провадження №1-кп/337/142/2023
ЄУН №337/1004/23
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 вересня 2023 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя
в складі: головуючого - судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
потерпілої - ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5 ,
захисника-адвоката - ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню :
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 23.11.2022 Хортицьким районним судом м.Запоріжжя за ч.1 ст.309 КК України до відбуття покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік.;
у вчиненні кримінального правопорушення,передбаченого ч.4 ст.185 КК України,суд -
В С Т А Н О В И В :
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_5 сховав викрадене майно в своїй квартирі АДРЕСА_3 та в подальшому розпорядився ним на свій розсуд.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні кримінального правопорушення,передбаченого ч.4 ст.185 КК України визнав повністю, щиро каявся,цивільний позов визнав в повному обсязі, дав показання про те, що ввечері 24.01.2023 року приблизно о 18-00 годині він почув галас в під`їзді, вийшов, побачив, що його сусідка ОСОБА_7 сидить на підлозі в стані алкогольного сп`яніння, поряд з нею було два чоловіки. Чоловіки попросили його їм допомогти підняти сусідку та завести до тамбуру її квартири. Він їм допоміг завести сусідку до тамбуру. Потім через 3 години він вийшов в під`їзд та побачив сумку, в якій був мобільний телефон «Самсунг» в чохлі, помада, лаки та 24 гривні. Телефон він сховав в пральній машині а сумку викинув вранці. Потім до нього прийшли поліцейські і він показав їм де сховав телефон.
Показання обвинуваченого повністю відповідають фактичним обставинам справи, які він не заперечує. З урахуванням повного визнання вини у вчиненні вище наведеного кримінального правопорушення, а також враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Суд з`ясував та впевнився, що учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, що їхня позиція добровільна та роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку та обмежив дослідження обставин справи допитом обвинуваченого, а також дослідження характеризуючого матеріалу відносно ОСОБА_5 .
Вина обвинуваченого ОСОБА_5 , який не оспорював фактичні обставини справи, повністю підтверджується його показаннями, щирим каяттям у вчиненому, дослідженими письмовими документами, які суд визнає належними та допустимими доказами у розумінні діючого кримінального процесуального законодавства.
Таким чином, суд вважає, що пред`явлене ОСОБА_5 обвинувачення доказано повністю зібраними по справі доказами, достовірність та істинність, яких обвинуваченим не заперечується, що дає суду підстави кваліфікувати його дії за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.
Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин.
При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.
Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_5 покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення зач.4 ст.185 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином; конкретні обставини кримінального правопорушення; ставлення обвинуваченого до вчиненого - вину визнав повністю, щиро каявся у вчиненому; дані про особу обвинуваченого, а саме: під наглядом у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, одружений, не працевлаштований,раніше судимий, судимість в законному порядку не знята та не погашена, вчинив кримінальне правопорушення не відбувши покарання за попереднім вироком.
Згідно зі ст. 66 КК України суд визнає пом`якшуючими обставинами щире каяття обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненому, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.
Враховуючи викладене, особистість ОСОБА_5 , конкретні обставини кримінального правопорушення, суд вважає, що виправлення та перевиховування останнього можливо лише в умовах ізоляції його від суспільства в місцях позбавлення волі, тому ОСОБА_5 слід призначити покарання у виді позбавлення волі, згідно санкції ч.4 ст.185 КК України, оскільки інші види покарання не будуть мати впливу на його виправлення, і саме в такому випадку буде досягнута передбачена ч. 2 ст. 50 КК України мета покарання у вигляді виправлення особи та попередження скоєння нових злочинів як обвинуваченим так і іншими особами.
Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченої, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень) як ним самим так і іншими особами.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_5 після постановлення вироку Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 23.11.2022 року, яким засуджений за ч.1 ст.309 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік,на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, тому, відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, до покарання за цим вироком, необхідно частково, приєднати невідбуту частину покарання за вказаним вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя.
Водночас суд зауважує, що призначене покарання відповідає позиції ЄСПЛ, викладеної у рішеннях по справах «Бакланов проти Росії» від 09.06.2015 та «Фрізен проти Росії» від 24.03.2015, в яких ЄСПЛ зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних свобод особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У рішенні по справі «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 ЄСПЛ вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».
Суд відхиляє доводи сторони захисту щодо призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ст.75 КК України, так як обвинувачений повернув мобільний телефон потерпілій, оскільки відповідно до пункту 10 постанови Пленуму ВСУ №8 від 12.06.2009 « Про внесення змін та доповнень до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» "Частиною 2 статті 75 КК ( 2341-14 ) передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту частини 3 статті 78 КК (2341-14), у
разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди
мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК (2341-14).У таких випадках повторне звільнення від
відбування покарання з випробуванням є неприпустимим".
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Згідно з вимогами ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам та майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Статтею 1177 ЦК України , передбачено , що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
При цьому, суд зобов`язаний всебічно, повно й об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати характер і розмір витрат, зумовлених кримінальним правопорушенням, встановити злочинний зв`язок між діянням і шкодою, що настала, і дати у вироку належну оцінку таким обставинам.
Винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю, встановлений причинно-наслідковий зв`язок між кримінальними протиправними діями та завданням потерпілому матеріальної шкоди. В ході досудового розслідування потерпілому матеріальна шкода відшкодована частково.
Потерпілою ОСОБА_4 заявлено позов на суму 290,88 грн. на відшкодування матеріальної шкоди. Позовні вимоги потерпілої підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ст. ст. 118, 122, 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого судові витрати за проведення судової експертизи на користь держави.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ч.9 ст.100 КПК України.
Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376,615 КПК України, суд,-
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення ,передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі .
На підставі ч.1 ст.71 КК України, до призначеного покарання частково приєднати покарання ,призначене вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 23.11.2022 року та остаточно призначити покарання ОСОБА_5 у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.
Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити, стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 на відшкодування матеріальної шкоди 290 (двісті дев`яносто) гривень 88 копійок.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати за проведення дактилоскопічної експертизи № СЕ-19/108-23/1245-Д від 30.01.2023 року в розмірі 943 (дев`ятсот сорок три) гривень 44 копійок.
Речові докази:коробку із під мобільного телефону «Samsung Galaxy A73 5G», оригінал товарного чеку, мобільний телефон «Samsung Galaxy A73 5G», які передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_4 - залишити за належністю; спецпакет №2731497 до якого опечатано дактокарту на ім`я ОСОБА_4 , спец пакет №2731498 до якого опечатано дактокарту на ім`я ОСОБА_5 , спец пакет до якого опечатано 6 слідів папілярних візерунків, які передані на зберігання до камери зберігання ВП №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області-знищіти.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили обрати у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду негайно.
Строк покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту його затримання, тобто з 07.09.2023 року
Вирок може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м. Запоріжжя.

Суддя ОСОБА_8

07.09.2023