Справа № 495/2546/23
№ провадження 1-кс/495/950/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2023 року м. Білгород - Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Білгород-Дністровському клопотання власника майна ОСОБА_4 про скасування арешту майна, -

В С Т А Н О В И В:

04 травня 2023 року до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшло клопотання власника майна ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000289 від 13.03.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Виклад обставин, зазначених у клопотанні.

15.03.2022 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області накладено арешт на автомобіль марки Тоyota Avensis НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 , видане ТСЦ 5143 від 04.11.2021року, власником якого є ОСОБА_4 , 1999 року випуску, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 до проведення необхідних судових авто технічних експертиз.

В рамках досудового розслідування кримінального провадження №20000289 від 13.03.2023 проведені судово авто технічні, транспортно-трасологічні експертизи з дослідження обставин наїзду на пішохода. Постановою слідчого досудове розслідування кримінального провадження №20000289 закрито за відсутністю в діях особи складу кримінального правопорушення на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Враховуючи те, що досудове розслідування кримінального провадження на даний час закінчено, кримінальне провадження № 0000289 від 13.03.2023 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України було закрито, в цілях не порушення гарантованого права власності особи, зважаючи, що в подальшій дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна відпала потреба, заявник просив відмовити у задоволенні клопотання.

Позиції сторін.

В судове засідання представник власника майна не з`явився, надав заяву в якій просив клопотання розглядати за його відсутності та задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання не заперечував.

Мотивація суду.

Згідно зі ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до змісту ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень, установлених законом.

Зазначений принцип відображено та конкретизовано в ч.1 ст.321 Цивільного кодексу, згідно з якою право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Одним зі способів захисту права власності є гарантована в ст.391 цього кодексу можливість власника вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів, одним з яких є арешт майна у кримінальному провадженні.

Частиною 3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням. Частиною 2 ст.170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

Порядок скасування арешту майна визначений ст.174 КПК України, якою передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Дослідивши надані до суду матеріали слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000289 надано належним заявником.

Як вбачається з постанови про закриття кримінального провадження від 29.04.2023 13.03.2023 року приблизно о 18.45 годині водій автомобіля марки Тоyota Avensis НОМЕР_1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рухаючись по автодорозі Р-72 сполученням Білгород-Дністрвоський-КПП Старокозаче, по проїзній частині вулиці Кишинівська в селі Випасне, Білгород-Дністровський, Одеської області, в напрямку міста Білгород-Дністровський, на перетині вулиць Слов`янська та Кишинівська біля будинку №106 здійснив наїзд на невстановленого чоловіка, який перетинав проїзну частину вулиці Кишинівська зліва на право відносно руху автомобіля, в результаті ДТП чоловіка було доставлено до міської лікарні, де останній від отриманих травм загинув.

При врахуванні необхідності накладання арешту на авто слідчий суддя враховував, що досудове розслідування здійснювалось за фактом порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілому, у зв`язку з чим накладення арешту обґрунтовувалось проведенням всіх необхідних слідчих дій, в тому числі для проведення експертиз.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 автомобіль марки Тоyota Avensis НОМЕР_1 перебуває у власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, дослідивши постанову про закриття кримінального провадження №0000289 встановлено, що після проведення всіх необхідних слідчих дій кримінальне провадження було закрито 29.04.2023 на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Згідно ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року по справі № 727/2878/19, № 14-516цс19 Велика Палата Верховного Суду висловила позицію, що спори про звільнення майна з-під арешту, накладеного за правилами КПК України 1960 року та незнятого за цим Кодексом після закриття кримінальної справи слід розглядати за правилами цивільного судочинства. Натомість питання про скасування арешту майна, накладеного за правилами КПК України 2012 року та нескасованого після закриття слідчим кримінального провадження, має вирішувати слідчий суддя за правилами кримінального судочинства.

Розглядаючи клопотання про скасування арешту, слідчий суддя встановлює обґрунтованість (необґрунтованість) накладеного арешту та наявність (відсутність) підстав для його подальшого застосування. Представник власника майна вказує на те, що відпала необхідність у застосуванні заходу, що обумовлює межі дослідження і оцінки обставин справи слідчим суддею у цьому провадженні.

Відповідно до ст.7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Факт перебування майна під арештом тривалий час фактично позбавляє конституційного права власника на законних підставах розпоряджатися своєю власністю.

Статтею 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477- IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересам та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

У відповідності до ч. 1 ст. 100 КПК України, речовий доказ,який був наданий стороні кримінального провадження або нею був вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю крім випадків, передбачених статтями 160-166,170-174 цього Кодексу.

Порядок зберігання речових доказів регулюється відповідно до діючої «Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства та суду», затвердженої спільним Наказом № 51/401/649/471/23/125 від 27.08.2010 року.

В ході розгляду клопотання про скасування арешту майна встановлено, що потреби досудового розслідування надалі не виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, а отже в подальшому застосуванні арешту майна відсутня потреби.

Скасування арешту вказаного майна є підставою для його повернення власнику (законному володільцю) або уповноваженій ним особі.

Оцінюючи розумність і співрозмірність обмеження права власності на даній стадії досудового розслідування завданням кримінального провадження з метою запобігання порушення справедливого балансу між інтересами власника майна, гарантованими йому законом і завданням цього кримінального провадження, слідчий суддя, враховуючи висновки проведеного криміналістичного дослідження, вважає клопотання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

З урахуванням викладеного слідчий суддя дійшов висновку, що на даний час таке втручання держави не відповідає принципам пропорційності, справедливої рівноваги між інтересами суспільства і правом особи на мирне володіння своїм майном та призводить до невиправданого обмеження права власності.

З огляду на вищенаведене, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що клопотання про скасування арешту майна підлягає задоволенню.

Керуючись ст.174 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання власника майна ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000289 від 13.03.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України задовольнити.

Скасувати арешт, накладений відповідно до ухвали слідчого судді №495/2546/23, провадження 1-кс/495/567/2023 від 15.03.2023 на автомобіль марки Тоyota Avensis НОМЕР_1 , 1999 року випуску, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 , виданого ТСЦ 5143 від 04.11.2021року, належить ОСОБА_4 , котрий мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1