Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/566/23 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.08.2023 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем - ОСОБА_5 ,

за участі прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 липня 2023 року, про продовження йому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження №0002045 від 06 листопада 2018 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.126, ч.1 ст. 162, п.4 ч.2 ст.115, ч. 1 ст. 125 КК України.

В судовому засіданні, яке відбулось 27 липня 2023 року, суд за клопотанням прокурора продовжив обвинуваченому ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме: з 13.00 години 27 липня 2023 року до 13.00 години 24 вересня 2023 року.

В обґрунтування прийнятого рішення, суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, які класифікуються як невеликої тяжкості та особливо тяжкий злочини, з мірою покарання до 15 років позбавлення волі або довічного позбавлення волі, не одружений, не працює, за місцем реєстрації не проживає, а відтак, відсутні міцні соціальні зв`язки, а тому з метою ухилення від кримінальної відповідальності, обвинувачений може переховуватися від суду, перешкоджаючи тим самим кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілу і свідків, які наразі не допитані даним складом суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а відтак, тримання ОСОБА_7 під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу,.

Не погоджуючись з вказаним рішенням районного суду, в апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу районного суду про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо нього та застосувати більш м`який запобіжний захід, посилаючись на недоведеність прокурором існуючих ризиків, визначених ст.177 КПК України та наявність у нього місця проживання.

Крім того, звертає увагу на строк його перебування під вартою, та те, що більше 4 років судом першої інстанції затягується розгляд справи без доказів його вини.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив задовольнити її вимоги та скасувати запобіжний захід у виді тримання під вартою, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали надані міськрайонним судом, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Згідно положень ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 331 КПК України суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 цього Кодексу, на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Так, перевіркою доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів апеляційного суду встановила, що судом першої інстанції дотримані зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому.

На переконання апеляційного суду, судом першої інстанції належним чином враховано конкретні обставини даного кримінального провадження, а саме те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні умисних кримінальних правопорушень, які класифікуються як невеликої тяжкості та особливо тяжкий злочин, їх суспільну небезпечність. Також, судом першої інстанції враховані ризики передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, тобто можливість переховування обвинуваченим від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, можливість незаконного впливу на потерпілого та свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що обставини, на які посилається прокурор в обґрунтування доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, дають достатні підстави вважати, що і на даний час продовжують існувати ризики того, що обвинувачений може перешкоджати судовому провадженню, переховуватися від суду з метою уникнути можливої кримінальної відповідальності, вчинити інший злочин, незаконно впливати на свідків та потерпілих.

Водночас обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою минула, судовою колегією, не встановлено, а ризики, визначені ухвалами суду про обрання та продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу, не відпали та не зменшились.

Також судом першої інстанції належним чином враховані обставини, передбачені ст.178 КПК України та інші визначені кримінальним процесуальним законом підстави для продовження обвинуваченому такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, зокрема враховано те, що ОСОБА_7 не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, за місцем реєстрації не проживає, тож не має міцних соціальних зв`язків.

Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому злочинів, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого. При цьому суд першої інстанції дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Між тим, колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо відсутності доказів його вини, оскільки на даній стадії кримінального провадження суд апеляційної інстанції не уповноважений досліджувати обставини вчинення кримінального правопорушення, перевіряти належність і допустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, а тому посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі щодо не підтвердження під час судового розгляду його винуватості у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень - не можуть бути предметом даного апеляційного розгляду.

Беручи до уваги ту обставину, що дане кримінальне провадження в суді першої інстанції не завершено до спливу продовженого строку, підстави для скасування оскаржуваної ухвали з тих підстав, на які посилається в своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , апеляційний суд не вбачає, оскільки вказані обставини, жодним чином не зменшують тих ризиків, які встановив суд першої інстанції та не можуть слугувати підставою для застосування судом до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , а тому ухвалу суду першої інстанції залишає без зміни.

Керуючись статтями 177, 178, 376, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 липня 2023 року, про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4