Справа № 357/7757/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2023 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши в м. Біла Церква, у відкритому судовому засіданні, обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002545, яке внесене до ЄРДР 23 травня 2023 року, стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мовчанівка, Ружинський район, Житомирська область, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, особи з інвалідністю 3-ї групи, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 травня 2023 року, за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, до позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, від відбування якого звільнений, на підставі ст. 75 КК України, з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік;

за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

учасники кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор - ОСОБА_3 ,

потерпілий - ТОВ «ВИГІДНА ПОКУПКА»,

представник потерпілого - ОСОБА_5 ,

обвинувачений - ОСОБА_4 , установив таке.

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

24 лютого 2022 року Указом Президента України 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території України введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та після його затвердження Законом України № 2102-ХІ від 24 лютого 2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» цей Указ набрав чинності, у зв`язку з чим в Україні відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» розпочався воєнний ста, який неодноразово продовжувався та діє до теперішнього часу.

Проте, 16 квітня 2023 року, о 15 годині 20 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи у торговому залі магазину «Аврора», що належить ТОВ «ВИГІДНА ПОКУПКА» (), що розташований за адресою: Київська область, місто Біла Церква, бульвар Олександрійський, 66, скориставшись тим, що його дії залишаються непоміченими сторонніми особами, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, таємно від оточуючих, шляхом вільного доступу, з торгових полиць викрав навушники Bluetooth X-DIGITAL HBS-110, вартістю 399 гривень 00 копійок, що належать ТОВ «ВИГІДНА ПОКУПКА», які поклав до правої кишені своєї куртки.

Після цього, ОСОБА_4 , із викраденим товаром перетнув касову зону та вийшов через вхідні двері вказаного магазину, не розрахувавшись за навушники Bluetooth X-DIGITAL HBS-110, тим самим з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив майнової шкоди ТОВ «ВИГІДНА ПОКУПКА» на суму 399 гривень 00 копійок.

Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 , як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, тобто як злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Згідно ч. 3 ст. 349 КПК України, отримавши згоду учасників кримінального провадження, суд визнав за недоцільне дослідження доказів щодо обставин, які ними не оспорювалась, оскільки вони розуміли правильно їх зміст, сумнівів у добровільності їх позиції не було, а їм роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

На підставі ч. 4 ст. 349 КПК України, суд допитав обвинуваченого ОСОБА_4 , який визнав, що вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України та надав покази, які повністю узгоджуються із зазначеними у обвинувальному акті, просив суворо не карати, врахувати вартість викраденого майна, відшкодування ним збитків, щиро каявся.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

На підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 66 КК України, суд визнає обставиною, що пом`якшує покарання: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставини, передбачені ст. 67 КК України, прокурором не заявлялись, судом не установлені.

Мотиви призначення покарання.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 373 КПК України, якщо обвинувачений визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суд ухвалює обвинувальний вирок і призначає покарання, звільняє від покарання чи від його відбування у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, або застосовує інші заходи, передбачені законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно із ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до практики Верховного Суду, що міститься в постанові від 23 червня 2020 року, у справі № 171/8/17, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення повинна враховуватися судом як загальна засада призначення покарання не лише на підставі належності відповідного правопорушення до певного виду (ст. 12 КК України), але і з обов`язковим урахування конкретних обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України є злочином, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Отже, з огляду на ступінь тяжкості та обставини вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, а саме: вартість викраденого майна, дані про особу ОСОБА_4 , який на момент вчинення злочину судимий не був, має інвалідність ІІІ групи, у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра на обліку не перебуває, перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних в ІНФОРМАЦІЯ_2 , обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, суд дійшов висновку, що досягнення мети покарання, визначеної у ст. 50 КК України, а саме виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, можливе, шляхом призначення покарання, передбаченого санкцією ч. 4 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

До того ж, судом установлено, що ОСОБА_4 засуджений вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 травня 2023 року, за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, від відбування якого звільнений з іспитовим строком 1 (один) рік та покладенням обов`язків, передбачених ч. 1, 3 ст. 76 КК України.

Злочин у якому визнаний винним ОСОБА_4 за цим вироком вчинений - 16 квітня 2023 року, тобто до постановлення стосовно нього вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 травня 2023 року.

Згідно з ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Згідно з правовою позицією Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 23 вересня 2019 року у справі № 199/1496/17, кримінально-правові норми, передбачені статтями 70, 75 КК не передбачають окремого порядку призначення покарання за сукупністю злочинів в тих випадках, коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від покарання з іспитовим строком, вчинила до ухвалення вироку в першій справі інший злочин за який вона засуджується до покарання, від відбування якого вона також звільняється з іспитовим строком.

Оскільки самостійне виконання таких вироків не засноване на вимогах закону про кримінальну відповідальність призначаючи остаточне покарання згідно з вимогами ч. 4 ст. 70 КК, суд має право вмотивовано вирішити питання про звільнення особи від відбування остаточного покарання з випробуванням, та визначити іспитовий строк в порядку та в межах, передбачених ст. 75 КК.

Отже, остаточне покарання ОСОБА_4 має бути визначене за правилами, передбаченими ч. 4 ст. 70 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Згідно з п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року № 7, при вирішенні питання про те, який із передбачених ст. 70 КК України принципів необхідно застосовувати при призначенні покарання за сукупністю злочинів (поглинення менш суворого покарання більш суворим або повного чи часткового складання покарань, призначених за окремі злочини), суд повинен враховувати крім даних про особу винного й обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, також кількість злочинів, що входять до сукупності, форму вини й мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків, вид сукупності (реальна чи ідеальна) тощо.

За таких обставин, враховуючи вище перелічені дані про особу винного, обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, кількість вчинених злочинів, які входять до сукупності - 2 (два), те що вони були умисними, з корисливого мотиву, враховуючи відшкодування завданого збитку, суд вважає за необхідне, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань, за цим вироком та вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 травня 2023 року у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

У свою чергу, як зазначено вище, згідно правової позиції Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 23 вересня 2019 року у справі № 199/1496/17, призначаючи остаточне покарання згідно з вимогами ч. 4 ст. 70 КК має право вмотивовано вирішити питання про звільнення особи від відбування остаточного покарання з випробуванням, та визначити іспитовий строк в порядку та в межах, передбачених ст. 75 КК.

Згідно з ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Отже, зважаючи на вартість викраденого майна за цим вироком та вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 травня 2023 року - 821 грн, які відшкодовані, наявність кількох обставин, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, відомі дані про особу ОСОБА_4 , який є особою з інвалідністю ІІІ групи, пенсіонер, а також визнання ним вини, дійсно негативне ставлення до вчинених ним злочинів, суд вважає, що останній не становить такого рівня суспільної небезпеки, який унеможливлює його звільнення від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України.

За таких обставин, суд вважає за необхідне звільнити ОСОБА_4 від остаточно призначеного покарання, на підставі ч. 1 ст. 75 КК України, з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки та покладенням обов`язків, які передбачені ч. 1 ст. 76 КК України.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України, питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Згідно з постановою про залучення до матеріалів кримінального провадження матеріальних об`єктів та визнання їх документами від 24 травня 2023 року, визнані речовими доказами: DVD-R диск з відеофайлами.

Відповідно до постанови про визнання речових доказів та доручення до кримінального провадження від 08 червня 2023 року, визнаний речовим доказом: DVD-R диск марки «Axent» з відеозаписом проведення слідчого експерименту за участі ОСОБА_4 .

Згідно з п. 7 ч. 9 ст. 100 КПК України, їх належить зберігати в матеріалах кримінального провадження, протягом усього строку їх зберігання.

Відповідно до постанови про визнання речових доказів та доручення до кримінального провадження від 25 травня 2023 року, визнані речовими доказами: куртка чоловіча ТМ «H&HM», демісезонну, чорного кольору, 42 розміру, виробництва Китай; джинсові брюки ТМ «Z.I.BINNU» синього кольору; туфлі чоловічі, шкіряні, демісезонні, на шнурівці, що належать ОСОБА_4 .

Відповідно до п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України, їх необхідно повернути власникам.

Згідно з п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, у резолютивній частині вироку зазначаються: рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

Суд вважає, що з огляду на звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання, належне виконання останнім процесуальних обов`язків під час судового провадження, суд вважає, що запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, який застосований до ОСОБА_4 належить скасувати.

Керуючись ст. 100, 331, 368, 374, 381-382, 395, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі, строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 травня 2023 року, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Згідно із ч. 1 ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Установити ОСОБА_4 іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_4 , виконувати такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питання пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

Іспитовий строк обчислювати з 11 серпня 2023 року.

Скасувати застосований до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Речові докази:

1) куртка чоловіча ТМ «H&HM», демісезонну, чорного кольору, 42 розміру, виробництва Китай; джинсові брюки ТМ «Z.I.BINNU» синього кольору; туфлі чоловічі, шкіряні, демісезонні, на шнурівці, - повернути ОСОБА_4 ;

2) DVD-R диск з відео файлами; DVD-R диск марки «Axent» з відеозаписом проведення слідчого експерименту за участі ОСОБА_4 , - зберігати в матеріалах кримінального провадження, протягом усього строку їх зберігання.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду, в порядку встановленому законом, протягом тридцяти днів з дня його оголошення, з особливостями визначеними ч. 2 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили в порядку визначеному ст. 532 КПК України.

Копію вироку негайно після його оголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя

Білоцерківського міськрайонного суду ОСОБА_1

Київської області