КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві, шляхом проведення відеоконференцзв`язку між Київським апеляційним судом та ДУ «Київській слідчий ізолятор», кримінальне провадження № 0000817 стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Кадомка Кагарлицького району Київської області, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, за апеляційною скаргою прокурора у провадженні на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 26 липня 2022 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 26 липня 2022 року ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, та їй призначено покарання:

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Відповідно до ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом _________________________________________________________________

Справа №11-кп/824/1043/2023 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_8

Категорія: ч. 4 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_1

поглинення більш суворим покаранням менш суворого, визначено ОСОБА_7 до відбуття покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки, з покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Також застосовано до ОСОБА_7 примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів.

Суд визнав доведеним, що 20.04.2022 р. приблизно о 12.35 год. ОСОБА_7 , знаходячись у приміщенні магазину "Нова Лінія" по вул. Бальзака, 65/1 в м. Києві, діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, таємно викрала товар, який належить ТОВ "Нова Лінія 1", а саме: дві упаковки засобу для прання "Persil Color 33 шт.", вартістю 514 грн. кожна, а всього товар на загальну суму 1028 грн., який сховала до сумки, що мала при собі, та з місця вчинення злочину зникла. Викраденим розпорядилась за власним розсудом.

Крім того, 21.04.2022 р. приблизно о 10.30 год. ОСОБА_7 , знаходячись у приміщенні магазину "Нова Лінія" по вул. Бальзака, 65/1 в м. Києві, діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, з метою повторного таємного викрадення чужого майна, взяла з полиць у торгівельній залі товар, який належить ТОВ "Нова Лінія 1", а саме: упаковку засобу для прання "Persil Color33 шт.", вартістю 514 грн., набір "Викрутки точні 11 шт.", вартістю 103 грн. 50 коп., довгогубці 160 мм, вартістю 49 грн. 98 коп., а всього товар на загальну суму 667 грн. 48 коп., який сховала до сумки, що мала при собі, після чого пройшла через касову зону магазину, не розрахувавшись за вказаний товар, таким чином, виконавши всі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, що не залежали від волі ОСОБА_7 , оскільки вона була затримана працівниками охорони магазину за межами розрахункових кас.

Крім того, 27.04.2022 р. приблизно о 17.55 год. ОСОБА_7 , знаходячись у приміщенні магазину "Сільпо" по вул. Закревського, 61/2 в м. Києві, діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, з метою повторного таємного викрадення чужого майна, взяла з полиць у торгівельній залі товар, який належить ТОВ "СІЛЬПО-ФУД", а саме: упаковку засобу для прання "Persil", вартістю 199 грн. 20 коп., шоколад чорний "Spell 70% з сіллю", вартістю 78 грн. 48 коп., шоколад чорний "Міленіум пористий", вартістю 16 грн. 80 коп., шоколад білий "Міленіум пористий", вартістю 16 грн. 80 коп., сир "Монашинські сири палички білі 45%", вартістю 38 грн. 44 коп., упаковку чаю "Grace Брекфаст тайм", вартістю 45 грн. 19 коп., а всього товар на загальну суму 394 грн. 91 коп., який сховала до сумки, що мала при собі, після чого пройшла через касову зону магазину, не розрахувавшись за вказаний товар, таким чином, виконавши всі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, що не залежали від волі ОСОБА_7 , оскільки вона була затримана працівниками охорони магазину за межами розрахункових кас.

Крім того, 08.06.2022 р. приблизно о 13.20 год. ОСОБА_7 , знаходячись у приміщенні магазину "Сільпо" по вул. Милославській, 10-А в м. Києві, діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, з метою повторного таємного викрадення чужого майна, взяла з полиць у торгівельній залі товар, який належить ТОВ "СІЛЬПО-ФУД", а саме: упаковку засобу для прання "Persil Color", вартістю 357 грн. 50 коп., яку заховала до сумки, що мала при собі, після чого пройшла через касову зону магазину, не розрахувавшись за вказаний товар, таким чином, виконавши всі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, що не залежали від волі ОСОБА_7 , оскільки вона була затримана працівниками охорони магазину за межами розрахункових кас.

В апеляційній скарзі прокурор у провадженні, не оспорюючи фактичні обставини справи, за яких суд визнав ОСОБА_7 винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, посилаючись на неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої через м`якість, просить скасувати вирок суду в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання: - за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць; - за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років. Згідно ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покаранням більш суворим, призначити ОСОБА_7 остаточно до відбуття покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що, у порушення вимог ст. 69 КК України та Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд не вмотивував у своєму рішенні яким чином щире каяття у вчиненому та наявність психічної хвороби істотно знижують ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_7 кримінальних правопорушень.

Також суд недостатньою мірою врахував конкретні обставини скоєних ОСОБА_7 чотирьох епізодів кримінального правопорушення, які належать до категорії тяжких злочинів, їх вчинення в умовах воєнного стану, а також невжиття обвинувачуваною жодних заходів для відшкодування шкоди потерпілому за першим епізодом. Зокрема, під час спроби вчинити крадіжку 21.04.2022, ОСОБА_7 було затримано працівниками охорони магазину, але, не дивлячись на це, 27.04.2022 та 08.06.2022 остання намагалася знову вчинити крадіжки, однак була затримана працівниками охорони.

Таким чином, застосування до ОСОБА_7 ст. 69 КК України не відповідає загальним принципам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України, тяжкості злочину, особі обвинуваченої та конкретним обставинам справи, що потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок м`якості.

Інші учасники судового провадження даний вирок не оскаржують.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку доводів апеляційної скарги, а також захисника ОСОБА_6 та обвинувачену ОСОБА_7 , які заперечували проти апеляційної скарги прокурора, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченої, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

За приписами ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 394 КПК України, висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану, та у вчиненні закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, що відповідає юридичній кваліфікації діянь ч. 4 ст. 185 КК України та ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, за обставин, викладених у вироку, перевірці колегією суддів не підлягають, оскільки фактичні обставини кримінального провадження та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 учасниками судового провадження в суді першої інстанції не оспорювалися і докази щодо них, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, не досліджувались, як не заперечуються вони прокурором і в апеляційній скарзі. При цьому колегія суддів не встановила істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду першої інстанції дійти правильних висновків в цій частині.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність при призначенні ОСОБА_7 покарання, зокрема застосування положень ст. 69 КК України, то вони є непереконливими.

Так, відповідно до ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Водночас положення ст. 50 КК Українивизначають, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Згідно із ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Як вважає колегія суддів, цих вимог закону, при здійсненні судового розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_7 , суд першої інстанції дотримався.

Так, при призначенні ОСОБА_7 покарання, як це слідує з мотивувальної частини вироку, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених нею кримінальних правопорушень, суму заподіяних збитків, особу винної, яка раніше не судима, характеризується посередньо, стан її здоров`я, зокрема наявність в ОСОБА_7 психічного захворювання, яке позбавило її можливості під час інкримінованих дій повною мірою їх усвідомлювати та керувати ними, у зв`язку з чим їй рекомендовано застосування примусових заходів медичного характеру, повне визнання нею своєї вини та її щире каяття у вчиненому. При цьому, щире каяття та наявність у обвинуваченої психічного захворювання, суд визнав обставинами, які пом`якшують покарання. Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

З урахуванням вищезазначеного, суд призначив ОСОБА_7 покарання: за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, із застосуванням положень ст. 69 КК України, у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначив ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнив її від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

Проаналізувавши усі обставини, які повинні враховуватися судом при призначенні покарання в їх сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірних висновків як щодо виду та розміру призначеного ОСОБА_7 покарання, так і порядку його відбування.

З таким рішенням суду першої інстанції колегія суддів погоджується, з урахуванням як ступеню тяжкості вчинених ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії тяжких, та становлять чотири епізоди злочинної діяльності, при цьому три з них закінчені на стадії закінченого замаху на їх вчинення та не мали наслідків у виді спричинення шкоди, так і конкретних обставин кримінального провадження, зокрема незначної суми завданих збитків, виду викраденого майна, а саме те, що це предмети побуту, і те, що ОСОБА_7 перебувала в скрутному матеріальному становищі, з урахуванням наявності у обвинуваченої психічного захворювання, яке позбавило її можливості під час вчинення кримінальних правопорушень повною мірою усвідомлювати свої дії і керувати ними, та враховуючи дані про особу ОСОБА_7 , яка в минулому не судима характеризується посередньо, свою вину у вчиненому визнала повністю та щиро розкаялася, наявність обставин, які пом`якшують покарання, та відсутність обставин, які його обтяжують.

Зазначені обставини справи та дані про особу ОСОБА_7 колегія суддів вважає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчинених нею кримінальних правопорушень, а висновки суду першої інстанції про можливість призначення їй покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням положень ст. 69 КК України, тобто нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті, та звільнення її від відбування остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 та ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, правильними.

Призначаючи ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України більш м`яке покарання, ніж передбачено законом, тобто на підставі ч. 1 ст. 69 КК України, суд врахував конкретні обставини справи, а саме характер вчинених кримінальних правопорушень, розмір завданих збитків, стан її здоров`я, дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, характеризується посередньо, вину у вчиненому визнала повністю. Також судом, відповідно до ст. 66 КК України, визнано ОСОБА_7 обставинами, що пом`якшують покарання - щире каяття та наявність у неї психічного захворювання, яке позбавило її можливості під час вчинення інкримінованих їй кримінальних правопорушень повною мірою усвідомлювати свої дії і керувати ними, що вказує на те, що ОСОБА_7 є обмежено осудною, і ця обставина, на противагу твердженням прокурора, істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, та, відповідно до положень ст. 20 КК України, обґрунтовано врахована судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_7 покарання та стала підставою й для застосування до неї судом примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Дані обставини, дають підстави і для застосування щодо ОСОБА_7 положень ст. 75 КК України, оскільки свідчать, що її виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства.

Наведене спростовує доводи апеляційної скарги прокурора, що судом, при вирішенні питання про призначення ОСОБА_7 покарання, в тому числі і із застосуванням положень ст. 69 КК України, не в повній мірі враховано тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, конкретні обставини справи, відсутність спроб відшкодувати завдану шкоду, у зв`язку з чим призначив їй покарання, яке не відповідає даним про особу обвинуваченої та тяжкості нею вчиненого у зв`язку із м`якістю.

Ті обставини, що ОСОБА_7 вчинила кримінальні правопорушення в умовах воєнного стану, не лише знайшли своє відображення в кваліфікації її дій за відповідною кваліфікуючою ознакою ч. 4 ст. 185 КК України, як закінченого злочину, так і замаху на його вчинення, але й були належним чином враховані судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_7 покарання та прийнятті рішення про можливість звільнення її від відбування цього покарання з випробуванням, яке суд належним чином мотивував, оцінивши вищезазначене в сукупності з іншими даними про особу винної та фактичними обставинами вчинених нею кримінальних правопорушень.

Покарання у виді 5 років позбавлення волі, яке просить призначити ОСОБА_7 прокурор за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, та покарання у виді 5 років 1 місяця за ч. 4 ст. 185 КК України, які є наближеними до мінімального розміру покарання, визначеного санкцією ч. 4 ст. 185 КК України, на переконання колегії суддів, за встановлених судом обставин, є надміру суворим. При цьому, розмір остаточного покарання прокурор просить збільшити лише на місяць від призначеного ОСОБА_7 покарання судом першої інстанції.

Таким чином, сукупність вище наведеного, на думку колегії суддів, вказує, що призначене ОСОБА_7 покарання є таким, що відповідає особі обвинуваченої та тяжкості вчинених нею кримінальних правопорушень і є достатнім для виправлення і перевиховання ОСОБА_7 та досягнення його мети, що цілком буде реалізована в умовах здійснення контролю за її поведінкою при звільненні від відбуванням покарання з випробуванням.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок в оскарженій його частині, перевіркою кримінального провадження в апеляційному порядку колегією суддів не встановлено.

А тому, визнаючи вирок суду законним і обґрунтованим, а призначене ОСОБА_7 покарання, зі звільненням від його відбування з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, справедливим, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора у провадженні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора у провадженні залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного суду м. Києва від 26 липня 2022 року стосовно ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

___________________ ___________________ __________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3