Справа № 946/3160/23
Провадження № 1-кс/946/981/23
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 травня 2023 року слідчий суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області, про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В:

У своєму клопотанні, слідчий вказує, що у провадженні СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000583 від 06.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 06.05.2023 біля 11:00 години в с. Лощинівка Ізмаїльського району Одеської області водій ОСОБА_4 керуючи автомобілем "ВАЗ-21099" реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись по автодорозі С161001 "Ізмаїл Лощинівка - Каланчак" з боку м.Ізмаїл в напрямку с.Каланчак біля залізобетонного стовпа ЛЕП №26 не впорався з керуванням автомобіля, здійснив виїзд на зустрічну смугу для руху, де допустив зіткнення з рухаючимся в зустрічному напрямку автомобілем "ВАЗ-217030", реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_5 . В наслідок ДТП водії ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді забою грудної клітини, перелому лівої гомілки; ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, СГМ, вивиху тазостегнового суглобу; пасажир автомобіля "ВАЗ-21099" реєстраційний номер НОМЕР_1 - ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, СГМ, перелом правої плечової кістки; пассажири автомобіля "ВАЗ-217030" реєстраційний номер НОМЕР_2 - ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, СГМ, множинні переломи ребер; ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, СГМ та ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, забою головного мозку, кома. В подальшому, 07.05.2023 пасажир ОСОБА_9 від отриманих тілесних ушкоджень помер в лікувальному закладі.

06.05.2023 в ході огляду місця ДТП біля залізобетонного стовпа ЛЕП №26 по автодорозі С161001 "Ізмаїл Лощинівка - Каланчак" в с. Лощинівка Ізмаїльського району Одеської області виявлено та вилучено автомобіль "ВАЗ-21099" реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4 , який належить останньому та автомобіль "ВАЗ-217030" реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_5 , який належить останньому.

Як посилається слідчий у своєму клопотанні, оскільки вказані транспортні засоби мають значення речових доказів по вищевказаному кримінальному провадженню, зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, а також з метою проведення судових авто-технічних експертиз транспортних засобів, судової транспортно-трасологічної експертизи та за необхідністю інших експертиз, виникла необхідність у накладенні арешту на вказане майно.

Слідчий та прокурор про час та місце розгляду клопотання були повідомлені належним чином, однак в судове засідання не з`явились, в клопотанні зазначили про розгляд справи без їх участі.

Власники майна ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилися, оскільки на теперішній час знаходяться з травмами на стаціонарному лікуванні у Комунальному некомерційному підприємстві Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області «Ізмаїльська міська центральна лікарня», що підтверджено довідками за №№2395, 2396 від 08.05.2023.

В силу ст. 107 КПК технічні засоби фіксування процесу не застосовувалися.

Вивчивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Як передбачено п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається, в тому числі, з метою збереження речових доказів. Арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально - протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною другою ст.173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З урахуванням положень ст.ст. 2, 7 КПК України, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Виходячи з наведеного та приймаючи до уваги, що завданням кримінального судочинства є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального правопорушення тощо, а також зважаючи на те, що вилучені вищевказані предмети мають значення речових доказів у кримінальному провадженні, та незастосування арешту щодо цього майна може призвести до зникнення, втрати або його пошкодження або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, слідчий суддя вважає що клопотання слідчого про арешт майна є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.170 - 173 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Ізмаїльського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області, про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на вилучені 06.05.2023 в ході огляду місця ДТП біля залізобетонного стовпа ЛЕП №26 по автодорозі С161001 "Ізмаїл Лощинівка - Каланчак" в с.Лощинівка Ізмаїльського району Одеської області, автомобіль "ВАЗ-21099", реєстраційний номер НОМЕР_1 , та автомобіль "ВАЗ-217030", реєстраційний номер НОМЕР_2 , з поміщенням транспортних засобів на спец майданчик №11 ГУНП в Одеській області.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня проголошення або отримання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1