Справа № 138/3340/21
Провадження №:1-кс/138/292/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2023 року м. Могилів-Подільський

Слідчий суддя Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000457 від 17.11.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

25 квітня 2023 року до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області надійшло клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000457 від 17.11.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що ухвалою слідчого судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 25.11.2021 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000457 від 17.11.2021 року, накладено арешт на майно - каблучку з металу жовтого кольору з камінцем та платіжну картку «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , власником яких вона є, з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування майном.

На даний час, на її думку, наявні передбачені законом підстави для скасування арешту майна, оскільки в подальшому його застосуванні відпала потреба.

Кримінальне провадження було розпочате ще у листопаді 2021 року. Досудове розслідування на момент звернення до суду з даним клопотанням ще триває. Органом досудового розслідування були вжиті всі необхідні і достатні заходи для збирання доказів по відношенню до арештованого майна. Оскільки слідчі не були обмежені у доступі до вказаних речей з метою вчинення будь-яких слідчих та процесуальних дій, у тому числі й проведення експертиз, на даний час потреби в триманні каблучки та платіжної карти в розпорядженні правоохоронних органів немає.

Арештовані каблучка та платіжна картка є досить коштовними і їхнє перебування без використання за призначенням у кімнаті зберігання речових доказів Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області при дії несприятливих температурних чинників значно знизить ринкову вартість майна.

У судове засідання ОСОБА_3 , її представник адвокат ОСОБА_4 не з`явились, останній подав заяву про розгляд клопотання за їх відсутності, клопотання підтримав.

Слідчий СВ Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, надіславши до суду заяву про розгляд клопотання у її відсутність, не заперечуючи проти його задоволення.

Прокурор Могилів-Подільської окружної прокуратури ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд клопотання за її відсутності, не заперечувала проти задоволення клопотання про скасування майна з правом користування ним, але без права відчуження, оскільки дане майно є речовими доказами в кримінальному провадженні.

Згідно ч.2 ст.174 КПК України неявка осіб не перешкоджає розгляду клопотання.

При розгляді клопотання встановлено, що 17 листопада 2021 року Могилів-Подільським РВП ГУНП у Вінницькій області внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000457 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Ухвалою слідчого судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 25 листопада 2021 року було накладено арешт на каблучку з металу жовтого кольору та платіжну картку «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , власником яких є ОСОБА_3 , з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування майном.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Арешт на зазначене майно накладено з підстав, визначених п.1 ч.2 ст.170 КПК України, а саме з метою забезпечення збереження речових доказів.

Статтею 214 КПК України визначено, що досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а така процесуальна заборона як арешт майна застосовується до вичерпного кола суб`єктів указаного у ст. 170 КПК України.

Відповідно до цієї норми така заборона стосується підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру. Крім того, арешт може бути накладено за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину.

Відповідно до п.2.6 Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року при накладенні арешту на майно слід перевіряти наявність: належних підстав для арешту майна; доказів, що вказують на вчинення особою чи особами, на майно яких слідчий просить накласти арешт, кримінального правопорушення; встановлення розміру шкоди та питання щодо наявності цивільного позову, та співрозмірність обмеження права власності; відповідність клопотання слідчого вимогам ст. 171 КПК; чи накладається арешт на майно особи, яка не є підозрюваним у кримінальному провадженні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "ОСОБА_5 та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Відповідно до ч.3 ст. 22 КПК України слідчий суддя під час кримінального провадження не може одночасно виконувати функції державного обвинувачення, захисту і судового розгляду. Так, функції з доведення обґрунтованості поданого клопотання, наявності підстав для його задоволення процесуальним законом покладено виключно на ініціатора такого клопотання, в даному випадку - власника майна ОСОБА_3 , разом з тим сторона обвинувачення у випадку незгоди з даним клопотанням зобов`язана належним чином її теж обґрунтувати. Відтак слідчий суддя розглядає клопотання на підставі тих доказів, які слідчому судді і представлені.

Враховуючи викладене, зважаючи на те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні ще триває, належне ОСОБА_3 майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, слідчим проведено його огляд, про що міститься відповідний протокол (т.2, а.с.88-96), відсутність заперечень слідчого та прокурора щодо задоволення клопотання про скасування арешту майна, слідчий суддя вважає, що клопотання слід задовольнити, повернувши майно законному власнику з правом користування без права його відчуження.

Керуючись ст.ст.170-173, 174, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИЛА:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000457 від 17.11.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 25 листопада 2021 року на каблучку з металу жовтого кольору та платіжну картку «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , що знаходяться на зберіганні у кімнаті речових доказів Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області,власником яких є ОСОБА_3 .

Повернути каблучку з металу жовтого кольору та платіжну картку «ПриватБанк» № НОМЕР_1 власнику ОСОБА_3 з правом користування, без права відчуження.

Матеріали кримінального провадження № 0000457 від 17.11.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України повернути до Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1