Справа № 462/2118/23
провадження 1-кс/462/1331/23
У Х В А Л А

26 липня 2023 року Слідчий суддя Залізничного районного суду міста Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у приміщенні суду в м. Львові клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна,

В С Т А Н О В И В:

Третя особа ОСОБА_3 звернувся з клопотанням, в якому просить скасувати арешт на автомобіль марки «VOLKSWAGEN CADDY», д.н. НОМЕР_1 , червоного кольору, 2008 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 видане 16.08.2013 року на ОСОБА_3 , один ключ пультовий до вказаного автомобіля, шляхом скасування заборони власнику автомобіля чи будь-якій іншій особі користуватись вказаним автомобілем, та повернути йому на відповідальне зберігання транспортний засіб «VOLKSWAGEN CADDY», д.н. НОМЕР_1 , який належить йому на праві приватної власності, мотивуючи це тим, що він є добросовісним набувачем майна згідно з договором купівлі-продажу транспортного засобу, неповернення йому автомобіля на зберігання порушує вимоги ст.ст. 170-174 КПК України. В зв`язку з наведеним, просить клопотання задовольнити.

Слідчий суддя ухвалив розглядати клопотання без участі власника майна ОСОБА_3 , який у судове засідання не з`явився, проте подав до суду письмову заяву, в якій клопотання підтримав, просить розгляд проводити без його участі.

У судове засідання не з`явився дізнавач сектору дізнання відділу поліції №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 , однак подав до суду письмову заяву, в якій просив проводити розгляд клопотання без його участі та зазначив, що при ухваленні рішення покладається на розсуд суду.

Вивчивши матеріали клопотання, оглянувши матеріали кримінального провадження № 0000113, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

29.03.2023 року внесено відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000113 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України по факту того, що 28.03.2023 року до ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області надійшло повідомлення від головного експерта Львівського НДЕКЦ ОСОБА_5 відповідно до якого 28.03.2023 року о 15:49 год. під час проведення реєстрації ОСОБА_6 у ТСЦ №4641, що знаходиться на вул. Д. Апостола, 11, у м. Львові, автомобіля марки Фольксваген Кадді номерний знак д.н. НОМЕР_1 встановлено, що номерний майданчик з номером кузова НОМЕР_2 вварено в кузов кустарним способом по периметру.

Ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 31.03.2023 року був накладений арешт на автомобіль марки «VOLKSWAGEN CADDY», д.н. НОМЕР_1 , червоного кольору, 2008 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 видане 16.08.2013 року на ОСОБА_3 , один ключ пультовий до вказаного автомобіля та договір купівлі - продажу від 21.03.2023 року № 8243/23/1/008690, які були виявлені та вилучені під час огляду місця події 28.03.2023 року, шляхом надання заборони розпоряджання, відчуження, користування та володіння даним майном з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, а також шляхом надання заборони проводити обліково - реєстраційні операції зазначеного автомобіля.

З матеріалів кримінального провадження № 0000113 вбачається, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 автомобіль марки «VOLKSWAGEN CADDY», д.н. НОМЕР_1 , червоного кольору, 2008 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , належить на праві власності ОСОБА_7 .

Відповідно до висновку судової експертизи № СЕ-19/114-23/6100-ДД від 05.04.2023 року встановлено, що бланк свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 виготовлений поліграфічним підприємством ТОВ «Знак» Консорціуму ЄДАПС, яке здійснювало виготовлення типових бланків документів та відповідає аналогічним бланкам даного типу. Досліджуваний документ виконаний комбінованим способом -бланк документа виконаний способом плоского офсетного друку з райдужним ефектом, реквізити в документі нанесені на внутрішню сторону ламінаційної захисної плівки способом термодруку, а серійний номер бланку та реквізити поліграфічного підприємства нанесені способом лазерного гравіювання; дати відповідь на питання: «Чи має місце в представленому документі зміна первинних реквізитів, підчитса, дописка та ін.» - не виявилось можливим, оскільки на пластикових документах відсутні підпис посадової особи та печатка підрозділу, який його оформив, а також тому, що на одному ПАК ДВД-А можливо оформити документ будь-якого регіону та внести будь-які дані.

Згідно з висновком судової експертизи № СЕ-19/114-23/6102-КДТЗ від 14.04.2023 року встановлено, що номерний майданчик розмірами 860?260 мм з номером кузова НОМЕР_2 вварено по периметру в кузов кустарним способом. Встановити первинний номер кузова не представляється можливим у зв`язку з видаленням майданчика на якому він знаходився. Номер двигуна НОМЕР_4 представленого на дослідження автомобіля є первинним та змінам не піддавався.

З листа Регіонального сервісного центру МВС у Львівській області від 08.02.2020 року № 31/13-4641-149 убачається, що автомобіль марки «VOLKSWAGEN CADDY», д.н. НОМЕР_1 за обліками Генерального Секретаріату Інтерполу в розшуку не значиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України).

Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів (стаття 1 Першого протоколу до Конвенції).

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ стаття 1 Першого протоколу до Конвенції закріплює три окремі норми: 1) виражається у першому реченні першого абзацу, закладає принцип мирного володіння майном і має загальний характер; 2) викладена у другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності й обумовлює його певними критеріями; 3) закріплена у другому абзаці та визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна у загальних інтересах. Другу та третю норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, треба тлумачити у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «"East/West Alliance Limited" проти України» від 23 січня 2014 року (заява № 19336/04), § 166-168).

Критеріями сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції є те, чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі, чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті, а також, чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право.

Втручання держави у право власності повинно мати нормативну основу у національному законодавстві, яке є доступним для заінтересованих осіб, чітким, а наслідки його застосування - передбачуваними.

Якщо можливість втручання у право власності передбачена законом, Конвенція надає державам свободу розсуду щодо визначення легітимної мети такого втручання: або з метою контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів, або для забезпечення сплати податків, інших зборів або штрафів.

ЄСПЛ у своїх рішеннях наголошує на тому, що має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти шляхом ужиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності (рішення ЄСПЛ у справі «Прессос компанія Нав`єра А.О. » та інші проти Бельгії»).

Рішенням ЄСПЛ від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява № 7460/03) та рішенням ЄСПЛ від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» визначено, що втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном повинно здійснюватися з дотриманням принципу «пропорційності» (principle of proportionality) - «справедливої рівноваги (балансу)» (fair balance) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від такого втручання. Будь-яке втручання у права особи передбачає необхідність сукупності таких умов: втручання повинне здійснюватися «згідно із законом», воно повинне мати «легітимну мету» та бути «необхідним у демократичному суспільстві». Якраз «необхідність у демократичному суспільстві» і містить у собі конкуруючий приватний інтерес; зумовлюється причинами, що виправдовують втручання, які у свою чергу мають бути «відповідними і достатніми»; для такого втручання має бути «нагальна суспільна потреба», а втручання - пропорційним законній меті.

У рішеннях ЄСПЛ від 09 червня 2005 року у справі «Бакланов проти Російської Федерації» (заява № 68443/01) та від 24 березня 2005 року у справі «Фрізен проти Російської Федерації» (заява № 58254/00), Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Беручи до уваги те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № №0000113 від 29.03.2023 року на даний час триває, підозра нікому у даному проваджені не пред`явлена, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 видане 16.08.2013 року на ОСОБА_3 відповідає аналогічним бланкам даного типу, враховуючи, тривалість відкритого володіння та користування третьою особою вказаним транспортним засобом (майже 10 років), а також, те що, орган дізнання не заперечує щодо передачі вказаного автомобіля його власнику, слідчий суддя приходить до висновку, що відпала потреба в подальшому застосуванні арешту автомобіля марки «VOLKSWAGEN CADDY», д.н. НОМЕР_1 , червоного кольору, 2008 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 видане 16.08.2013 року на третю особу ОСОБА_3 , одного ключа пультового до вказаного автомобіля, накладеного ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м.Львова від 31.03.2023 року в частині володіння зазначеним майном, оскільки такий вид обтяження буде у даній конкретній справі невиправданим тягарем для власника зазначеного майна і подальше існування вказаного арешту не буде відповідати розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Разом з тим, з метою збереження речових доказів до закінчення досудового розслідування, слідчий суддя приходить до висновку, що арешт на вказане майно,в частині заборони його відчуження необхідно залишити в силі.

Керуючись ст. 174 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання задовольнити частково.

Скасувати арешт на автомобіль марки «VOLKSWAGEN CADDY», д.н. НОМЕР_1 , червоного кольору, 2008 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 видане 16.08.2013 року на ОСОБА_3 , один ключ пультовий до вказаного автомобіля, що належить ОСОБА_3 , в частині заборони володіння зазначеним майном.

Зобов`язати ОСОБА_3 надавати вищезазначене майно за першою вимогою слідчого, прокурора, суду для проведення слідчих дій.

У решті вимог клопотання відмовити.

Ухвала остаточна та в апеляційному порядку оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя:

Оригінал ухвали.