21.07.2023 Єдиний унікальний номер 205/2603/23
1-кп/205/595/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2023 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000246 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, маючого неповну середню освіту, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 та Законом України «Про затвердження Указу Президента України» від 24.02.2022 № 2102-ХЇ в Україні введено воєнний стан, після чого Указом Президента України від 06 лютого 2023 року № 58/2023 строк дії воєнного стану в Україні продовжено на 90 діб. Таким чином, станом на 20.02.2023 в Україні діє воєнний стан.

Так, у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 10.02.2023 року у невстановлені час та місці, виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану.

Встановлено, що ОСОБА_3 , 10 лютого 2023 року, близько 13 години 00 хвилин (більш точний час не встановлено) знаходився за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де сумісно проживає зі своєю матір`ю, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, ОСОБА_3 10.02.2023 року близько 13 години 00 хвилин (більш точний час не встановлено), перебуваючи в приміщенні кухонної кімнати за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , побачив на кухонному столі мобільний телефон «Vivo 1820», з об`ємом пам`яті 32 GB, ІМЕІ НОМЕР_1 , вартість якого згідно висновку експерта № 1150 від 13.03.2023 становить 2 124,75 грн., який належить його матері, ОСОБА_5 , та який ОСОБА_3 визначив як об`єкт свого злочинного посягання.

Після цього, ОСОБА_3 , діючи з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, переконавшись що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, в період воєнного стану, взяв до рук мобільний телефон «Vivo 1820», з об`ємом пам`яті 32 GB, ІМЕІ НОМЕР_1 , який знаходився на кухонному столі, та вийшов з приміщення будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , утримуючи викрадене майно при собі. Таким чином ОСОБА_3 , з місця вчинення злочину зник, в подальшому розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим спричинивши своїми злочинними діями ОСОБА_5 , майнову шкоду, яка згідно висновку експерта № 1150 від 13.03.2023 року становить 2 124,75 гривень.

Таким чином, умисні дії ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому в умовах воєнного стану, кваліфікуються за ч. 4 ст. 185 КК України.

В подальшому, ОСОБА_5 , достовірно знаючи про те, що 24 лютого 2022 Указом Президента України № 64/2022 та Законом України «Про затвердження Указу Президента України» від 24.02.2022 №,2102-ХІ в Україні введено воєнний стан, після чого Указом Президента України від 06 лютого 2023 року № 58/2023 строк дії воєнного стану в Україні продовжено на 90 діб. Таким чином, станом на 20.02.2023 в Україні діє воєнний стан.

Так, у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 20.02.2023 у невстановлені час та місці, виник злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану.

Встановлено, що ОСОБА_3 , 20 лютого 2023 року, близько 14 години 00 хвилин (більш точний час не встановлено) знаходився за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де сумісно проживає зі своєю матір`ю, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, ОСОБА_3 , 20.02.2023, близько 14 години 00 хвилин (більш точний час не встановлено), перебуваючи в приміщенні кухонної кімнати за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , побачив телевізор «LED TV» моделі «L34А», серійний номер «YK52-S190400768», який знаходився на стіні, вартість якого згідно висновку експерта № 996/23 від 27.02.2023 становить 4 233 грн., та зарядний пристрій «АИДА 20sі», який знаходився на стільниці, вартість якого згідно висновку експерта № 996/23 від 27.02.2023 становить 2 324 грн., які перебували в приміщенні вищевказаного будинку та належать його матері, ОСОБА_5 , та які ОСОБА_3 визначив як об`єкти свого злочинного посягання.

Після цього, ОСОБА_3 , діючи повторно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, переконавшись що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, в період воєнного стану, зняв зі стіни та взяв до рук телевізор LED TV» моделі «L34А», серійний номер «YK52-S190400768» та взяв до рук зарядний пристрій «АИДА 20 sі», який знаходився на стільниці, та вийшов з приміщення будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , утримуючи викрадене майно при собі. Таким чином ОСОБА_3 , з місця вчинення злочину зник в подальшому розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим спричинивши своїми злочинними діями ОСОБА_5 , майнову шкоду, яка згідно висновку експерта № 996/23 від 27.02.2023 становить 6 557 гривень.

Таким чином, умисні дії ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, кваліфікуються за ч. 4 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав у повному обсязі, заявив про розкаяння та осуд своїх дій, повністю підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті та просив суд, при судовому розгляді застосувати положення ч. 3 ст. 349 КПК України, не досліджуючи зібрані у кримінальному провадженні докази, на підтвердження обставин, викладених в обвинувальному акті, обмежуючись лише його допитом та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу.

Потерпіла ОСОБА_5 та прокурор ОСОБА_6 у судовому засіданні не заперечували проти застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, посилаючись на недоцільність дослідження доказів щодо усіх обставин обвинувачення у зв`язку з повним їх визнанням та підтвердженням у судовому засіданні самим обвинуваченим ОСОБА_3 .

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 суду пояснив, що усвідомлював те, що з 24.02.2022 року введено на території України воєнний стан та не пам`ятає точної дати коли, він перебував в приміщенні кухонної кімнати за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де побачив мобільний телефон «Vivo 1820», який лежав на кухонному столі та який належав його матері. Після чого він взяв зазначений мобільний телефон, вийшов з приміщення будинку, та пізніше заклав телефон у ломбард за 1300 грн. Окрім того, ОСОБА_3 пояснив, що пізніше в інший день він також знаходився за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де вирішив побачив телевізор «LED TV», який знаходився на стіні та зарядний пристрій «АИДА 20sі», який знаходився на стільниці. Після цього, він взяв зазначені телевізор та зарядний пристрій, вийшов з приміщення будинку та пізніше заклав їх в ломбард орієнтовно за 1500 грн.

Судом, роз`яснені обвинуваченому наслідки застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, а саме позбавлення його можливості оскаржити в апеляційному порядку визнані ним обставини кримінального правопорушення, а також перевірено правильність розуміння ним цих обставин та добровільність його позиції.

З урахуванням повного визнання своє винуватості, визнання та підтвердження, обвинуваченим всіх обставин кримінального правопорушення, викладених у обвинувальному акті, з урахуванням думок усіх учасників судового розгляду та відсутності від них заперечень, суд вважає можливим застосувати положення ч. 3 ст. 349 КПК України та визнати недоцільним дослідження доказів на підтвердження винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним інкримінованого стороною обвинувачення кримінального правопорушення, обмежившись лише дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого.

Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю знайшла своє підтвердження під час судового розгляду.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , передбаченими ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , передбачені ст. 67 КК України судом не встановлено.

Обговорюючи питання про вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним діяння, яке відносяться до категорії тяжких злочинів, данні про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не знаходиться, офіційно не працює, за місцем мешкання характеризується задовільно, на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб не має.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим, вважає необхідним призначити йому покарання у вигляді покарання у вигляді позбавлення волі у межах установленою санкцією статті обвинувачення, яке буде достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових кримінальних правопорушень, звільнивши його від призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк, відповідно до ст. 75 КК України та поклавши обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

При прийнятті рішення про звільнення ОСОБА_3 від призначеного покарання з випробуванням, суд враховує, що ОСОБА_3 щиро розкаявся у вчиненому, заявив про осуд своїх дій та усвідомлення своєї протиправної поведінки, що призвело до позитивних зрушень у його свідомості, що, у свою чергу, вказує на ініціацію внутрішньо-психічних процесів направлених на виправлення обвинуваченого. Крім того, суд вважає, що перебування ОСОБА_3 під вартою в порядку застосування до нього запобіжного заходу, також певним чином вплинуло на свідомість обвинуваченого в частині позитивних зрушень у його свідомості.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відбування ОСОБА_3 реального покарання у вигляді позбавлення волі в умовах ізоляції від суспільства буде меншим чином сприяти його виправленню, ніж звільнення його від відбування покарання з випробуванням із покладенням обов`язків, пов`язаних із працевлаштуванням та виконанням пробаційних програм та буде краще сприяти його соціалізації та відновленню у громадянському суспільстві.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Під час досудового розслідування у кримінальному провадженні було проведено судову товарознавчу експертизу №996/23 від 27.02.2023 року, витрати на яку складають 240 грн 00 коп. та судову товарознавчу експертизу №1150 від 13.03.2023 року, витрати на яку складають 200 грн 00 коп.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Суд приходить до висновку, що зазначені судові витрати, у відповідності з вимогами ст. ст. 122, 124, 126 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченої.

Відповідно ст.100 КПК України, речові докази, якими визнані у кримінальному провадженні: телевізор «LED TV» моделі «L34А», серійний номер «YK52-S190400768», зарядний пристрій «АИДА 20sі», мобільний телефон «Vivo 1820», з об`ємом пам`яті 32 GB, ІМЕІ НОМЕР_1 , які передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_5 підлягають поверненню власнику ОСОБА_5 ; копія договору про надання фінансового кредиту під заставу №DP-99/72636/0 від 20.02.2023 року, виданого на ім`я ОСОБА_3 , копія фінансового кредиту під заставу №DP-9972637/0 від 20.02.2023 на ім`я ОСОБА_3 за зарядний пристрій «АИДА 20sі», копія договору про надання фінансового кредиту під заставу №DP-99.72331/0 від 10.02.2023 року, виданого на ім`я ОСОБА_3 за мобільний телефон «Vivo 1820», з об`ємом пам`яті 32 GB, ІМЕІ НОМЕР_1 підлягають збереженню в матеріалах кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 349, 369-371, 373, 374 КПК України суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України та призначити йому покарання за цим законом у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання, встановивши йому іспитовий строк в три роки.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі ч. 3 ст. 76 КК України додатково покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

-працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу);

-виконувати заходи, передбачені пробаційними програмами «Зміна прокримінального мислення» для повнолітніх суб`єктів пробації, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 11.06.2018 року № 1797/5 та «Формування життєвих навичок» для повнолітніх суб`єктів пробації, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.10.2019 року № 3234/5;

-утриматися від відвідування закладів громадського харчування, інших розважальних закладів, в яких здійснюється продаж алкогольних та слабоалкогольних напоїв на розлив.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний ОСОБА_3 , скасувати, звільнивши його з під варти в залі суду.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 240 (двісті сорок) гривень 00 копійок витрат на проведення судової товарознавчої експертизи №996/23 від 27.02.2023 року та 200 (двісті) гривень 00 копійок витрат на проведення судової товарознавчої експертизи №1150 від 13.03.2023 року.

Речові докази, якими було визнано:

- мобільний телефон «Vivo 1820», з об`ємом пам`яті 32 GB, ІМЕІ НОМЕР_1 , телевізор «LED TV» моделі «L34А», серійний номер «YK52-S190400768», зарядний пристрій «АИДА 20sі», які передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_5 вважати повернутим за належністю власнику ОСОБА_5 ;

- копія договору про надання фінансового кредиту під заставу №DP-99/72636/0 від 20.02.2023 року, виданого на ім`я ОСОБА_3 , копія фінансового кредиту під заставу №DP-9972637/0 від 20.02.2023 на ім`я ОСОБА_3 за зарядний пристрій «АИДА 20sі», копія договору про надання фінансового кредиту під заставу №DP-99.72331/0 від 10.02.2023 року, виданого на ім`я ОСОБА_3 за мобільний телефон «Vivo 1820», з об`ємом пам`яті 32 GB, ІМЕІ НОМЕР_1 зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржено, з урахуванням положень ч. 2 ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до судової палати по кримінальним справам Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Суддя ОСОБА_1