Справа № 755/3317/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" квітня 2023 р. м. Київ Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000891 від 07.03.2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Паничєво Бакчарського району Томської області Російської Федерації, українця, громадянина України, із середньою освітою, працюючого не офіційно, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: - вироком Дарницького районного суду м. Києва від 27.10.2022 року за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання із іспитовим строком 2 роки;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю учасників кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 07.03.2023 року приблизно о 12:40, тобто під час дії Закону України «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні»» від 24.02.2022, продовженого Указом Президента України від 06.02.2023, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 19 лютого 2023 року, перебував в приміщенні магазину «Аврора», розташованого по вулиці Сосюри 3, в місті Києві, де у нього виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна вчиненого повторно в умовах воєнного стану.

Здійснюючи свої злочинні наміри, ОСОБА_3 , керуючись корисливим умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, вчиненого повторно в умовах воєнного стану, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, умисно, з корисливих мотивів, взяв з торгівельної полиці пристрій зарядний PowerBank lOOOOmAh арт. 19583, вартістю 459 грн, в кількості дві штуки, на загальну суму 918 грн, що належить ТОВ «ВИГІДНА ПОКУПКА», та сховав викрадене майно до зовнішньої кишені куртки в яку був одягнений, після чого направився до виходу.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, вчиненого в умовах воєнного стану ОСОБА_3 , усвідомлюючи, що має при собі пристрій зарядний PowerBank lOOOOmAh арт. 19583 вартістю 459 грн в кількості дві штуки, на загальну суму 918 грн, що належить ТОВ «ВИГІДНА ПОКУПКА», не маючи наміру розраховуватися за вказаний вище товар, пройшов повз касову зону, умисно н розрахувався за товар, тим самим вчинив усі дії які вважав за необхідні для доведення злочину до кінця, але з причин які не залежали від його волі, був зупинений охороною вказаного магазину.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України визнав у повному обсязі та пояснив суду, що йому зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується з обставинами, встановленими під час досудового розслідування, із зібраними у кримінальному провадженні доказами як достовірними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбачене КК України за вказаний злочин, і його заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок. Обвинувачений показав, що 07.03.2023 року близько 12:40 він, перебуваючи в приміщенні магазину «Аврора», розташованого по вулиці Сосюри 3, в м. Києві, таємно взяв з торгівельної полиці пристрій зарядний PowerBank lOOOOmAh, в кількості дві штуки, та сховав їх до зовнішньої кишені своєї куртки та направився на вихід. Однак, при виході з магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », був зупинений охороною вказаного магазину, у зв`язку з чим не зміг вчинити крадіжку. Зазначив, що мав намір викрасти товар з метою обміну його на продукти харчування. Товар було повернуто представнику магазину. Зокрема зазначив, що всі обставини, так як вони викладені в обвинувальному акті, а саме: дата, час та місце скоєння ним кримінального правопорушення відповідають дійсності та розуміє, що його дії були умисними, вчинені під час дії воєнного стану в державі. У скоєному щиро каявся, запевняв, що більше правопорушень вчиняти не буде.

У судовому засіданні досліджено матеріали кримінального провадження, які надав прокурор, та документи, що характеризують особу обвинуваченого.

Покази ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченого змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Положення ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження. За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, в тому числі і тих, що характеризують особу обвинуваченого. Вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю підтверджується його показаннями, щирим каяттям у скоєному та дослідженими письмовими документами, які суд визнає належними та допустимими доказами у розумінні діючого кримінального процесуального законодавства.

Аналізуючи наведене, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у тому, що він своїми умисними діями вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, в умовах воєнного стану, і тому знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин. При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів. Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_3 покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином; конкретні обставини кримінального провадження, його ставлення до вчиненого - вину визнав повністю, щиро каявся у вчиненому, дані про його особу, зокрема: не одружений; працює не офіційно на будівництві; під наглядом лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває; раніше судимий; вчинив кримінальне правопорушення під час іспитового строку; думку сторони обвинувачення, зокрема прокурор просив призначити обвинуваченому реальне покарання у виді позбавлення волі та врахувати вирок Дарницького районного суду м. Києва від 27.10.2022 року із застосуванням ст. 71 КК України; думку сторони захисту, яка просила призначити більш м`яке покарання, ніж передбачене кримінальним законом за вказане діяння, застосувавши ст. 69 КК. Також суд враховує заяву від представника потерпілого від 11.04.2023 року, в якій вказано, що будь-яких претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не має, цивільний позов подавати не буде, з приводу призначення покарання поклався на розсуд суду.

Обставиною, що пом`якшує покарання відповідно до ст. 66 КК України ОСОБА_3 є щире каяття, оскільки обвинувачений визнав свою вину повністю та висловив щирий жаль з приводу учинених протиправних дій.

Щире каяття обвинуваченого полягає у визнанні обставин, регламентованих п. 1 ч. 2 ст. 91 КПК України, щодо події кримінального правопорушення, у тому числі його час, місце та спосіб вчинення. Адже, щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася (див. п. 3 ПП ВСУ від 23.12.2005 № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності»).

Судом було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 , висловивши самозасудження своєї кримінально караної поведінки та зазначивши про готовність нести кримінальну відповідальність, вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та під час допиту в суді зазначив, що шкодує про свій вчинок і розкаюється, що свідчить про наявність у кримінальному провадженні обставини, що пом`якшує покарання, - щире каяття.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України суд визнає обставиною, що пом`якшує покарання, те, що майно, яке було предметом злочинного посягання, було вилучено та повернуто у володіння власника. Про вказане свідчить розписка представника потерпілого, яка наявна в матеріалах кримінального провадження, тож матеріальної шкоди кримінальним правопорушенням потерпілому не завдано. Крім того, є заява від представника потерпілого, в якій вказано, що будь-яких претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не має.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено. Крім того, при призначенні покарання, суд також враховує особливості й обставини вчинення злочину: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку обвинуваченого ОСОБА_3 під час та після вчинення злочинних дій.

Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_3 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі, оскільки його перевиховання та виправлення можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства. Разом з тим, при наявності двох обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , конкретні обставини та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що вирізняється невеликою вартістю предмету злочину, який було вилучено та повернуто власнику, відсутність матеріальних претензій до обвинуваченого з боку потерпілого, у своїй сукупності істотно знижують ступінь тяжкості та суспільної небезпеки вчиненого правопорушення та дають суду застосувати до обвинуваченого положення ст. 69 КК України, призначивши основне покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої в санкції ч. 4 ст. 185 КК України.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням у відповідності до вимог ст. 75 КК України до обвинуваченого суд не вбачає.

Саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

У підсумку дане покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Приймаючи таке рішення, суд врахував позицію Київського апеляційного суду, висловлену в ухвалі від 14.02.2023 року у справі № 755/6652/22. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання, вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Згідно ч. 4 ст. 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком. Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 27.10.2022 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання із іспитовим строком 2 роки. Зважаючи на те, що дане кримінальне правопорушення ОСОБА_3 вчинив після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання, тому остаточне покарання ОСОБА_3 слід призначати за правилами, передбаченими ст. 71 КК України, з урахуванням вироку Дарницького районного суду м. Києва від 27.10.2022 року.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено. Запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді утримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без зміни.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені підлягають вирішенню відповідно до ст. 124 КПК України.

Речові докази у кримінальному проваджені підлягають вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України. Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Дарницького районного суду м. Києва від 27.10.2022 року та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 1 (один) день. Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 07.03.2023 року, тобто з моменту його затримання.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без зміни. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено. Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні. Речові докази у кримінальному провадженні: - СD-R диск «Videx», з відеозаписом огляду місця події магазину «Аврора», за адресою: м. Київ, вул. Сосюри, 3 за 07.03.2023 рік - залишити в матеріалах провадження; - СD-R диск «Videx», з камер відеоспостереження магазину «Аврора», за адресою: м. Київ, вул. Сосюри, 3 від 07.03.2023 рік - залишити в матеріалах провадження; - пристрій зарядний PowerBank lOOOOmAh арт. 19583 в кількості дві штуки, які були передані під розписку представнику ТОВ «ВИГІДНА ПОКУПКА» - залишити власнику.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Копія вироку негайно після його проголошення вручається прокурору, обвинуваченому та його захиснику. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1