Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/1872/23
У Х В А Л А

02.05.2023 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого судді Кашуба А.В., при секретарі Чернянчук К.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Виноградів заяву про відвід судді Виноградівського районного суду Закарпатської області Леньо Володимира Васильовича з розгляду обвинувального ату у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000063 від 26.02.2023 року відносно ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

В С Т А Н О В И В:

До Виноградівського районного суду Закарпатської області надійшов обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим у вказаному кримінальному провадженні визначено суддю Леньо В.В.

Обвинувачений ОСОБА_1 заявив судді Леньо В.В. відвід, який мотивовано наступним.

На розгляді у Виноградівському районному суді знаходиться цивільна справа №299/2231/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (потерпілої у кримінальному провадженні) про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання спільною власності та визнання особистою власністю.

Згідно автоматизованого розподілу дану цивільну справу за №299/2231/23 передано на розгляд судді Леньо В.В., як передано було на розгляд подану заяву про забезпечення позову.

У даній справу суддею Леньо В.В. було винесено два процесуальні рішення, а саме ухвалу про відкриття провадження від 07.04.2023 року та ухвалу про забезпечення позову.

До матеріалів позовної заяви у цивільній справі були приєднані показання потерпілої ОСОБА_3 (протокол додаткового допиту), дані у кримінальному провадженні, яке буде розглядатись. Так само до позовної заяви було приєднано і витяг з ЄРДР.

Тобто суддя Леньо В.В. при вирішенні питання про відкриття цивільної справи досліджував окремі документи, які мають відношення до даної кримінальної справи (з матеріалів досудового розслідування).

Вважає, що у зв`язку з даними обставинами може бути порушений принцип безпосередності дослідження доказів судом, так як дані обидві справи тісно переплітаються як обставинами так і доказами, тому розглядати одночасно і кримінальну №299/1872/23 і цивільну №299/2231/23 суддя Леньо В.В. не може.

Згідно з положеннями ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Суд, який розглядає справу має бути «безстороннім» і «незалежним» за ст. 6 ч. 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і засад адміністративного судочинства. Розглядаючи питання безсторонності з двох точок зору, Європейський Суд з прав людини у справі Лавентс проти Латвії (Lavents с. Lettonie) зазначив, що по-перше, йдеться про суб`єктивний підхід, для того щоб спробувати визначити переконання та особисту поведінку конкретного судді у конкретній обстановці. Зокрема, суд не повинен суб`єктивно виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання; особиста безсторонність судді не ставиться під сумнів, аж доки не буде доведено протилежне. По-друге, слід застосувати об`єктивний підхід, метою якого є пересвідчитися, чи надає суд необхідні гарантії, щоб зайняти з цього приводу можливість будь-якого правомірного сумніву; крім того, поняття незалежності та об`єктивної безсторонності тісно пов`язані між собою (див., серед інших, рішення у справах «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar с. Royaume-Uni) і «Томанн проти Швейцарии» (Thomann с. Suisse) від 10 червня 1996 року, Recueil 1996-111, с. 792 та 895, відповідно, п. 30, а також «Екедемі Трейдинг ЛТД.» та інші проти Греції» (Academy Trading Ltd. Et autres c. Grece) від 04 квітня 2000 року, № 30342/96, п. 43, і «Дактарас проти Литви» (Daktaras с. Lituanie) від 11 січня 2000 року, № 42095/98, п. 30, неопубліковані). Вимога «безсторонності», згідно з прецедентною судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Білуха проти України», «Салов проти України», «Мироненко проти України», «Фельдман проти України») характеризується двома критеріями: перший полягає у намаганні визначити особисте переконання судді у конкретній справі, а другий - у з`ясуванні того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу у сторін.

Відповідно до прецедентної практики Європейського Суду з прав людини об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається; суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім. При зовнішній демонстрації судом незалежності та безсторонності можуть виникнути щодо цього сумніви. Тому важливою є та довіра, яку суди в демократичному суспільстві повинні викликати у громадськості (див.: Hauschildt v. Denmark judgment of 24 May 1989, Series A, No. 154, р. 48).

У зв`язку з цим просить відвести суддю Леньо В.В. з розгляду кримінального провадження № 0000063 відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.125 КК України.

Учасники процесу у судове засідання не з`явилися, їх неявка не перешкоджає розгляду клопотання.

ОСОБА_1 подав до суду заяву про розгляд без його участі. У поданій заяві просив приєднати до матеріалів справи по відводу копію витягу з ЄРДР від 26.02.2023 року, протоколи допиту від 01.03.2023 року і додаткового допиту потерпілої від 21.03.2023 року ОСОБА_2 на 8 арк. Вказав, що дані документи були подані з позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , тому булим вже оцінені суддею Леньо В.В. при вирішенні питання про відкриття провадження у цивільній справі №299/2231/23.

Дослідивши викладені у заяві про відвід доводи, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Положеннями ст. 75 КПК України визначено підстави відводу щодо слідчого судді, судді або присяжного у кримінальному провадженні.

Статтею 75 КПК України передбачено, що однією з підстав коли суддя не може брати участь у кримінальному провадженні є наявність інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

За змістом ч. 1 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених ст.ст. 75, 76 КПК України, суддя, слідчий суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

У своїй судовій практиці Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права в Україні, неодноразово звертав увагу на дотримання правил неупередженості (безсторонності) судами, як складової права на справедливий судовий розгляд, визначеного ст. 6 Європейської конвенції з прав людини.

Так, у справі «Пєрсак проти Бельгії» від 01.10.1982 р. Європейський суд уточнив зміст поняття «неупереджений суд», зазначивши, що для того, щоб суди могли вселяти громадськості необхідну довіру, слід враховувати також і питання їх внутрішньої організації. Правова позиція Суду по цій справі полягає в тому, що суб`єктивний підхід до неупередженості відображає особисті переконання цього судді у конкретній справі, об`єктивний визначає, чи мали місце достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Презумпція особистої неупередженості діє до тих пір, поки не доведено інше. Будь-який суддя, відносно неупередженості якого є законні сумніви, повинен вийти зі складу суду, який розглядає справу. Інакше підривається довіра, якою у демократичному суспільстві мають користуватися суди.

Суд погоджується з доводами щодо відводу.

Із змісту клопотання про відвід та доданих до нього доказів вбачається, що у провадженні судді Леньо В.В. перебуває цивільна справа №299/2231/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання спільною власності та визнання особистою власністю.

Разом з тим, ОСОБА_2 є потерпілою в даному кримінальному провадженні.

У вказаній цивільній справі суддею Леньо В.В. винесено 07.04.2023 року ухвалу про забезпечення позову. При вирішенні питання про забезпечення позову суддею Леньо В.В. досліджувалися зокрема показання потерпілої ОСОБА_3 (протокол додаткового допиту), дані у кримінальному провадженні, яке буде розглядатись. Так само до позовної заяви було приєднано і витяг з ЄРДР.

Тобто суддя Леньо В.В. вже досліджував окремі документи, які мають відношення до даної кримінальної справи (з матеріалів досудового розслідування).

Тому доводи про те, що у зв`язку з даними обставинами може бути порушений принцип безпосередності дослідження доказів судом, так як дані обидві справи тісно переплітаються як обставинами так і доказами, тому розглядати одночасно і кримінальну №299/1872/23 і цивільну №299/2231/23 суддя Леньо В.В. не може цілком заслуговують на увагу.

Беручи до уваги наведене, суд, з метою виключення всіх обставин, які можуть викликати сумнів в об`єктивності та неупередженості судді Леньо В.В. при розгляді даного кримінального провадження приходить до висновку про задоволення заяви про відвід судді.

Керуючисьп.4 ч.1 ст.75, 80-82 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву про відвід судді Леньо В.В. задовольнити.

Матеріали кримінального провадження, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000063 від 26.02.2023 року відносно ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України передати до канцелярії Виноградівського районного суду для визначення іншого судді в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 КПК України .

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Головуючий А. В. Кашуба