ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 646/1170/22 Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-сс/818/610/23 Доповідач: ОСОБА_2

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2023 року м. Харків

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

- головуючого судді ОСОБА_2 ,

- суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

- секретаря ОСОБА_5 ,

- представника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляцією представника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 31.01.2023,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою слідчого судді задоволено клопотання прокурора Слобідської окружної прокуратури м. Харкова Харківської області ОСОБА_8 про арешт майна в межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000863 від 01.10.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Накладено арешт на майно вилучене 01.12.2022 в ході слідчої дії надання тимчасового доступу до речей і документів, які перебували на території ДП «Державна кримінально-виконавча служба України (№18)», за адресою: м. Харків, вул. Рубанівська, 4, власником якого є ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування усіма особами, із подальшим зберіганням майна, відповідно до «Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду», затвердженої наказом № 51/401/649/471/23/125 від 27.08.2010 та відповідно до Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 р. № 1104..

Як зазначено в ухвалі слідчого судді, прокурор Слобідської окружної прокуратури м. Харкова Харківської області ОСОБА_8 звернувся до суду з клопотанням в межах матеріалів кримінального провадженняза №0000863 від 01.10.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України про арешт майна.

В обґрунтування клопотання зазначив, що у провадженні СВ ВП №3 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 перебуває кримінальне провадження за №0000863 від 01.10.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185КК України.

Задовольняючи клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, слідчий суддя послався на те, що вказане майно є речовим доказом та з метою його належного збереження, а також збереження слідів злочину,.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді, представник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 31.01.2023 та передати на відповідальне зберігання арештоване майно власнику ОСОБА_7 , попередивши про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 388 КК України, за незаконні дії щодо майна. Визначити місце зберігання арештованого майна за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ухвала слідчого судді не відповідає фактичним обставинам справи та вимогам КПК України як і клопотання слідчого про арешт майна.

Повідомлений належним чином про час та місце розгляду апеляції прокурор до суду апеляційної інстанції не прибув.

За наведених вище обставин враховуючи стислі строки регламентовані ч. 2 ст. 422 КПК України судова колегія вважає можливим розглянути апеляцію по суті, без участі прокурора, належним чином повідомленого про час та місце проведення апеляційного розгляду, так як в силу вимог ч. 4 ст. 405 КПК України дані обставини не є перепоною для апеляційного розгляду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, представника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 , яка просила задовольнити апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів судового провадження вбачається, що проводиться досудове слідство по кримінальному провадженні №0000863 від 01.10.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185КК України.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Також з клопотання прокурора про арешт майна, по суті, вбачається, що арештоване майно є предметом злочину, і відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України і має доказове значення у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст.98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом є речовими доказами по справі. Якщо документи містять зазначені вище ознаки, вони теж є речовими доказами.

Задовольнивши клопотання слідчий суддя прийшов до висновку, що прокурор довів достатність підстав вважати, що вилучене майно є речовим доказом, має значення для забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до вимог ст.ст.214, 223 КПК України після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукові) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів.

Згідно зі ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, окрім іншого, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених п.1 ч.2 ст.170 КПК України). Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

З матеріалів судового провадження вбачається, що є достатні підстави вважати, що майно вказане в клопотанні відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 та ч.2 ст.167 КПК України.

Колегія суддів частково погоджується з висновками слідчого судді про необхідність накладення арешту на майно вилучене 01.12.2022 в ході слідчої дії надання тимчасового доступу до речей і документів, які перебували на території Державного підприємства «Державна кримінально-виконавча служба України (№18)», за адресою: м. Харків, вул. Рубанівська, 4, а саме: ектрудерна машина для виробництва стикових плівок, модель «ULD GF-H45D», виробник «JANDIS INDUSTRIAL CO., LTD», країна виробництва Taiwan, рік виробництва 2015-3, яка являє собою комплексну конструкцію, виповнену із наступних елементів: 1) металевий короб із проводами; 2) приставне обладнання; 3) екструдерна конструкція, оскільки у відношенні цього майна є достатні підстави вважати, що воно є предметом кримінального правопорушення, є необхідність його збереження, а незастосування арешту може призвести до відчуження вказаного майна.

Згідно зі ч.4 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не погоджується з висновком слідчого судді щодо способу забезпечення кримінального провадження визначення місця зберігання на майно вилучене 01.12.2022 в ході слідчої дії надання тимчасового доступу до речей і документів, які перебували на території Державного підприємства «Державна кримінально-виконавча служба України (№18)», за адресою: м. Харків, вул. Рубанівська, 4, яке належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та вважає, що вказаний спосіб забезпечення кримінального провадження є неналежним, оскільки в значній мірі обмежує законні права та інтереси власника майна.

Судові матеріали не містять даних, що теперішній власник майна, ОСОБА_7 має статус підозрюваної в кримінальному провадженні №0000863 від 01.10.2022.

Вказане майно є досить габаритним і потребує спеціальних знань щодо його функціонування та технічних характеристик, а тому за відсутності належних умов та обслуговування устаткування може покласти надмірний тягар на власника майна з приводу його відновлення.

Слідчий суддя наклав арешт на майно без врахування вимог п. 5, 6 ч. 2, п. 4, 5 ч. 5 ст. 173 КПК України по суті обмеживши право ОСОБА_7 володіти ним.

Європейський суд з прав людини, неодноразово підкреслював, що в разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь та на рішення ЄСПЛ у справі «Новоселецький проти України» (Заява №47148/99, рішення від 22.02.2005, остаточне рішення від 22.05.2005) Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар .

Відповідно до пунктів 69,73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції" (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Згідно зі ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Доводи апеляційної скарги є частково обґрунтованими, а тому ухвала слідчого судді підлягає скасуванню на підставі вимог п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України та ч. 1 ст. 412 КПК України.

За наслідками апеляційного розгляду судова колегія має повноваження скасувати ухвалу слідчого судді і постановити нову ухвалу по справі відповідно до вимог ч. 3 ст. 407 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 31.01.2023 в частині місця зберігання арештованого майна.

В іншій частині ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєнні кримінального правопорушення, а також питання належності, допустимості, достовірності доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст.392, 404, 405, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 31.01.2023щодо накладення арешту на майно по кримінальному провадженню № 0000863 скасувати в частині місця зберігання вилученого майна.

Майно, вилучене 01.12.2022 в ході слідчої дії надання тимчасового доступу до речей і документів, які перебували на території ДП «Державна кримінально-виконавча служба України (№18)», за адресою: м. Харків, вул. Рубанівська, 4, передати ОСОБА_7 , на відповідальне зберігання за адресою: АДРЕСА_1 .

Попередити власника майна про кримінальну відповідальність за ст.388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.

В іншій частині ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на слідчого та прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді