Справа № 459/1009/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/574/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2023 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження № 0001625 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 05.06.2023 року зокрема відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.3 ст.28- ч.2 ст. 317 КК України, щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави,

за участю:

прокурора - ОСОБА_8 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

встановила:

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу на ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 05.06.2023 року, якою ОСОБА_9 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 09 серпня 2023 року включно.

Визначено обвинуваченому ОСОБА_7 , відповідно до ч. 3 ст.183 КПК, заставу в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 214720,00 гривень 00 коп., яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем). Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

Роз`яснено обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Львівській області коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово прокурора та Жовківський районний суд Львівської області.

У разі внесення застави покладено на ОСОБА_7 обов`язок прибувати до суду за першим викликом; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів паспорт для виїзду за кордон та інші наявні документи, що дають право перетину державного кордону України.

Роз`яснено ОСОБА_7 , що у випадку невиконання покладених обов`язків та в подальшому розгляду питання про застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на підставі п.3 ч.4 ст. 183 КПК України, суд матиме право не визначати розмір застави.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та обрати менш тяжкий запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Вважає ухвалу необгрунтованою, безпідставною.

Апелянт покликається, що ОСОБА_7 був затриманий 12.12.2017 року це вже понад 5 років 5 місяців. Судовий розгляд затягується із за неможливості стороною обвинувачення забезпечити явку свідків, триває в судовому засіданні дослідження доказів. Ризики, які стороною обвинувачення можуть бути нівельовані іншим менш важким запобіжним заходом зокрема цілодобовим домашнім арештом. У суду першої інстанції немає жодних підстав так довго утримувати під вартою обвинуваченого. У матеріалах справи відсутні будь які докази наявності ризиків передбачених ст. 177 КПК України які б свідчили про неможливість застосування альтернативного запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою. Відтак застосування до ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не є необхідним.

Суд першої інстанції мотивував свою ухвалу тим, що запобіжний захід у виді тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості злочинів у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 , а саме у вчиненні тяжкого злочину, яким є кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 28- ч. 2 ст. 317 КК України та особливо тяжкого злочину, яким є кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 307 КК України, які мають надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками для суспільства, оскільки спрямований проти здоров`я нації, є наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Більш м`який запобіжний захід є недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України і у випадку застосування більш м`якого запобіжного заходу є розумні підстави вважати, що ОСОБА_7 буде переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та може знову вчинити злочин, оскільки серед іншого потребуватиме засобів для існування.

Клопотання обвинуваченого та його захисника про зміну запобіжного заходу на більш м' який було предметом розгляду і у його задоволені відмовлено судом першої інстанції.

Заслухавши доповідача, думку захисника - адвоката ОСОБА_6 , підтриману обвинуваченим ОСОБА_7 , про задоволення апеляційної скарги, міркування прокурора про відмову у задоволені апеляційних вимог сторони захисту та наголошення на тому, що розгляд справи по суті в суді першої інстанції уже на завершенні, підготовка до дебатів, вивчивши матеріали контрольного провадження, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Статтею 55 Конституції України гарантовано кожному право на оскарження до суду будь-яких рішень, дій чи бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Підстави та порядок застосування примусових заходів, які обмежують конституційне право людини на свободу та особисту недоторканність, зокрема у кримінальному провадженні, закріплені у Кримінальному процесуальному кодексі України.

У відповідності до ч.1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Нормами ч.2 цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно з вимогами ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, визначено ст. 422-1 КПК України.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий суд, що включає, крім іншого, право на розгляд справи. Відповідні положення Конвенції знайшли своє втілення також у ст. 55 Конституція України, згідно з якою права і свободи людини і громадянина захищає суд; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.3 ст.28 - ч.2 ст.317 КК України, тобто злочинів в сфері незаконного обігу наркотичних засобів. Максимальна міра покарання, за інкриміновані обвинуваченому злочини становить 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 повністю дотримався вимог ст.ст.177, 183, 194, КПК України, які передбачають порядок обрання та продовження підозрюваним та/або обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Із матеріалів справи вбачається, що обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні скерований до суду, розпочався і триває судовий розгляд, що не виключає, у випадку зміни ОСОБА_7 запобіжного заходу, можливості обвинуваченого переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше кримінальне правопорушення.

В судовому засіданні суду першої інстанції також було враховано тяжкість інкримінованого йому кримінальних правопорушень та дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні злочинів в сфері незаконного обігу наркотичних засобів.

На переконання колегії суддів жоден більш м`який запобіжний захід не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, а тому суд першої інстанції обґрунтовано продовжив обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Колегія суддів вважає, що прийняте судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Окрім цього, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, особлива тяжкість деяких злочинів, яка викликає негативну реакцію суспільства і соціальні наслідки, виправдовує попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу (рішення у справі "Летельє проти Франції").

З врахуванням зазначеного вище є безпідставним доводи апелянта про можливість зміни обвинуваченому запобіжного заходу та призначення запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Як в судовому засіданні суду першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст.177 КПК України. Вік та стан здоров`я обвинуваченого дозволяє застосування до нього запобіжного заходу, пов`язаного з обмеженням волі та свободи пересування.

Ураховуючи наведене вище, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржувана ухвала суду є законною й обґрунтованою, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційних вимог сторони захисту.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422-1, 424 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 05.06.2023 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: