УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2023 року

м. Харків

справа № 638/2675/23

провадження № 1-в/638/243/23

Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника (в режимі відеоконференції) - ОСОБА_4 ,

засудженого (в режимі відеоконференції) - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання захисника засудженого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

установив:

06 квітня 2023 року до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшло клопотання захисника засудженого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Клопотання обгрунтоване тим, що 10 червня 2019 року Бородянським районним судом Київської області ОСОБА_5 визнано винним за частиною другою статті 289 КК України та призначено покарання до 5 років позбавлення волі. На підставі статті 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Кегичівського районного суду Харківської області від 12 травня 2016 року і остаточно призначене покарання у виді 5 років 3 місяці позбавлення волі. Початок строку рахується з 16 березня 2019 року.

У Державній установі «Роменська виправна колонія (№ 56)» за періодз 09 вересня 2020 року по 10 лютого 2021 року. Один раз порушив вимоги режиму відбування покарання, за що притягнувся до дисциплінарної відповідальності, на теперішній час стягнення знято у передбаченому законом порядку; заохочувався 3 рази.

ОСОБА_5 був працевлаштованим підсобним робітником підсобного господарства установи в період; січень-квітень 2021 року; липень-серпень 2021 року та підсобним робітником майстерні установи в період вересень-жовтень 2021 року.

У Державній установі «Олексіївська виправна колонія (№ 25)» за період 11 лютого 2021 року по теперішній час не притягувався до дисциплінарної відповідальності, стягнення відсутні, заохочувався 2 рази.

З 05 серпня 2022 року ОСОБА_5 працевлаштований на роботу з господарського обслуговування.

У колективі засуджених не конфліктний, адекватно реагує на критику в свою адресу. Будує рівні взаємовідносини із засудженими позитивної спрямованості. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Виконує передбачені законом вимоги представників адміністрації. На заходи виховного впливу реагує вірно та робить для себе правильні висновки. Норм санітарії та особистої гігієни дотримується, намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та при ліжкову тумбочку. Завжди має охайний зовнішній вигляд.

Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Дотримується правил техніки безпеки та пожежної безпеки під

контролем.

ОСОБА_5 відбув не менше 2/3 призначеного йому покарання, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Враховуючи вищевикладене, просить звільнити умовно-достроково ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання на невідбутий строк.

Захисник засудженого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні просила клопотання задовольнити з наведених у ньому підстав.

Засуджений ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав клопотання, просив його звільнити умовно-достроково від відбування покарання на невідбутий строк. Зазначив, що весь час працював, вважає, що своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення просила відмовити, як особі, яка не довела свого виправлення. Вважала за неможливе застосувати до ОСОБА_5 умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, оскільки станом на цей час правових підстав не вбачається.

Засуджений вже був звільнений умовно-достроково, останній раз 09 жовтня 2018 року Тобто йому вже надавався шанс на виправлення. Однак даним шансом ОСОБА_5 не скористався та знову вчинив злочин, а вказана поведінка, свідчить про відсутність належних висновків у засудженого щодо своєї поведінки. Згідно з частиною першою статті 6 Кримінально-виконавчого кодексу України виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Звернула увагу, що, виходячи з приписів статті 81 КК України, головним та вирішальним є на факт відбування певної частини покарання, а саме виправлення засудженого, що доводиться сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Як вбачається із матеріалів особової справи ОСОБА_5 неодноразово був засуджений, в тому числі за вчинення тяжкого злочину, однак після звільнення з місць позбавлення волі знову скоював нові злочини. ОСОБА_5 також мав стягнення за період відбування покарання, а згідно з п. 1 частини першої статті 9 КВК України засуджений повинен неухильно додержуватися правил поведінки. Згідно з висновком щодо ступеня виправлення засудженого комісії державної установи «Олексіївська виправна колонія» № 25 засуджений ОСОБА_5 не став на шлях виправлення.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», під час прийняття рішення про застосування умовно-дострокового звільнення, повинна вивчатися поведінка засудженого протягом усього строку відбуття покарання, активну участь у суспільному житті установи виконання покарань, а не за час, який безпосередньо передує розгляду цих питань.

Оскільки умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочуваною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині, однак ОСОБА_5 не зробив для себе належних висновків, не став на шлях виправлення, тому вважає що засуджений на даний час не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення.

Умовно-дострокове звільнення засудженого на такий строк можливе лише при наявності виключних обставин, а таких обставин не встановлено.

Процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарань. Наголосила, що виправлення має бути доведене раніше, ніж відбуття встановленої законом частини строку покарання.

Дослідивши матеріали судової справи та особової справи засудженого, суд доходить такого висновку.

Відповідно до частини другої статті 67 КВК України засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Відповідно до статті 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим:

1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин;

2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі;

3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

За змістом цього кримінального закону умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду і можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а умовно-достроковому звільненню підлягають лише ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення. Для цього всі дані про особу беруться у сукупності, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а саме виправлення засудженого.

Відповідно до частини другої статті 81 КК України обов`язковою складовою для прийняття судом рішення про безумовне умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного вироком суду кримінального покарання, є сумлінна поведінка та ставлення до праці засудженого, як умова доведеності виправлення останнього.

За змістом зазначеної норми сумлінну поведінку слід розуміти як комплекс зразкового дотримання режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні вказівок і розпоряджень адміністрації колонії, відсутність порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених.

Не можна вважати сумлінною поведінкою лише формальний факт відсутності у засудженого стягнень, оскільки дотримання вимог режиму відбування покарання є обов`язком засудженого.

Сумлінне ставлення до праці - це чесне та повне виконання засудженим своїх трудових обов`язків, покращення кількісних та якісних показників виконуваної роботи, бережне ставлення до обладнання та інструментів, суворе додержання правил техніки безпеки, тощо. Сумлінне ставлення до праці передбачає прагнення засудженого до перевиконання встановлених норм виробітку або зразкового виконання робіт, а також відшкодування збитків, заподіяних злочином.

Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. Сумлінне ставлення до праці проявляється у поліпшенні кількісних та якісних показників виконуваної робити, підвищення виробничої кваліфікації, бережливому ставленні до обладнання та інструментів, додержання охорони праці та техніки безпеки.

Відповідно до наведених вище норм умовно - дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.

Вимогами пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року визначено, що умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Матеріали про умовно - дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної комісії (пункт 13 постанови Пленуму ВСУ № 2 від 26 квітня 2002 року).

Крім того, у роз`ясненнях Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які викладені в постанові Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року, зазначено, що суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії.

Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб.

Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

Оскільки закон, як один із критеріїв оцінки виправлення вказує на сумлінне ставлення до праці, то у характеристиках на засуджених в обов`язковому порядку повинні відображатися причини, з яких засуджений не працює в Установі або не отримує заробіток (особисте небажання, чи об`єктивна відсутність можливості працевлаштування).

Про необхідність перевірки під час розгляду питання щодо можливості умовно - дострокового звільнення засудженого обставин його поведінки, ставлення до праці та навчання за весь час відбування покарання свідчить і пункт 6.8. Інструкції про роботу відділів (груп, секторів, старших інспекторів) контролю за виконанням судових рішень установ виконання покарань та слідчих ізоляторів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 08 червня 2012 № 847/5, відповідно до якої на засудженого, стосовно якого прийнято позитивне рішення про подання матеріалів до суду щодо умовно - дострокового звільнення від відбування покарання (статті 81, 107 Кримінального кодексу України), заміни невідбутої частини покарання більш м`яким (стаття 82 Кримінального кодексу України), підрозділ готує до суду подання, яке містить анкетні дані, у тому числі про наявність чи відсутність непогашених та незнятих судимостей, про відбуту частину строку покарання, поведінку, ставлення до праці та навчання за весь час відбування покарання, до якого долучаються висновок комісії установи (СІЗО), характеристика на засудженого, дані про достроково не зняті або не погашені у встановленому законом порядку стягнення, зазначені в абзацах четвертому, шостому - десятому частини першої статті 132 Кримінально - виконавчого кодексу України, протягом строку, визначеного статтею 134 цього Кодексу та особова справа.

Отже, висновки про становлення особи на шлях виправлення слід робити не лише за період, що безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, а за весь час відбування покарання або принаймні протягом значної частини цього строку. (Відповідні висновки наведені в узагальненні судової практики розгляду судами деяких питань, які вирішуються судом під час виконання вироків, наведеному в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 квітня 2017 року).

На переконання суду аналогічний підхід має застосовуватися тим більше при вирішенні питання щодо умовно - дострокового звільнення засудженого.

При цьому згідно роз`яснень, які містяться у пункті 17 вказаної постанови Пленуму ВСУ № 2 від 26 квітня 2002 року відповідні висновки можуть бути зроблені після ретельного з`ясовування ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених виправно - трудової установи, а також його намірів щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

При визначенні сумлінності в поведінці засудженого та його ставленні до праці мають значення не окремі вчинки, а стабільна, постійна лінія поведінки та спосіб життя засудженого. Відомості про це повинні отримуватися з матеріалів, що характеризують поведінку засудженого, не лише за період, що безпосередньо передує поданню його до умовно - дострокового звільнення, а за весь час відбування ним покарання або, принаймні, за значний період цього терміну.

Отже, при вирішенні питання про можливість умовно - дострокового звільнення засудженого дослідженню підлягає процес (обставини) відбування засудженим всього періоду відбування ним покарання, а не окремо взятого відрізку часу. Висновок про наявність підстав для умовно - дострокового звільнення може бути зроблений за умови системних та усталених позитивних змін, що відображаються, зокрема в поведінці засудженого та його ставленні до праці, та які свідчать про доведення засудженим його виправлення.

Cудом встановлоено, що ОСОБА_5 засуджений 10 червня 2019 року за вироком Бородянського районного суду Київської області за статтею 289 частиною другою КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі статті 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Кегичівського районного суду Харківської області від 12 травня 2016 року і визначено до відбуття остаточне покарання у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі. Строк відбування покарання обчислюється з моменту затримання - 16 березня 2019 року.

Початок строку відбування покарання - 16 березня 2019 року.

Кінець строку відбування покарання - 16 червня 2024 року.

Засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 16 березня 2019 року. Під час тримання в державній установі «Київський слідчий ізолятор» порушень вимог режиму тримання не допускав, адміністрацією 97 установи не заохочувався, до праці не залучався.

3 09 вересня 2020 року відбував покарання в державній установі «Роменська виправна колонія (№ 56)», де один раз порушив вимоги режиму відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності. На теперішній час стягнення знято у встановленому законом порядку. Тричі заохочувався адміністрацією установи.

3 11 лютого 2022 року відбуває покарання в державній установі «Олексіївська виправна колонія (№ 25)». За період відбування покарання не допускав порушення вимог режиму відбування покарання, адміністрацією установи.He заохочувався. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, але позитивного прикладу не подає. У відношенні до представників адміністрації не допускає випадки не ввічливої поведінки.

Норм санітарії та особистої гігієни намагається дотримуватись, спальне місце та приліжкову тумбочку намагається утримувати у чистоті і порядку, не завжди має охайний зовнішній вигляд.

До праці ставиться задовільно, не завжди виконує доручену роботу.

Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується.

Не виконує роботи із самообслуговування, додержується правил техніки безпеки та пожежної безпеки у відділенні соціально-психологічної служби.

Відповідно до статтей 110, 113 Кримінально-виконавчого кодексу України, підтримує соціально-корисні зв?язки з рідними шляхом телефонних розмов.

Відповідно до статті 126 Кримінально-виконавчого кодексу України не прагнув до підвищення наявного загальноосвітнього рівня.

Відповідно до статті 127 Кримінально-виконавчого кодексу України не приймає участь у роботі самодіяльних організацій та не проявляє соціально-корисну активність в організації їх роботи, на профілактичному обліку не перебуває.

За весь період відбування покарання характеризується посередньо.

Також, з інформації, відображеній у довідці головного бухгалтера - начальника відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку підполковника внутрішньої служби ОСОБА_6 , погодженої з помічником начальника установи з ЗЗПтаТА підполковника внітрішньої служби ОСОБА_7 , на засудженого ОСОБА_5 вбачається, що останній був працевлаштований.

Засуджений ОСОБА_5 виводився на оплачувані роботи: серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2022 року; січень, лютий 2023 року. В березні 2023 року виводився на оплувані роботи та працював на 0,5 ставки посади «перукар» та 0,5 ставки посади «машиніст із прання та ремонту спецодягу».

Відповідно до довідки начальника відділення соціально-психологічної служби державної установи «Олексіївська виправна колонія (№ 25)» ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , має заохочення у виді ДНЗРС - 07 квітня 2021 року, подяки - 08 липня 2021 року, 13 жовтня 2021 року, 13 жовтня 2021 року, додаткове тривале побачення-13 січня 2023 року за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених Кримінально-виконавчим кодексом України та правилами внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці та 30 грудня 2020 року має стягнення у виді догани за зберігання забороненого предмета (РДК).

Згідно з довідкою від 06 квітня 2023 року завідувача медичної частини №25 філії ДУ Центру охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої Служби України у Харківській та Луганській областях ОСОБА_9 діагноз ОСОБА_5 - соматично здоровий, флюрографія № 5241 від 02 лютого 2023 року - норма, висновок-працездатний.

Дослідженням особової справи засудженого ОСОБА_5 судом встановлено, що ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий та неодноразово був звільнений умовно-достроково, останній раз 09 жовтня 2018 року на невідбутий строк 8 місяців 7 днів. Тобто йому вже надавався шанс на виправлення. Однак даним шансом ОСОБА_5 не скористався та знову вчинив злочин, передбачений частиною другою статті 289 КК України, а вказана поведінка характеризує засудженого, як особу, яка схильна до систематичної злочинної діяльності та, у свою чергу, свідчить про відсутність належних висновків у засудженого щодо своєї поведінки.

Згідно з частиною першою статті 6 Кримінально-виконавчого кодексу України виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Проте, виходячи з приписів статті 81 КК України, головним та вирішальним є на факт відбування певної частини покарання, а саме виправлення засудженого, що доводиться сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

ОСОБА_5 також мав стягнення за період відбування покарання, а згідно з п. 1 частини першої статті 9 КВК України засуджений повинен неухильно додержуватися правил поведінки.

Водночас ОСОБА_5 був також і заохочений. Разом із тим, від сумлінної поведінки слід відрізняти пристосування засудженого до вимог адміністрації колонії з метою отримання пільг, тоді як реальна поведінка свідчить про негативну спрямованість особистості, коли засуджений дотримується вимог режиму тільки під контролем з боку адміністрації колонії. Наявність заохочень, сама по собі не доводить виправлення засудженого в розумінні положень частини другої статті 81 КК України, так як для такого висновку повинні бути наявні докази, які засвідчують, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці в період усього періоду відбування покарання довів своє виправлення.

А наявність заохочень, сама по собі, не доводить виправлення засудженого в розумінні положень частини другої статті 81 КК України, так як для такого висновку повинні бути наявні докази, які засвідчують, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці в період усього періоду відбування покарання довів своє виправлення.

Відповідно до витягу з протоколу № 10 засідання комісії від 15 березня 2023 року було прийнято рішення відмовити в направленні матеріалів до суду для вирішення питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та підставі статті 81 КК України, як особі, яка своєю поведінкою та ставленням до праці не довела своє випрпавлення.

Також суд бере до уваги, що відповідно до висновку щодо ступеня виправлення засудженого комісії державної установи «Олексіївська виправна колонія» № 25 стосовно ОСОБА_5 , із врахуванням аналізу критреії оцінки виправлення засудженого, хпарактеристики під час відбування покарання, психологічної характеристики засудженого, підсумкової оцінки ризику вчинення посторного кримінального правопорушення та результатів індивідуальної програми соціально-виховної роботи за підсумком (загальним балом) розділів II-VI, засуджений не став на шлях виправлення та не може бути представлений до заміни покарання, умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким (саптті 81, 82 КК України) ? 60 балів.

Стосовно доводів ОСОБА_5 про те, що він весь час працював, слід зазначити, що сумлінне ставлення до праці передбачає прагнення засудженого до перевиконання встановлених норм виробітку або зразкового виконання робіт, участь у вирішенні питань організації праці, відшкодування збитків, заподіяних злочином.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочуваною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.

Процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарань.

Оскільки умовно - дострокове звільнення застосовується у кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до дискреційних повноважень суду, суд вважає, що факт того, що хоча засуджений ОСОБА_5 формально виконує свої прямі обов`язки, свідчить лише про те, що останній виконує їх на підставі закону, оскільки це є прямим обов`язком усіх засуджених, а умовно - дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально - виконавчого законодавства, має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, визнання вини у скоєному злочині, і з огляду на це, такі дії засудженого не можна розцінювати як сумлінну поведінку та належне ставлення до праці.

Окрім того, суд врахову значний невідбутий строк покарання засудженого на час розгляду клопотання, що у подальшому не позбавляє права звернутися до суду з відповідним клопотанням про умовно-дострокове звільнення повторно.

За таких обставин, враховуючи встановлені судом обставини, правову позицію прокурора, суд вважає, що наразі відсутні достатні підстави для висновку про умовно - дострокове звільнення засудженого, адже відсутні факти, які б свідчили, що його поведінка та ставлення до праці набули таких позитивних, послідовних та сталих змін, що свідчать про його виправлення.

Враховуючи викладене, відсутність доказів, які б свідчили про те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, суд доходить висновку про залишення клопотання без задоволення.

Керуючись статтями 78 КК України, 165 КВК України, статтями 107, 537, 539 КПК України, суд, -

постановив:

У задоволенні клопотання захисника засудженого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду або через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 17 квітня 2023 року.

Суддя ОСОБА_1