справа № 336/4510/23
провадження № 1-кп/336/788/2023
У Х В А Л А

Іменем України

28 липня 2023 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000374 від 22 червня 2022 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Запоріжжя, громадянина України, маючого середню освіту, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, пенсіонера, є особою з інвалідністю 1 групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

за участі:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

встановив:

17 травня 2023 року до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя, повторно надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000374 від 22 червня 2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України. До обвинувального акту додано: реєстр матеріалів досудового розслідування, розписки підозрюваного та захисника про отримання вказаних документів.

Ухвалою судді від 18 травня 2023 року по кримінальному провадженню призначено підготовче судове засідання.

Відповідно до п. п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення:

- затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу;

- закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8,10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу;

- повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу;

- направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження.

У підготовчому судовому засіданні судом за результатом дослідження обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування поставлено на обговорення питання щодо наявності підстав для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 ч. 3 ст. ст. 314 КПК України, зокрема підстав для закриття кримінального провадження у зв`язку з закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 КПК України.

Прокурор в підготовчому засіданні вважав, що підстави для закриття кримінального провадження відсутні, при зверненні до суду з вказаним обвинувальним актом дотримано усіх встановлених процесуальних строків. Зазначив, що звернення до суду з обвинувальним актом здійснено у передбачений спосіб з урахуванням особливостей, визначених положеннями глави 25 КПК України, зокрема ст. ст. 298 та 301 КПК України. На його думку обвинувальний акт відповідає вимогам ст.291 КПК України, тому справу можна призначити до судового розгляду.

Обвинувачений та його захисник в підготовчому засіданні вважали, що дійсно є підстави для закриття кримінального провадження, оскільки пропущено строки звернення до суду з обвинувальним актом. Проти закриття кримінального провадження не заперечували.

Суд, заслухавши думки учасників судового засідання та вивчивши обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування, дійшов переконання, що достатньо підстав для закриття кримінального провадження у зв`язку з закінченням строку досудового розслідування, визначеного статтею 219 КПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України суд у підготовчому судовому засіданні має право, в тому числі, закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Відповідно до п. 10 ч. 1ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо:

- після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Положеннями п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України передбачено, що досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотання про закриття кримінального провадження;

За приписами ч. 2 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України відноситься до кримінальних проступків.

Статтею 283 КПК встановлено форми закінчення досудового розслідування, однією із яких є звернення до суду з обвинувальним актом.

З аналізу наведених правових норм слідує, що початок та кінець досудового розслідування закон пов`язує із вчиненням чітко визначеної процесуальної дії: початок з моментом внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, а закінчення зокрема, із направленням до суду обвинувального акта.

Згідно зі статтею 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань або винесення постанови про початок досудового розслідування у порядку, встановленому статтею 615 цього Кодексу, до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотанням про закриття кримінального провадження або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

З дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене протягом сімдесяти двох годину разі повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або затримання особи в порядку, передбаченому частиною четвертою статті 298-2 КПК України (п. 1 ч. 3 ст. 219 КПК України).

Разом з цим, строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 цього Кодексу. При цьому загальний строк досудового розслідування не може перевищувати двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку у виняткових випадках, передбачених пунктами 1 і 2 частини третьої цієї статті.

З матеріалів кримінального провадження слідує, що 22 червня 2022 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000374.

23 липня 2022 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

25 липня 2022 року прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_4 затверджено обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань за № 0000374 від 22 червня 2022 року відносно ОСОБА_3 , за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

До Шевченківського районного суду м. Запоріжжя обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань за № 0000374 від 22 червня 2022 року відносно ОСОБА_3 , за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, надійшов 27 липня 2022 року, що підтверджується відповідним супровідним листом.

27 липня 2022 року здійснено автоматизований розподіл судової справи № 336/3415/22 та передано обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань за № 0000374 від 22 червня 2022 року відносно ОСОБА_3 , за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, судді ОСОБА_6

27 липня 2022 року обвинувальний акт подано до суду, тобто з порушення строку встановленого законом.

Обвинувальний акт за звинуваченням ОСОБА_3 у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ст. 309 ч. 1 КК України по кримінальному провадженню № 336/3415/22, ухвалою суду від 17 листопада 2022 року повернуто прокурору, як такий, що не відповідає вимогам КПК України, оскільки в обвинувальному акті фактичні обставини кримінального правопорушення викладені у спосіб, який не дозволяє чітко встановити у чому ж саме обвинувачується особа, такі обставини суперечать його правовій кваліфікації.

Відповідно до ухвали Запорізького апеляційного суду від 06 лютого 2023 року (судова справа № 336/3415/22) апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_4 залишено без задоволення, ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 листопада 2022 року, якою обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, повернуто прокурору, залишено без змін.

Так, вказаний обвинувальний акт було повернуто прокурору ухвалою суду від 17 листопада 2022 року, яка набрала законної сили 06 лютого 2023 року.

10 березня 2023 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя направив на адресу Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя копію ухвали Запорізького апеляційного суду від 06.02.2023 року, яку прокуратура отримала 15 березня 2023 року, про що свідчить підпис отримувача в книзі вихідної кореспонденції Шевченківського районного суду м. Запоріжжя.

Після цього, 15 травня 2023 року начальник СД відділу поліції № 3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 виносить доручення на проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000374 від 22 червня 2022 року, цього ж дня 15 травня 2022 року дізнавач виносить повідомлення про початок досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000374 від 22 червня 2022 року, цього ж дня перший заступник керівника Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_8 виносить повідомлення про призначення групи прокурорів, 15 травня 2023 року прокурор виносить постанову про продовження строку досудового розслідування, 16 травня 2023 року дізнавач та прокурор повідомляють про підозру ОСОБА_3 по кримінальному провадженню № 0000374 від 22 червня 2022 року о 08-30 год., 16 травня 2023 року дізнавач допитує підозрюваного ОСОБА_3 , про що складено відповідний протокол, 16 травня дізнавач повідомляє про завершення досудового розслідування підозрюваного, повідомляє про відкриття матеріалів кримінального провадження, та надає доступ до матеріалів кримінального провадження підозрюваному та захиснику адвокату ОСОБА_5 (матеріали відкрито в період часу з 09-00 год. до 09-20 год. 16 травня 2023 року), та складається обвинувальний акт.

15 травня 2023 року було відновлено досудове розслідування і ухвалено ряд процесуальних рішень.

17 травня 2023 року сторона обвинувачення повторно звернулася до суду з обвинувальним актом на виконання рішення суду від 17 листопада 2022 року.

З реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається відсутність заявленого клопотання про проведення експертизи у випадку, передбаченому частиною 2 статті 298-4 КПК України.

З обвинувального акту слідує, що підозрюваний визнав вину, оскільки зазначена пом`якшуюча обставина щире каяття, а тому необхідності в проведенні додаткових слідчих (розшукових) дій, не було.

Матеріали кримінального провадження містять відомості про продовження строків досудового розслідування в даному кримінальному провадженні, а саме 15 травня 2023 року прокурор виносить постанову про продовження строку досудового розслідування.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КПК України якщо внаслідок складності провадження неможливо закінчити досудове розслідування з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку (дізнання) у строк, зазначений у пунктах 1 і 2 частини третьої статті 219 цього Кодексу, такий строк може бути продовжений прокурором у межах строку, встановленого пунктом 1 частини четвертої статті 219 цього Кодексу.

Виносячи постанову про продовження строку досудового розслідування від 15 травня 2023 року прокурор посилається на п. 2 ч. 3 ст. 219 КПК України, а саме з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двадцяти діб - у разі повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку у випадках, якщо підозрюваний не визнає вину або необхідності проведення додаткових слідчих (розшукових) дій, або вчинення кримінального проступку неповнолітнім.

На момент винесення вказаної постанови слідує, що ОСОБА_3 23 липня 2022 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Підстави для продовження строків взагалі були відсутні, оскільки з обвинувального акту слідує, що підозрюваний визнав вину, оскільки зазначена пом`якшуюча обставина щире каяття, а тому необхідності в проведенні додаткових слідчих (розшукових) дій, не було.

Суд, повертаючи обвинувальний акт, не вказував на необхідність проведення додаткових слідчих (розшукових) дій.

ОСОБА_3 неповнолітнім не являється.

З реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається відсутність заявленого клопотання про проведення експертизи у випадку, передбаченому ч.2 ст.298-4 КПК, також відсутня можливість застосування пунктів 2, 3 ч.3 ст. 219 КПК під час обчисленні строків досудового розслідування.

В постанові про продовження строку досудового розслідування від 15 травня 2023 року прокурор взагалі не зазначає строк. В постанові зазначено продовжити строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000374 від 22 червня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, що ставить сторони в правову невизначеність.

Вищевикладене виключає можливість застосування п.п. 2, 3 ч. 3 ст. 219 КПК України при обчисленні строків досудового розслідування.

Таким чином, строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000374 від 22 червня 2022 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 , за ч. 1 ст. 309 КК України становить сімдесят дві години з дня повідомлення особі про підозру.

Статтею 115 КПК України передбачено, що строки, встановлені цим Кодексом, обчислюються годинами, днями і місяцями. Строки можуть визначатись вказівкою на подію. При обчисленні строку годинами строк закінчується в останню хвилину останньої години. При обчисленні строку годинами в нього включається і неробочий час.

Оскільки ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального проступку 23.07.2022 р., то з урахуванням положень ст. 115 КПК України, з 24 липня 2022 р. почався відлік 72 годинного строку досудового розслідування, передбаченого п.1 ч.3ст.219 КПК України.

До Шевченківського районного суду м. Запоріжжя обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань за № 0000374 від 22 червня 2022 року відносно ОСОБА_3 , за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, надійшов 27 липня 2022 року, що підтверджується відповідним супровідним листом.

Суд вважає неспроможними доводи прокурора, про те, що обвинувальний акт було затверджено прокурором 25 липня 2022 року, а тому строк досудового розслідування не пропущено, проте такі доводи прокурора прямо суперечать положенням п.1 ч.3 ст.219 КПК України про те, що кінцевим моментом обчислення строку досудового розслідування є день звернення до суду з обвинувальним актом, а не день його направлення прокурору для прийняття рішення.

З врахуванням вищевикладеного, неприйнятними є доводи прокурора, що відлік 3-денного строку почався 24.07.2022, зазначеного в ч.5 ст.301 КПК України, який закінчився 26.07.2022, коли обвинувальний акт у вказаному провадженні був направлений на розгляд до місцевого суду, тобто дотримано вимоги ст.219 КПК України.

Вказане кримінальне провадження надійшло до суду 27 липня 2022 року, про що свідчить відмітка про реєстрацію вхідної кореспонденції, тобто за межами строку, визначеного положеннями ст. 219 КПК України.

Положення ст. 219 КПК України визначають загальні вимоги щодо строків досудового розслідування, зокрема й щодо розслідування кримінальних проступків. Вказана норма є нормою загальної дії, яка на думку суду не підлягає розширеному тлумаченню та не передбачає будь-яких винятків або виключень.

Крім того, судом не приймається до уваги посилання прокурора на дотримання ним строків, встановлених ст. 301 КПК України, при зверненні до суду з обвинувальним актом, оскільки зазначена норма не визначає строки досудового розслідування кримінальних проступків.

Положеннями ч. 1 ст. 283 КПК України передбачено, що особа має право на розгляд обвинувачення проти неї в суді в найкоротший строк або на його припинення шляхом закриття провадження.

Частиною 2 пунктом 1 вище вказаної статті встановлено, що прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій:

- закрити кримінальне провадження;

- звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності;

- звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Таким чином, на підставі аналізу ст.ст. 283, 284, 219, 314 КПК України та з огляду на матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000374 від 22 червня 2022 року, за ч. 1 ст. 309 КК України стосовно ОСОБА_3 , суд дійшов переконання, що після настання 27 липня 2022 року закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 КПК України.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка згідно з частиною першою ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Частиною 1 статті 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Згідно до вимог частини 2 статті 28 КПК України, проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження суд.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України від 17 жовтня 2014 року № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення», критеріями для визначення розумності строків під час кримінального провадження є складність кримінального провадження; поведінка учасників кримінального провадження; спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень (частина третя статті 28 КПК України).

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини складність кримінального провадження визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження; кількості учасників провадження (потерпілих, свідків тощо); правової кваліфікації кримінального правопорушення; наявності на момент початку досудового розслідування відомостей щодо конкретної особи, яка ймовірно вчинила кримінальне правопорушення; характеру обставин, що підлягають доказуванню в кримінальному провадженні; меж доказування; обсягу матеріалів досудових розслідувань, що об`єднані в одному провадженні; необхідності призначення експертиз, їх складності; обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для всебічного та повного дослідження обставин кримінального правопорушення; необхідності отримання міжнародної допомоги в рамках кримінального провадження тощо.

Як встановлено судом, інкриміноване ОСОБА_3 кримінальне правопорушення відноситься до кримінальних проступків за ст. 12 КК України, підозрюваним по вказаному провадженні він є один. Характер обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та обсяг матеріалів досудового розслідування не є значним.

Обсяг та специфіка процесуальних дій, проведених органом досудового слідства для всебічного та повного дослідження обставин даного кримінального правопорушення суд також вважає не великим.

Крім того, в зазначеній вище Постанові Пленуму вказано, що оцінюючи поведінку учасників кримінального провадження, слід враховувати належне виконання ними своїх процесуальних обов`язків (зокрема, щодо явки за викликом слідчого, прокурора, судовим викликом; дотримання умов обраного запобіжного заходу; надання у передбачених законом випадках доказів тощо); існування випадків зловживання процесуальними правами тощо. При цьому слід враховувати, що використання процесуальних прав, зокрема, звернення з клопотаннями, скаргами, не може розцінюватися як перешкоджання здійсненню провадження, за винятком випадків, коли йдеться про зловживання правом.

Також у вказаній Постанові Пленуму зазначено, що оцінюючи спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень, слід враховувати послідовність та своєчасність здійснення процесуальних дій; наявність періодів бездіяльності (не активності), причини якої мають з`ясовуватись у кожному конкретному провадженні; своєчасність повідомлення особи про підозру; обґрунтованість відкладення та зупинення кримінального провадження; характер та ефективність дій, спрямованих на прискорення кримінального провадження тощо (справи «Смірнова проти Росії» від 24 липня 2003 року, «Вітрук проти України» від 16 вересня 2010 року, «Юртаєв проти України» від 31 січня 2006 року та інші).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частиною 2 згаданої статті встановлено, що принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Також, вимогами ч. 1 ст. 9 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Суд враховує правові позиції Верховного Суду викладені в постанові від 06 вересня 2022 року у справі № 705/1850/21 (провадження № 51-5604км21), де зазначив, що зміст ст.219 «Строки досудового розслідування» КПК унормовує загальне положення досудового розслідування. Це положення ґрунтується на загальних засадах кримінального провадження (насамперед, таких як «верховенство права», «законність», «змагальність», «розумність строків»), і визначає основні вимоги до часових меж стадії досудового розслідування.

У системі нормативних положень КПК наведене загальне положення ієрархічно перебуває між загальними засадами кримінального провадження та іншими процедурними нормами, що регламентують строки проведення досудового розслідування. Тому закономірним є те, що у випадку конфлікту загального положення ст.219 «Строки досудового розслідування» КПК з процедурною нормою досудового розслідування, пріоритет має відповідне загальне положення досудового розслідування (аналогія відповідно до норми ч.6 ст.9 КПК). У такому випадку останнє не може суперечити загальним положенням досудового розслідування.

Стаття 219 КПК України є нормою загальної дії, виключно якою регулюються строки досудового розслідування і яка не підлягає розширеному тлумаченню та не передбачає будь-яких винятків або виключень.

Зі змісту ч 2 ст.298 КПК України (глава 25), на яку посилається прокурор, убачається, що досудове розслідування кримінальних проступків (дізнання) здійснюється згідно із загальними правилами досудового розслідування, передбаченими зазначеним Кодексом, з урахуванням положень цієї глави. Буквальне тлумачення наведеної норми свідчить про те, що під час проведення дізнання перевага має віддаватися загальним правилам досудового розслідування.

Дійсно, положення глави 25 КПК містять певні особливості закінчення дізнання. Так, у ч.1 ст.301 КПК, у контексті цього провадження, передбачено, що дізнавач зобов`язаний у найкоротший строк подати прокурору всі зібрані матеріали дізнання разом із повідомленням про підозру.

У контексті цього кримінального провадження прокурор не пізніше трьох днів після отримання матеріалів дізнання разом із повідомленням про підозру повинен був звернутися до суду з обвинувальним актом.

Термін не пізніше трьох днів, надає можливість виконання зазначених положень у більш короткий термін (як-от один, два дні), що у сукупності з діями дізнавача, проведеними у найкоротші строки, не позбавляє можливості дотримання строків досудового розслідування, визначених у п.1 ч. 3 ст. 219 КПК.

Згідно з положеннями ч. 5 ст. 219 КПК, строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому ст. 290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею.

З урахуванням положень, передбачених ч.5 ст.301 КПК, саме в межах строків, визначених ч.2 ст. 301 КПК, прокурор зобов`язаний забезпечити надання копій матеріалів дізнання шляхом їх вручення, а у разі неможливості вручення шляхом надсилання копій матеріалів дізнання за останнім відомим місцем проживання чи перебування зазначених у ч.5 ст.301 КПК осіб.

Прокурор зазначає, що направлення обвинувального акта до суду, виготовлення та вручення підозрюваному копій матеріалів дізнання за вимогами ч.5 ст.219 та ч.2 ст.298 КПК не може враховуватися в строки досудового розслідування, передбачені п.1 ч.3 ст.219КПК, прокурор не навів обґрунтувань того, який же саме період (вручення чи направлення) не повинен був саме в цьому випадку бути включений до строків досудового розслідування, визначених п.1 ч.3 ст.219 КПК України.

Таким чином, на думку суду, особливості закінчення дізнання, установлені ст. 301 КПК визначають правила щодо меж строків, якими повинні керуватись дізнавач та прокурор, при тому, що такі строки регламентують не строки досудового розслідування, а строки на виконання повноважень на певному етапі досудового розслідування, проте такі строки у своїй сукупності не повинні виходити за межі строків, передбачених п.1 ч.3 ст.219 КПК, оскільки лише нормами цієї статті імперативно визначено граничні строки закінчення досудового розслідування у разі вчинення кримінального проступку та строки продовження досудового розслідування.

У цьому контексті також є доречним відомий латинський вислів «іn dubio proreo» у випадку сумніву на користь обвинуваченого (підозрюваного). Недостатня правова визначеність приписів КПК України щодо строків дізнання після повідомлення про підозру у вчиненні кримінального проступку безумовно має тлумачитися на користь підозрюваного, ефективного забезпечення його прав і свобод у кримінальному провадженні.

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Прокурор вважає, що строк досудового розслідування припинив свій перебіг після того, як обвинувальний акт був вперше переданий до суду.

На думку прокурора, звернення до суду з обвинувальним актом, навіть якщо він згодом був повернутий прокурору, зупиняє сплив строку досудового розслідування, а тому на час, який минув з моменту повернення до моменту повторного направлення обвинувального акта до суду, не поширюються вимоги статті 219 КПК України.

Суд не погоджується з такою позицією прокурора і виходить з того, що строк досудового розслідування продовжує спливати після повернення обвинувального акта прокурору і не може перевищувати межі, визначені статтею 219 КПК України. Після повернення обвинувального акта його недоліки можуть бути усунені лише протягом решти строку досудового розслідування, яка залишилася до первинного звернення сторони обвинувачення з обвинувальним актом.

Враховуючи ту обставину, що 23 липня 2023 року ОСОБА_3 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, то відлік строку досудового розслідування необхідно рахувати саме з 24 липня 2022 року, тобто з наступного дня після вручення повідомлення про підозру.

В період з 24 липня 2022 року до дня направлення обвинувального акту до суду, прокурором постанов про продовження строку досудового розслідування не виносилось.

27 липня 2022 року обвинувальний акт подано до суду, тобто з порушення строку встановленого законом.

Оскільки у цій справі перший раз сторона обвинувачення звернулася до суду 27 липня 2022 року, тобто з порушення строку встановленого законом, в неї не залишилося часу для виправлення недоліків, зазначених в ухвалі про повернення обвинувального акта, тому її повторне звернення до суду 17 травня 2023 року відбулося після закінчення строку досудового розслідування, що дає підстави для закриття провадження відповідно до пункту 10 частини 1 статті 284 КПК України.

Постанова про продовження строку досудового розслідування від 15 травня 2023 року винесена прокурором з порушенням вимог чинного законодавства.

Суд не може погодитися з підходом до обчислення строків, запропонованим стороною обвинувачення, оскільки він створює широкі можливості стороні обвинувачення шляхом направлення обвинувального акта, який не відповідає вимогам статті 291 КПК України, штучно зупиняти сплив строків, тим самим позбавляти правового значення вимогу розумних строків, яка отримала деталізоване регулювання у статті 219 КПК України.

Суд вважає, що повернення обвинувального акту не передбачає поновлення завершеного досудового розслідування, про що зазначено в постанові від 18 жовтня 2022 року у справі № 753/6486/21.

Діючий КПК України чітко відмовився від інституту додаткового розслідування, який існував за КПК 1960 року. Відсутність можливості проведення додаткового розслідування після звернення до суду з обвинувальним актом очевидна з тексту Кодексу. Крім того, в Пояснювальній записці до проекту Кодексу зазначалося, що «одним з основних напрямів реформування … стала ліквідація можливості відправлення справи на додаткове розслідування», «підвищенню гарантій прав підозрюваних та обвинувачених сприятиме також … скасування інституту повернення справи на додаткове розслідування» (Пояснювальна записка до проекту Кримінального процесуального кодексу України).

З цього випливає, що повернення обвинувального акту не може використовуватися стороною обвинувачення для проведення будь-яких процесуальних дій, крім приведення його у відповідність до вимог статті 291 КПК України.

З іншого боку, КПК України, передбачаючи можливість повернення обвинувального акта прокурору, передбачає, що він має відповідні повноваження для усунення його недоліків на виконання вказівок суду.

КПК України не передбачає не лише обов`язку, але й можливості відновлення досудового розслідування у випадку повернення обвинувального акту прокурора, оскільки відповідно до статті 282 КПК України ця обставина не є підставою для такого відновлення.

Також повернення обвинувального акта прокурору не є підставою для продовження строку досудового розслідування, оскільки відповідно до статті 295 КПК строк розслідування може бути продовжений, якщо додатковий строк необхідний для отримання доказів, які можуть бути використані під час судового розгляду, або для проведення чи завершення проведення експертизи, за умови що ці дії не могли бути здійснені чи завершені раніше з об`єктивних причин. Однак, як зазначено вище, повернення обвинувального акта прокурору не дає стороні обвинувачення повноважень проводити такі дії.

КПК України не містить положення, яке б визначало строк, протягом якого після повернення судом обвинувального акта прокурору сторона обвинувачення має виправити недоліки обвинувального акту і звернутися до суду з виправленим обвинувальним актом. У той же час відповідно до частини 2 статті 113 КПК будь-яка процесуальна дія мають бути виконані без невиправданої затримки.

У цьому провадженні 27 липня 2022 року обвинувальний акт надійшов до суду. 17 листопада 2022 року судом було постановлено ухвалу про повернення обвинувального акта прокурору, яка вступила в законну силу 06 лютого 2023 року. 17 травня 2023 року повторно обвинувальний акт був переданий до суду, хоча копію ухвали Запорізького апеляційного суду уповноважений представник прокуратури отримав 15 березня 2023 року.

З цього випливає, що повернення обвинувального акту не може використовуватися стороною обвинувачення для проведення будь-яких процесуальних дій, крім приведення його у відповідність до вимог статті 291 КПК України, і, відповідно, немає підстав вважати, що після повернення обвинувального акта прокурору може йти мова про будь-яке досудове розслідування, оскільки воно завершене до першого звернення до суду з обвинувальним актом.

Неможливість проведення додаткового розслідування пояснює і неможливість відновлення закінченого досудового розслідування або продовження його строків, як зазначав раніше Верховний Суд в постанові від 18 жовтня 2022 року у справі 753/6486/21.

Суд допускає, що в певних випадках повернення обвинувального акту стороні обвинувачення може поставити її в складне становище, особливо якщо він направлений до суду в останній день строку або поза межами строку визначеного законом.

Однак суд вважає, що будь-яка сторона кримінального провадження має передбачати можливість несприятливого для неї розвитку подій у провадженні, у тому числі і ухвалення судових рішень, що вимагатимуть додаткового часу для їх виконання, як, наприклад, рішення про повернення обвинувального акту прокурору. Виходячи з цих міркувань суд вважає, що законодавець, встановлюючи граничні строки досудового розслідування, визначав їх з урахуванням подібних ускладнень з якими може стикнутися сторона, і вона має враховувати можливість таких ускладнень при плануванні своєї діяльності.

З урахуванням викладених обставин, суд вважає, що кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000374 від 22 червня 2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, підлягає закриттю у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 8, 9, 28, 219, 283, 284, 314, 369-372 КПК України, суд

постановив:

Кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000374 від 22 червня 2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, закрити на підставі пункту 10 частини 1 статті 284 КПК України у зв`язку з тим, що після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 КПК України.

Ухвала суду першої інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок чи ухвала суду, ухвала слідчого судді не набрала законної сили.

Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя: