Справа № 487/5323/23
Провадження № 1-кп/487/707/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.08.2023 Заводський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

секретаря: ОСОБА_2

за участі прокурора: ОСОБА_3

захисника: ОСОБА_4

обвинуваченого: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду у місті Миколаєві кримінальне провадження, внесеному до ЄРДР № 0000288 від 02.08.2023 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Острогірськ Врадіївського району Миколаївської області, українця, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні неповнолітніх дітей, із середньою спеціальною освітою, раніше не судимого, працює робітником відділу благоустрою Радсадівської селищної ради, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , приблизно у вересні - жовтні 2021 (точної дати та часу органом досудового розслідування не встановлено), маючи прямий умисел, направлений на отримання підробленого посвідчення водія, через мережу Інтернет познайомився з невстановленою досудовим розслідуванням особою, яка запропонувала йому виготовити підроблене посвідчення водія. Для цього, діючи з прямим умислом, направленим на пособництво у виготовленні підробленого посвідчення, з метою його подальшого використання в особистих цілях, узгодив виготовлення водійського посвідчення на своє ім`я та надав в електронному вигляді свої анкетні дані та фотознімок, які були використано під час виготовлення водійського посвідчення, яке, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 340 від 08.05.1993 повинного видаватися та посвідчуватися в уповноважених підрозділах територіальних органів з надання сервісних послуг МВС територіальних сервісних центрах МВС, тобто установою, яка має право видавати та посвідчувати такі документи, і яке надає права або звільняє від обов`язків, з метою його подальшого використання в особистих цілях.

Після чого, продовжуючи свій злочинний умисел, з метою пособництва у підробленні посвідчення, ОСОБА_5 у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи у не встановленому місці, за грошову винагороду в сумі 4000,00 грн. отримав від невстановленої особи завідомо підроблений офіційний документ, який видається установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права, а саме водійське посвідчення на право керування транспортним засобами серії НОМЕР_1 , видане ТСЦ № 1445 від 15.10.2021, на ім`я ОСОБА_5 .

Дії ОСОБА_5 по вказаному епізоду органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, як пособництво в підроблені посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи і який надає права.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 після придбання завідомо підробленого водійського посвідчення серії НОМЕР_1 , видане ТСЦ № 1445 від 15.10.2021, почав використовувати його з дня видачі, що зазначений у підробленому водійському посвідченні.

При цьому, ОСОБА_5 був достеменно обізнаний про порядок отримання дійсного посвідчення водія, проходження навчання в спеціалізованих навчальних закладах та подальшого проходження тестування в сервісному центрі.

Після чого, 02.08.2023 біля о 10 30 год., ОСОБА_5 звернувся до ТСЦ № 4841 РСЦ ТСЦ МВС в Миколаївській області за адресою: м. Миколаїв, пров. Транспортний, 1/1-А, з метою відкрити додаткову категорію прав з управління транспортного засобу.

При цьому, діючи умисно, розуміючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, а також розуміючи, що посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане 15.10.2021 ТСЦ № 1445 на його ім`я, є підробленим, пред`явив завідомо підроблене посвідчення водія працівникам ТСЦ № 4841 РСЦ ТСЦ МВС в Миколаївській області з метою отримання додаткової адміністративної послуги, а саме відкриття додаткової категорії прав з управління транспортним засобом, тобто використав завідомо підроблене посвідчення водія.

Відповідно до інформації з Єдиного реєстру МВС, посвідчення водія серії НОМЕР_1 видане 15.10.2021 ТСЦ № 1445 РСЦ ГСЦ МВС в Донецькій області на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Крім того, згідно висновку експерта № СЕ-19/115-23/10673-ДД від 09.08.2023 посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане 15.10.2021 ТСЦ № 1445 не відповідає встановленому зразку аналогічного бланка посвідчення водія, що перебуває в офіційному обігу на території України, так як виготовлений не у відповідності до вимог, які пред`являються до даного виду документів.

Дії ОСОБА_5 по вказаному епізоду органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документа.

З такими правовими кваліфікаціями дій обвинуваченої по епізодам погоджується і суд.

17.08.2023 між прокурором Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у цьому кримінальному провадженні та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно зазначеної угоди, ОСОБА_5 беззастережно зобов`язався визнати свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 358 КК України та ч.4 ст. 358 КК України, в обсязі підозри. Також вказаною угодою сторони погодили покарання за ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 358 КК Україниу вигляді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 1700,00 грн.; за ч.4 ст. 358 КК України у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 850,00 грн. На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 1700,00 грн.

Також в угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені положеннями ст. 476 КПК України, наслідки її невиконання.

Вирішуючи питання про затвердження угоди між сторонами, суд виходить з наступного.

В судовому засіданні обвинувачений підтвердив добровільність укладення угоди про визнання винуватості між ним та прокурором, просить її затвердити і призначити узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості йому зрозумілі.

Захисник також підтвердив добровільність угоди та просив її затвердити.

Прокурор в судовому засіданні просить затвердити угоду про визнання винуватості і призначити обвинуваченим узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості йому зрозумілі. Прокурор підтвердив, що угода укладена добровільно.

Суд, заслухавши думку сторін, вивчивши матеріали обвинувального акту з угодою про визнання винуватості, приходить до висновку, що угоду про визнання винуватості слід затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене сторонами угоди міру покарання, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Так, кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винуватим, за законом віднесені до кримінальних проступків.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь - яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Крім того, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого Кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який офіційно працює, на обліку у лікаря психолога та нарколога не перебуває, має позитивну характеристику, одружений та має двох неповнолітніх дітей, що підтвердженням сталих соціальних зв`язків, раніше не судимий. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено, та стороною обвинувачення в обвинувальному акті та угоді не зазначено. До обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим та призначення останньому, узгодженої сторонами міри покарання.

Долю речових доказів та процесуальних витрат необхідно вирішити у відповідності до вимог ст.ст. 100, 124 КПК України.

Цивільний позов по справі відсутні.

Запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 475, 615 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості у кримінальному проваджені внесеному до ЄРДР за № 0000288 від 02.08.2023, укладену 17.08.2023 між прокурором Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 358 КК України та ч.4 ст. 358 КК Українита призначити покарання:

- по ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 358 КК України у вигляді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1700,00 грн.;

- по ч.4 ст. 358 КК Україниу вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850,00 грн.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1700,00 грн.

Запобіжний захід не обирати.

Речовий доказ по справі посвідчення подія серії НОМЕР_2 зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати за проведення Миколаївським НДЕКЦ МВС України експертизи № СЕ-19/115-23/10673-ДД від 09.08.2023 в розмірі 1673,00 грн.

Роз`яснити ОСОБА_5 наслідки невиконання угоди, передбачені ч.ч.1, 5 ст.476 КПК України.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва, шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити сторонам.

Суддя ОСОБА_1