання прокурора. Не заперечував проти призначення справи до судового розгляду по суті.

Суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши матеріали, надані в його обґрунтування, приходить до наступних висновків.

Відповідно до частини 3 статті 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Ухвалою слідчого судді Автозаводського раонного суду м.Кременчука Полтавської області від 23 червня 2023 року обрано відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 21 серпня 2023 року включно, визначено суму застави в розмірі 50 прожиткових мінімумів доходів громадян, що складає 134200 грн.

Відповідно до ст.177КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Одночасно, відповідно до ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд оцінює в сукупності всі обставини, зокрема ті, що перелічені цією статтею. Так, суд враховує, зокрема, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, його майновий стан, наявність судимостей, наявність у обвинуваченого місця роботи, його репутацію, дотримання ним умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно положень ч.3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбаченихчастиною четвертоюцієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбаченихстаттею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.02.2010 року у справі «Гарькавий проти України» зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року.

У відповідності до ст.5 п. «С» Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою при провадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Таким чином, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загально суспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України.

Згідно з ч. 1, 3 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд враховує, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти власності, за який законом передбачено покарання до 8 років позбавлення волі.

Суд враховує тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання обвинуваченого винуватим в інкримінованому йому злочині, раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, інкриміноване кримінальне правопорушеня вчинив у період іспитового строку.

За таких обставин суд вбачає щодо обвинуваченого ОСОБА_4 ризик вчинити нове кримінальне правопорушення, переховуватися від суду (п.1, п.5 ч.1 ст.177 КПК України).

Окрім того, судом враховується, що ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, отже не має засобів до існування, має постійне місце проживання.

Інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти від настання вище перерахованих ризиків, а також не зможуть забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього законом процесуальних обов`язків.

До суду не зверталися особи, що заслуговують на довіру, з письмовим зобов`язанням про те, що вони поручаються за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до ст.194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити її до суду. До суду не зверталися власники житлового приміщення з клопотанням про надання дозволу щодо використання належного їм приміщення для виконання ОСОБА_4 , передбачених ст.194 КПК України, в разі застосування до нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту. Суду не подані відомості про те, що ОСОБА_4 має у власності житлове приміщення.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

За викладених обставин, оцінюючи суспільну небезпечність та тяжкість злочину, який інкримінується обвинуваченому ОСОБА_4 , з метою запобігання ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, за відсутності обставин визначених ч.4 ст.183 КПК України, суддя вважає за необхідне застосувати відносно обвинуваченого запобіжний захід тримання під вартою на 60 днів, визначивши розмір застави, достатньої для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених цим Кодексом, а саме 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 134200 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 КПК України, після завершення підготовки до судового розгляду суд постановляє ухвалу про призначення кримінального провадження до судового розгляду. Судовий розгляд має бути призначений не пізніше 10 днів після постановлення ухвали про його призначення.

Враховуючи, що відсутні підстави для прийняття рішень, передбачених п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд вважає за необхідне завершити підготовче провадження, призначити кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з викликом учасників процесу.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 194, 331 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Закінчити підготовку кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, до судового розгляду.

Призначити кримінальне провадження до судового розгляду на 13 год. 20 хв. 10 серпня 2023 року у відкритому судовому засіданні у приміщенні Кременчуцького районного Полтавської області.

У судове засідання викликати учасників кримінального провадження.

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Донецька, громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме: з 01 серпня 2023 року до 29 вересня 2023 року включно.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_4 суму застави 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 134200 грн., яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА в Полтавській області, розрахунковий рахунок: UA0015950 в ДКСУ м. Київ, код ЗКПО 26304855, МФО 820172, отримувач ТУ ДСА в Полтавській області, призначення платежу запобіжний захід до спливу терміну тримання під вартою.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом строку дії ухвали.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави, має бути наданий уповноваженій службовій особі Державної установи «Полтавська установа виконання покарань (№23)».

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Державної установи «Полтавська установа виконання покарань (№23)» негайно має здійснити розпорядження про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 з-під варти та повідомити прокурора, Кременчуцький районний суд Полтавської області.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , у разі внесення застави, наступні обов`язки:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- не відлучатися за межі міста Кременчука без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну місця свого проживання або перебування;

Відповідно до вимог ст. 182 КПК України, роз`яснити обвинуваченому, що в разі не виконання покладених на нього обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду державного бюджету України.

Ухвала в частині застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Повний текст ухвали складено та оголошено 03 серпня 2023 року.

СуддяОСОБА_1