КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 червня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києвів режимі відеоконференцзв`язку з Державною установою «Київський слідчий ізолятор» апеляційні скарги захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_7 з доповненнями в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 15 червня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 15.06.2023 задоволено клопотання старшого детектива першого відділу детективів підрозділу детективів із захисту економіки у сфері надання фінансових послуг Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки ОСОБА_10 , погоджене прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , та продовжено підозрюваному ОСОБА_6 строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 13.08.2023 включно, але не довше строку досудового розслідування кримінального провадження №0000012 від 21.10.2022.

Визначено ОСОБА_6 заставу в розмірі 74 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 199 958 000 гривень у національній грошовій одиниці, та покладено на нього на підставі ч. 5 ст. 194 КПК

_____________________________________________________________________________________

Справа № 761/20644/23 Слідчий суддя - ОСОБА_11

Апеляційне провадження № 11-сс/824/4046/2023 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

України, у разі внесення застави, наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за їх першою вимогою; не відлучатися з населеного пункту, де проживає, без дозволу слідчого, прокурора чи суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання для слідчого у кримінальному провадженні документи, які дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Визначено строк дії покладених на підозрюваного ОСОБА_6 ухвалою слідчого судді обов`язків терміном на 2 місяці з моменту внесення застави у розмірі, визначеному судом, проте в межах строку досудового розслідування.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого, та застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді застави в розмірі 1 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 4 026 000 гривень, або будь-який інший більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, залишивши йому покладені раніше процесуальні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначав, що строк тримання під вартою ОСОБА_6 продовжено слідчим суддею за відсутності доказів обгрунтованості підозри, доказів наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та без дотримання вимог ст. 199 КПК України.

22.06.2023 надійшла апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , в якій захисник просив скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого, та застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді застави в розмірі 1 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 4 026 000 гривень, або будь-який інший більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, залишивши йому покладені раніше процесуальні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, прокурора, слідчого судді та суду, а у разі неможливості з`являтися з поважних причин, заздалегідь про це повідомляти посадовій особі чи органу, який здійснює виклик; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та засобів зв`язку; не відлучатися за межі міста Києва без дозволу слідчого, прокурора чи суду; утримуватися від спілкування з особами, що перебувають у статусі підозрюваних, свідків у межах даного кримінального провадження щодо обставин цього кримінального провадження; здати на зберігання для слідчого у кримінальному провадженні документи, які дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначав, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню у зв`язку із невідповідністю висновків слідчого судді, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

У судовому засіданні під час апеляційного розгляду 28.06.2023 від захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 надійшли доповнення до апеляційної скарги, в яких він навів вимоги, аналогічні вимогам поданої ним апеляційної скарги.

У поданих доповненнях захисник посилався на необгрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри, та зазначав, що з урахування висновків Верховного Суду щодо застосування норм права, для ст. 212 КК України обов`язковим є наявність умисних дій, спрямованих на ухилення від виконання обов`язку сплатити податок. Разом з тим, таких дій з відповідним умислом, як і жодних інших дій, ОСОБА_6 не вчинялось, а самі податкові зобов`язання були задекларовані належним чином та у належному розмірі.

У той же час, податкові зобов`язання не були своєчасно сплачені в повному обсязі через існування об`єктивних обставин, які не залежали від волі ОСОБА_6 , а частково були його управлінськими рішеннями, направленими на забезпечення роботи стратегічного підприємства з виконання мобілізаційних замовлень в умовах війни.

ПАТ «УКРТАТНАФТА» не має податкового боргу перед ДПС України, в тому числі зі сплати акцизного податку за задекларований у січні 2022 року, що виключає твердження про існування навіть теоретичного розміру завданої матеріальної шкоди.

Протягом всього 2022 року на рахунках ПАТ «Укртатнафта» перебували грошові кошти у розмірі, що перевищували зобов`язання зі сплати акцизного податку, а тому мови про існування будь-якого умислу на ухилення від сплати податків йти не може.

Таким чином, ОСОБА_6 , декларуючи перед податковими органами податкове зобов`язання, зберігаючи протягом тривалого часу на рахунках ПАТ «УКРТАТНАФТА» грошові кошти, достатні для погашення задекларованого зобов`язання, усвідомлюючи, що зазначені грошові кошти можуть бути стягнуті ДПС України, умислу на ухилення від сплати податків очевидно не мав, а діяв як один із керівників стратегічного підприємства з виконання мобілізаційних завдань в умовах воєнного стану, а саме зберігав кошти для можливості (в разі крайньої необхідності) закупівлі сировини і забезпечення роботи підприємства з виконання мобілізаційних замовлень.

Перші 6 місяців війни лише ПАТ «Укртатнафта» постачала авіаційне пальне для потреб ЗСУ. Взаємовідносини між ПАТ «Укртатнафта» та ЗСУ були документально оформлені аж у червні 2022 року, а до того відвантаження продукції здійснювалося виключно на основі листів щодо необхідності виконання підприємством мобілізаційних завдань.

Таким чином, єдиним можливим мотивом несвоєчасної сплати акцизного податку і надходження до бюджету коштів, з урахуванням усвідомлення законності такої поведінки, було сприяння Збройним Силам України у відсічі збройної агресії росії, а основною метою - зміцнення обороноздатності держави.

24.10.2022 року Полтавська торгово-промислова палата видала сертифікат № 5301-22-1224 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), яким також визнала неможливість виконання ПАТ «УКРТАТНАФТА» своїх податкових обов`язків, в тому числі, щодо подання декларації з акцизного податку внаслідок військової агресії російської федерації. На наступний робочий день, 02.11.2022 року ПАТ «Укртатнафта» сплатило 40 млн. грн. задекларованої суми за січень 2022 року та направило лист до контролюючого органу про те, що бере на себе зобов`язання щодо сплати іншої частини суми.

Після невдалої спроби ПАТ «Укртатнафта» через АТ «Банк Кредит Дніпро» сплатити усю суму податкового боргу за рахунок конвертації залишків валюти, та після призначення новим керівником ПАТ «Укртатнафта» ОСОБА_12 , ОСОБА_6 акцентував увагу на необхідності сплати залишку акцизного податку, що фактично було здійснено, відповідно до наданих документів.

Після 09.11.2022, коли ПАТ «УКРТАТНАФТА» очолив ОСОБА_13 , ПАТ «УКРТАТНАФТА» на підставі Рішення ЦМУ ДПС по роботі з великими платниками податків від 28.10.2022 не здійснює декларування, а відповідно і сплату обов`язкових платежів до державного бюджету, що підтверджується листом ПАТ «УКРТАТНАФТА» від 22.12.2022 року № 14 02-302 на адресу Енергетичної митниці України та листом № 2-9 від 07.02.2023 року на адресу Міністерства енергетики України, що на думку апелянта, спростовує версію сторони обвинувачення в частині умислу ОСОБА_6 на ухилення від сплати податків.

ПАТ "УКРТАТНАФТА" не має заборгованостей зі сплати задекларованого у січні 2022 року акцизного податку на паливо, а сплата акцизного податку за лютий 2022 року може бути задекларована і сплачена протягом 6 місяців після закінчення воєнного стану.

Крім того, апелянт зазначав, що твердження сторони обвинувачення відповідно до змісту повідомлення про нову підозру та зміну раніше повідомленої підозри від 05.05.2023, про начебто вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, є безпідставними, оскільки матеріали клопотання не містять будь-яких відомостей про те, що ОСОБА_6 заволодів нафтою «Azeri Light» у кількості 72 734 961 кг, а єдиним документом, який був долучений до матеріалів клопотання, є висновок експерта № 95/1/23 за результатами проведення комісійної судової економічної експертизи від 28.04.2023 року.

Разом з тим, експерти, проводячи вищевказане дослідження під час проведення цієї комісійної судової економічної експертизи, мали в розпорядженні лише аналітичний продукт, аналітичний продукт № 9.3/3.3.2/1487-22 від 10.03.2023 року, складений БЕБ України, і не мали жодних первинних документів фінансово-господарської діяльності ПАТ «УКРТАТНАФТА», які стосуються транспортування нафти на завод, її переміщення, облік, тощо, що свідчить про очевидну неповноту дослідження.

На переконання сторони захисту, нафта, про яку йдеться у письмовому повідомлення про підозру, зберігалась на Кременчуцькому НПЗ, в тому числі, після звільнення ОСОБА_6 з посади в.о. Першого заступника Голови Правління ПАТ «УКРТАТНАФТА», а тому твердження про заволодіння нафтою є припущеннями.

Апелянт зазначав, що потреба у переміщенні нафти «Azeri Light» вагою 72 734 961 кг до Кременчуцького НПЗ була обумовлена метою збереження важливого ресурсу у напівпідземних сховищах Кременчуцького НПЗ, які можуть бути використані в інтересах держави, а саме виготовлення палива для Збройних Сил України та інших військових формувань, особливо авіаційного палива, та в цілому для забезпечення потреб країни в паливі.

Твердження органу досудового розслідування про те, що після надходження у законний спосіб нафти у кількості 72 734 961 кг до Кременчуцького НПЗ, ОСОБА_6 нібито організував поміщення зазначеної нафти в резервуари №№ 751-756 на території Кременчуцького НПЗ, є необгрунтованим, оскільки до повноважень ОСОБА_6 , а також до його компетенції не входить визначення резервуарів, в якій має помщуватися та чи інша нафта.

Безпідставними є також висновки про те, що ОСОБА_6 заволодів нафтою сирою Azeri Light вагою 72 734 961 кг яка була перероблена на світлі нафтопродукти та відпущена поза межами бухгалтерського та податкового обліку в адресу невстановлених осіб, оскільки такі висновки спростовуються наявними у ПАТ «УКРТАТНАФТА» документами.

Крім того, апелянт посилався на недоведеність зазначених у клопотанні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та зазначав, що ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду обґрунтовується виключно тяжкістю покарання, яке ймовірно загрожує ОСОБА_6 у випадку визнання його у майбутньому винуватим. Інших факторів, які б вказували на ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, в ухвалі слідчого судді наведено не було.

ОСОБА_6 має на утриманні неповнолітню дитину 2008 року народження, та на сьогоднішній день розлучений з ОСОБА_14 , однак проживає з нею без реєстрації шлюбу, проживав та проживає на території України, має рухоме та нерухоме майно в Україні, має на утриманні батьків похилого віку, яких зобов`язаний утримувати, що свідчить про наявність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків.

До повідомлення про підозру ОСОБА_6 мав постійне місце роботи, має низку заохочень, а в перші години широкомасштабного вторгнення організував роботу стратегічного підприємства з метою допомозі Силам Оборони України у стримуванні та відсічі збройної агресії російської федерації.

Після повідомлення про підозру ОСОБА_6 не переховувався, а навпаки, вжив усіх залежних від нього заходів, з метою прибуття до правоохоронних органів для участі у процесуальних діях, отримання документів, надання пояснень тощо. ОСОБА_6 не змінював місця свого постійного проживання, не виїжджав за межі країни під жодним приводом та не вчиняв будь-яких дій, які б надавали підстави стверджувати про його неналежну процесуальну поведінку.

Ризик знищення, спотворення будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення на даний час є значно меншим, оскільки фактично сторони кримінального провадження визнають факт несплати задекларованого і узгодженого податкового зобов`язання за січень 2022 році, що підтверджується відповідною податковою декларацією, яке на сьогоднішній день повністю погашено. Також, не оспорюються сторонами факт недекларування податкового зобов`язання за лютий 2022 року, що підтверджується відомостями ДПС України

Таким чином, сторона захисту та сторона обвинувачення для доведення переконливості своїх правових позиції надає та посилається на однакові документи, надаючи ним лише різну правову оцінку. Інші документи, які можуть мати значення для досудового розслідування перебувають виключно у розпорядженні органів державної податкової служби. Підозрюваний до них доступу не має, що також зменшує ризик знищення будь-яких документів.

Під час розгляду клопотання не було доведено переконливого обґрунтування доводів сторони обвинувачення про наявність у ОСОБА_6 наміру перешкоджати досудовому розслідуванню через вплив на свідків та підозрювану у цьому кримінальному провадженні. Зазначені особи, окрім самого факту створення реєстру платежів, посади, посадових обов`язків свідків, не повідомляли інформації, яка б свідчила про вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, немає об`єкта теоретичного протиправного впливу з боку підозрюваного на свідків, з метою зміни показань, оскільки зазначені обставини не оспорюються стороною захисту, та не входять в предмет доказування.

Слідчим суддею не було досліджено та не наведено відповідних мотивів, чому більш м`які запобіжні заходи, зокрема особисте зобов`язання, особиста порука та домашній арешт не можуть бути застосовані до підозрюваного ОСОБА_6 .

На переконання захисника, за відсутності матеріальної шкоди державному бюджету, за відсутності потерпілого та відсутності цивільного позову, застава у розмірі 4 026 000, 00 грн., яка перевищує розмір максимального покарання, передбаченого ч. 3 ст. 212 України, більше ніж в 9 разів, є більш ніж достатнім стримуючим фактором для особи, з метою унеможливлення втрати ним цієї суми грошових коштів, у разі неналежного виконання процесуальних обов`язків.

Зазначений розмір застави на сьогоднішній день майже в повному обсязі внесений на відповідні рахунки, що вказує на намір особи виконувати процесуальні обов`язки, а не уникати слідства та/або суду, вчиняти будь-які дії, які можуть зашкодити виконанню завдань кримінального провадження.

Внесений розмір застави є максимально можливим, виходячи з наявних у ОСОБА_6 грошових коштів, з урахуванням неможливості розпоряджатися своїм майном з метою його продажу та внесення отриманих від такого продажу грошових коштів для внесення застави.

Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, станом за останні 6 років, підозрюваний ОСОБА_6 отримував наступні доходи: у 2017 році отримав дохід на загальну суму 1 205 233,85 грн; у 2018 році отримано дохід на загальну суму 3 824 605,37 грн.; у 2019 році - 4 214 997,39 грн.; у 2020 році - 6 177 927,63 грн., у 2021 році - 9 489 519,09 грн.; у 2022 році - 11 151 531,54 грн. Після грудня 2022 року, ОСОБА_6 джерел доходів не має.

Також, апелянт зазначав, що слідчим суддею не досліджувалось питання наявності обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Так, у змісті клопотання наводився перелік з 13 процесуальних дій проведення або завершення яких потребує додаткового часу для завершення досудового розслідування. Однак, на переконання захисника, зазначені у клопотанні обставини є недоведеними.

Захисник зазначав, що у сторони обвинувачення було більш ніж достатньо часу для проведення зазначених в клопотанні процесуальних дій, які не були проведенні групою детективів та прокурорів протягом строку дії попередньої ухвали, що не може бути підставлю подальшого продовження строку тримання під вартою, з урахуванням того, що зазначені процесуальні дії можуть бути проведені не лише протягом дня, а протягом декількох годин.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 , його захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , які підтримали апеляційні скарги з доповненнями з наведених у них підстав, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційних скарг з доповненнями, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційних скарг з доповненнями, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги з доповненнями підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, Головним підрозділом детективів Бюро економічної безпеки України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0000012 від 21.10.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 200, ч. 2 ст. 205-1, ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України, а також за підозрою ОСОБА_6 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212 та ч. 5 ст. 191 КК України, ОСОБА_15 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 212 КК України, ОСОБА_16 і ОСОБА_17 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 200, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України. Крім цього, у межах досудового розслідування зазначеного провадження складено повідомлення про підозру ОСОБА_18 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 200, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України.

Як убачається із даних клопотання, органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 , будучи службовою особою ПАТ «УКРТАТНАФТА», перебуваючи на посаді виконувача обов`язків Першого заступника Голови Правління ПАТ «УКРТАТНАФТА», будучи наділеним правами та обов`язками Голови Правління зазначеного підприємства у зв`язку з відсутністю останнього на робочому місці, у період з 21.02.2022 по 02.03.2022 у невстановленому слідством місці, діючи всупереч вимогам чинного законодавства, вступив у злочинну змову з ОСОБА_15 щодо невнесення на погодження Голови Правління або його Першого Заступника відповідних платіжних доручень з метою забезпечення повного та своєчасного перерахування податків і зборів, зокрема щодо сплати акцизного податку у сумі 605 923 270,18 грн., а також неподання службових записок до фінансового відділу фінансово-економічного управління ПАТ «УКРТАТНАФТА» для формування в реєстрі платежів відомостей щодо необхідності сплати залишку акцизного податку в сумі 605 923 270,18 грн., достовірно знаючи про наявність достатньої для сплати податкових зобов`язань за січень 2022 року кількості кошів на рахунках ПАТ «УКРТАТНАФТА», не забезпечив перерахування коштів зазначеного підприємства до бюджету, тим самим умисно ухилився від сплати акцизного податку, що призвело до фактичного ненадходження до державного бюджету коштів в особливо великих розмірах.

Крім того, встановлено, що ОСОБА_6 , діючи всупереч вимогам податкового законодавства, розуміючи злочинність своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді ненадходження коштів до державного бюджету, перебуваючи за місцем здійснення господарської діяльності ПАТ «УКРТАТНАФТА» за адресою: Полтавська область, місто Кременчук, вулиця Свіштовська, 3, 21.03.2022 відмовився засвідчити своїм підписом декларацію з акцизного податку за лютий 2022 року з додатками та організувати її подачу до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, у зв`язку з чим повернув головному бухгалтеру ПАТ «УКРТАТНАФТА» ОСОБА_15 зазначену декларацію без її засвідчення власним підписом, що у свою чергу мало наслідком умисне ухилення від сплати податків до державного бюджету.

Також, як зазначено органом досудового розслідування, ОСОБА_19 своїми злочинними діями, які виразилися у заволодінні нафтою сирою «Azeri Light» вагою 72 734 961 кг шляхом незаконного переміщення з митних складів за допомогою мережі магістральних нафтопроводів AT «УКРТРАНСНАФТА» на території Кременчуцького нафтопереробного заводу, подальшої переробки для отримання світлих нафтопродуктів та відпуску їх поза межами бухгалтерського та податкового обліку в адресу невстановлених осіб, виконувач обов`язків першого заступника Голови Правління ПАТ «УКРТАТНАФТА» ОСОБА_6 завдав збитків на загальну суму 2 035 340 210,93 грн.

Як убачається із даних клопотання детектива, 25.01.2023 ОСОБА_6 повідомлено про підозру в умисному ухиленні від сплати податків, що входять в систему оподаткування, введених в установленому законом порядку, вчиненому службовою особою підприємства, за попередньою змовою групою осіб, що призвело до фактичного ненадходження до державного бюджету коштів в особливо великих розмірах, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 3 ст. 212 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 27.01.2023 щодо ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді заставі у розмірі 74 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 199 958 000 грн.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23.02.2023 щодо ОСОБА_6 змінено запобіжний захід із застави на тримання під вартою строком на 31 добу до 25.03.2023 включно, із можливістю внесення застави строком в сумі 199 958 000 грн.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 22.03.2023 ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави строком до 25.04.2023 включно із визначенням застави в розмірі 199 958 000 грн.

23.03.2023 ОСОБА_6 вручено повідомлення про нову та зміну раніше повідомленої підозри в умисному ухиленні від сплати податків, що входять в систему оподаткування, введених в установленому законом порядку, вчиненому службовою особою підприємства, що призвело до фактичного ненадходження до державного бюджету коштів в особливо великих розмірах, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 3 ст. 212 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21.04.2023 ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави строком до 19.06.2023 включно із визначенням застави в розмірі 199 958 000 грн.

05.05.2023 ОСОБА_6 вручено повідомлення про нову підозру та зміну раніше повідомленої підозри в умисному ухиленні від сплати податків, що входять в систему оподаткування, введених в установленому законом порядку, вчиненому службовою особою підприємства, за попередньою змовою групою осіб, що призвело до фактичного ненадходження до державного бюджету коштів в особливо великих розмірах, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. З3 ст. 212 КК України, та у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненим за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, в особливо великих розмірах, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 5 ст. 191 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 15.06.2023 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000012 продовжено до семи місяців.

14.06.2023 старший детектив першого відділу детективів підрозділу детективів із захисту економіки у сфері надання фінансових послуг Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки ОСОБА_10 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва із клопотанням, погодженим прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , в якому просив продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 в межах строку досудового розслідування кримінального провадження із визначенням застави в сумі 199 958 000 гривень.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 15.06.2023 задоволено клопотання детектива, та продовжено підозрюваному ОСОБА_6 строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 13.08.2023 включно, але не довше строку досудового розслідування кримінального провадження №0000012 від 21.10.2022, із визначенням застави в розмірі 74 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 199 958 000 гривень у національній грошовій одиниці, та покладенням на нього обов`язків, передбачених на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі внесення застави, терміном на 2 місяці з моменту внесення застави у розмірі, визначеному судом, проте в межах строку досудового розслідування.

З таким висновком колегія суддів погоджується частково, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Продовжуючи щодо підозрюваного ОСОБА_6 строк тримання під вартою, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212 та ч. 5 ст. 191 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_6 із інкримінованим йому кримінальними правопорушеннями підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, сукупність яких дає підстави вважати, що причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212 та ч. 5 ст. 191 КК України, є обґрунтованою.

Слідчим суддею досліджено доводи клопотання детектива щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про тримання ОСОБА_6 під вартою та встановлено, що необхідно провести ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій, зокрема провести судові економічні експертизи, провести аналітичне дослідження, встановити додаткових свідків з числа співробітників ПАТ "УКРТАТНАФТА", та виконати ряд інших слідчих (розшукових) та процесуальних дій, без проведення яких закінчення досудового розслідування є неможливим.

Перевіряючи доводи клопотання детектива на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про продовження їх існування, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, а також з огляду на характер та наслідки кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він підозрюється.

Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження відомості і обставини, на які посилається детектив у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні, сховати, знищити або спотворити речі та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, в сукупності із вищезазначеними обставинами, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного, його вік та стан здоров`я, майновий та сімейний стан, репутацію, спосіб життя, відсутність даних про наявність судимостей, та дійшов обґрунтованого висновку про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні слідчого.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_6 виняткового запобіжного заходу, оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які не зменшилися з часу застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти таким ризикам.

Даних, які б унеможливлювали подальше тримання ОСОБА_6 під вартою, матеріали судового провадження не містять та колегією суддів не встановлено.

На переконання колегії суддів, таке обмеження права ОСОБА_6 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 . Підстав вважати його завідомо непомірним для підозрюваного колегія суддів не вбачає.

Наявність обставин, які б давали підстави вважати про достатність застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 , ніж тримання під вартою, колегією суддів не встановлено під час перегляду оскаржуваної ухвали.

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю кримінальних правопорушень та їх наслідками, є обґрунтованим, та підстав для застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді застави, або іншого, більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає.

Разом з тим, колегією суддів встановлено, що прийнявши обґрунтоване рішення про продовження підозрюваному ОСОБА_6 строку тримання під вартою, слідчий суддя належним чином не врахував вимоги ч. 4 ст. 182, ч. 3 ст. 183 КПК Українипри визначенні йому застави в розмірі 4 086 000 гривень, та не обгрунтував необхідність визначення застави саме в такому розмірі.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину визначається у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні. Розмір застави повинен визначатися виходячи з особи обвинуваченого, його майнового стану і його відносин з особами, які надають забезпечення, іншими словами, враховувати той факт, чи буде втрата забезпечення чи дії проти поручителів у випадку неявки обвинуваченого в суд достатнім стримуючим фактором для обвинуваченого, щоб не здійснити втечу.

Разом з цим, при визначенні розміру застави слід не допускати встановлення такого її розміру, що є завідомо непомірним для особи та призводить до неможливості виконання застави. З одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів не погоджується з висновками слідчого судді щодо залишення без змін раніше визначеної ОСОБА_6 застави у виді 74 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 199 958 000 гривень, та вважає такий розмір необгрунтованим та занадто непомірним.

Враховуючи обставини інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень, дані про його особу, репутацію, майновий та сімейний стан, інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, відомості про розмір збитків, заподіяння яких, згідно даних повідомлення про підозру, інкриміновано ОСОБА_6 , а також відсутність у клопотанні детектива належного обґрунтування необхідності продовження застосування застави в розмірі 199 958 000 гривень, колегія суддів приходить до висновку про необхідність визначення ОСОБА_6 застави у розмірі 55 887 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 150 000 708 гривень у національній грошовій одиниці.

На переконання колегії суддів, такий розмір застави буде співмірним з існуючими в кримінальному провадженні ризиками та в разі її внесення зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання ним обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

При цьому, колегія суддів не убачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисників в частині визначення підозрюваному застави у розмірі 4 026 000 гривень у національній грошовій одиниці, оскільки, на переконання колегії суддів, в разі визначення підозрюваному зазначеного розміру застави, такий запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання ним обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Доводи апеляційних скарги про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри колегія суддів вважає безпідставними, оскільки слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212 та ч. 5 ст. 191 КК України.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на вищенаведені дані, у слідчого судді наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

При цьому, слід зазначити, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, у тому числі наявності або відсутності умислу в діях особи, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження. З урахуванням наведеного, доводи апеляційних скарг щодо відсутності події та складу інкримінованих ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, колегія суддів вважає передчасними.

Крім того, дослідження та оцінка доказів у кримінальному провадженні відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування, а тому посилання апелянтів на те, що наявні у матеріалах провадження докази є неналежними та недопустимими, та не підтверджують викладені у клопотанні фактичні обставини інкримінованого кримінальних правопорушень, не є підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Доводи захисника ОСОБА_7 про недоведеність органом досудового розслідування наявності обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали, спростовуються змістом клопотання детектива, яке містить детальний виклад переліку таких обставин, зокрема необхідність проведення ряду слідчих (розшукових) та процесуальних дій: призначити та провести судові економічні експертизи, провести аналітичне дослідження, встановити додаткових свідків з числа співробітників ПАТ "УКРТАТНАФТА", тощо.

При цьому, посилання апелянта на необгрунтованість наведених детективом обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали, не є підставою для скасування ухвали слідчого судді у даному випадку.

Положення чинного КПК України передбачають необхідність викладу у клопотанні обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали під час звернення до слідчого судді із клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу щодо особи, проте не містять вимог про необхідність надання органом досудового розслідування відомостей на обгрунтування підстав та доцільності проведення тих чи інших слідчих (розшукових) або вчинення процесуальних дій у ході подальшого досудового розслідування.

Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 36, ч. 5 ст. 40 КПК України, прокурор, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Посилання захисників в апеляційних скаргах на те, що органом досудового розслідування не доведено продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також не оцінено відомості про особу підозрюваного, є безпідставними, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

В контексті Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Встановлені органом досудового розслідування конкретні обставини інкримінованих ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, розмір збитків, у заподіянні яких він підозрюється, тяжкість покарання у випадку визнання його винуватим у їх вчиненні, дані про особу підозрюваного у їх сукупності, свідчать про обгрунтованість ризику зміни місця проживання ОСОБА_6 його переховування від органу досудового розслідування та/або суду.

При цьому, посилання сторони захисту в апеляційних скаргах на те, що ОСОБА_6 не виявляв наміру переховуватись від органу досудового розслідування або суду та належним чином виконував покладені на нього обов`язки, не впливав на свідків, не спростовують правильність висновків слідчого судді про наявність у підозрюваного можливості в подальшому вчиняти такі дії, та не забезпечують впевненості у подальшій належній процесуальній поведінці підозрюваного, у випадку застосування щодо нього запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_6 має міцні соціальні зв`язки, перебуває в цивільному шлюбі, має на утриманні неповнолітню дитину та батьків, має постійне місце проживання та реєстрації, раніше не судимий, а також посилання на незадовільний стан здоров`я підозрюваного, були враховані слідчим суддею під час застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, проте не свідчать про зменшення ступеню існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, апелянтами не надано доказів на підтвердження неможливості утримання під вартою ОСОБА_6 у зв`язку із станом його здоров`я.

Інші доводи апеляційних скарг не спростовують правильність висновків щодо наявності підстав для продовження відносно ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

За таких обставин у їх сукупності, виходячи з положень п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про часткове задоволення клопотання детектива, продовження щодо підозрюваного ОСОБА_6 строку тримання під вартою у межах досудового розслідування строком до 13.08.2021, з одночасним визначенням застави в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 183 КПК України, у розмірі 55 887 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 150 000 708 гривень у національній грошовій одиниці та з покладенням на підозрюваного ОСОБА_6 , у разі внесення застави, обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182, 183, 199, 376, 403, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_9 та ОСОБА_7 з доповненнями в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 15 червня 2023 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якоюклопотання старшого детектива першого відділу детективів підрозділу детективів із захисту економіки у сфері надання фінансових послуг Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки ОСОБА_10 , погоджене прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , задовольнити частково.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою у межах строку досудового розслідування кримінального провадження до 13 серпня 2023 року.

Визначити ОСОБА_6 заставу в розмірі 55 887 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 150 000 708 гривень у національній грошовій одиниці.

Застава може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на розрахунковий рахунок Київського апеляційного суду (м. Київ, вул. Солом`янська, 2-а, код ЄДРПОУ суду 42258617, банк ГУ ДКС України в місті Києві, код банку - 820172, номер рахунку за стандартом IBAN: UA1082186)

У разі внесення застави у визначеному судом розмірі, вважати, що до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді застави.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за їх першою вимогою;

- не відлучатися з населеного пункту, де проживає, без дозволу слідчого, прокурора чи суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання для слідчого у кримінальному провадженні документи, які дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, обчислювати з дня внесення застави до 13 серпня 2023 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3