Справа № 144/1/23
Провадження №11-кп/801/468/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

Головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

захисника-адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Теплицького районного суду Вінницької області від 03.03.2023 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Лиманське Роздільнянського району Одеської області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше судимого:

- 11.05.2022 року Теплицьким районним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 185 КК України на три роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком два роки, -

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 4 ст. 185 КК України, засуджено до покарання:

- за ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт на строк 160 (сто шістдесят) годин;

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України до призначеного за цим вироком покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Теплицького районного суду від 11.05.2022 року та визначено ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 4308 (чотири тисячі триста вісім) грн 06 коп. процесуальних витрат:

- за проведення судової товарознавчої експертизи №8214-8216/22-21 від 22.12.2022 року 1132,62 грн;

- за проведення судово-трасологічної експертизи № СЕ-19/102-22/18651-ТР від 27.12.2022 року 1510,24 грн;

- за проведення судової одорологічної експертизи №СЕ-19/102-22/18748-БД від 29.12.2022 року 1665,20 грн.

Вирішено долю речових доказів.

в с т а н о в и в :

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 15.12.2022 року о 17 годині, перебуваючи біля ресторану «Золоте Руно» по вул. Чорновола в смт. Теплик Теплицької територіальної громади Гайсинського району Вінницької області, в ході сварки, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_10 , діючи умисно, усвідомлюючи явну протиправність своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, наніс йому декілька (точну кількість не встановлено) ударів кулаком правої руки в область грудної клітки та один удар правою ногою в область гомілки лівої ноги. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 , потерпілий ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді синця по боковій поверхні грудної клітки зліва, садна по передній поверхні лівої гомілки у середній третині її, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 90 від 26.12.2022 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Крім того, 15.12.2022 року, близько 18 години, ОСОБА_7 , перебуваючи у смт. Теплик Теплицької територіальної громади Гайсинського району Вінницької області по вул. Чорновола, неподалік ресторану «Золоте Руно», побачив автомобіль «Ford Transit», держномер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_10 та по раптово виниклому умислу, діючи в період дії воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указами від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 21 19-ІХ, та від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-1Х), а також від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України № 2263- IX від 22 травня 2022 року, а також від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України № 2500-ІХ від 20 серпня 2022 року), від 16 листопада 2022 Указом Президента України №8189, затвердженим Законом України № 2738-ІХ від 16 листопада 2022 року, з метою крадіжки чужого майна, підійшов до даного автомобіля, впевнившись що за його діями ніхто не спостерігає та в автомобілі нікого немає, відкрив ліві передні двері, які були не зачинені на замок, звідки з салону автомобіля таємно, умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, викрав ліхтарик «Varta» вартістю 487 гривень 202 копійок, окуляри та чохол до них, три вимикачі регулятори до пічки вартість яких встановити не можливо, згідно висновку експерта № 8214-8216/22-21 від 22.12.2022.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_7 завдав потерпілому ОСОБА_10 майнової шкоди на суму 487,20 гривень, яка в ході досудового розслідування повністю відшкодована.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України , умисне легке тілесне ушкодження та кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

У своїй апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_8 просить змінити відносно ОСОБА_9 вирок від 03.03.2023 року, вважати його засудженим за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років та звільнити відповідно до ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки. Покласти на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Вимоги мотивує тим, що судом при призначенні ОСОБА_9 покарання не враховано доповідь «Центру пробації» від 28.02.2023, яка передбачає можливість виправлення ОСОБА_9 без ізоляції від суспільства, будь яких обґрунтувань, чому при призначенні покарання не були враховані і висновки досудової доповіді суд у вироку не навів. Крім того, просить врахувати молодий вік обвинуваченого, позитивні характеристики за місцем проживання.

Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_9 та адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; міркування прокурора ОСОБА_6 ,який заперечував проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_8 - підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_9 в скоєні кримінального правопорушення, за який він засуджений, при обставинах, викладених у вироку, є обґрунтованим і підтверджується доказами, повно перевіреними в судовому засіданні, яким суд дав вірну оцінку і юридичну кваліфікацію.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б були підставами для скасування вироку - не встановлено.

Разом з тим, апеляційний суд приходить до висновку, що заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги сторони захисту.

Суд першої інстанції, призначаючи покарання ОСОБА_9 , в повній мірі не врахував наявні у справі пом`якшуючі покарання обставини та дані щодо особи обвинуваченого.

Так, відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або суворість.

Судом належним чином не враховано, що ОСОБА_9 визнав свою вину, щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, повернув викрадені ним речі володільцю. Крім того, потерпіла сторона не заявляла цивільних позовів, не наполягала на суворій мірі покарання.

В ч.2 ст.65 КК України зазначено «Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів».

Згідно з частиною 2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Виходячи з положень ст.65 КК України, а також роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди повинні суворо додержуватись вимог даної норми закону стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки: саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ національні суди застосовують практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Так, у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було отримано принципу «законності» і воно не було свавільним», та у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Разом тим, колегія суддів вважає, що призначене покарання ОСОБА_9 при встановлених обставинах справи є занадто суворим. Колегія суддів вважає, що призначення покарання засудженому у виді позбавлення волі має на меті виховний характер його досягнення не лише за рахунок збільшення терміну покарання у відповідності до санкції конкретної статті Кримінального Кодексу України, а враховуючи особливості і враховуючи те чи є підстави, в якому порядку і в яких межах повинен бути призначений підсудному певний вид покарання і конкретна його міра. Такі висновки можна зробити і з поведінки обвинуваченого після вчиненого ОСОБА_9 вину визнав, щиро розкаявся. Викрадене майно повернуто володільцю. Крім того, обвинувачений позитивно характеризується за місцем проживання, є особою молодого віку. Проживає в багатодітній сім`ї. Апеляційний суд враховує і заяву потерпілого , який претензій не має до обвинуваченого.Тобто в даному конкретному випадку суд зобов`язаний реалізувати принципи законності, справедливості, обґрунтованості, доцільності та індивідуалізації покарання, виходячи із завдань поставлених перед кримінальним законом ( ст.1 КК України).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Тобто, для переходу до іншого більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, згідно з ст. 69 КК України, необхідна наявність двох підстав: 1) наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину; 2) наявність обставин, що певним чином позитивно характеризують винного.

Як встановлено апеляційним судом, є наявність обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 - щире каяття, так як він повністю визнав свою вину та розкаявся у чиненому, і повне відшкодування завданої шкоди потерпілому. Згідно досудової доповіді щодо обвинуваченого, виправлення ОСОБА_9 можливе без ізоляції від суспільства, проте ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, ризик небезпеки для суспільства оцінюється як середній.Тому апеляційний суд вважає, що наявні підстави для призначення ОСОБА_7 реального покарання із застосуванням ст. 69 КК України, та передбаченому санкцією ч.4 ст. 185 КК України, а саме призначеного покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 2 (два) місяці позбавлення волі, що буде справедливим та законним, а також необхідним і достатнім для виправлення і перевиховання обвинуваченого, а також запобігання вчинення нових злочинів, досягне мети покарання

Відповідно до вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 413, 420 КПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_8 , - задовольнити частково.

Вирок Теплицького районного суду Вінницької області від 03.03.2023 року відносно ОСОБА_9 , - змінити в частині призначеного покарання.

Призначити ОСОБА_9 покарання

- за ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт на строк 160 (сто шістдесят) годин;

- за ч. 4 ст. 185 КК України з урахуванням ст. 69 КК України у виді 3 (трьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 3 (трьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України до призначеного за цим вироком покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Теплицького районного суду від 11.05.2022 року та визначено ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом 3 ( трьох) місяців з дня її проголошення, особою яка утримується в місцях позбавлення волі - у той же строк з дня отримання ним копії ухвали.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4