Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

11 квітня 2023 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

Суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні об`єднане кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, раніше не судимого, одруженого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 286, ч.1 ст.122 КК України, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Володимирецького районного суду Рівненської області від 02 вересня 2021 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Володимирецького районного суду Рівненської області від 02 вересня 2021 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, і на підставі ч.5 ст. 74, п.1) ч.1 ст. 49 КК України звільнено від покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

За ч. 1 ст. 122 КК України ОСОБА_6 призначено покарання у вигляді обмеження волі строком на два роки.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 148.60 грн, в рахунок моральної шкоди - 30 000 грн.

Як визнав доведеним суд, ОСОБА_6 10.08.2014 року біля 04 год. 10 хв. в порушення вимог підпунктів п.п 2.3 (а) та 31.6 (б) Правил дорожнього руху, керуючи технічно несправним автомобілем марки «АЗЛК 2140» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись зі швидкістю приблизно 30 км/год. з увімкнутою аварійною світловою сигналізацією та вимкнутими передніми фарами зі сторони вул. Грушевського в напрямку вул. Соборна смт. Володимирець Володимирецького району Рівненської області, проявив неуважність до дорожньої обстановки та неправильно її оцінив, не вибрав

безпечної швидкості руху, внаслідок чого навпроти оздоровчого комплексу № 68 допустив наїзд на велосипедистку ОСОБА_8 , котра рухалася в попутному напрямку і в результаті ДТП отримала середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження з довготривалим розладом здоров`я.

27.07.2020 року близько 21 год. 30 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи на прилеглій території кафе «Наталі», що по вул. Шкільній 58 в с. Кідри Володимирецького району Рівненської області, на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно завдав ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинило довготривалий розлад здоров`я.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_6 , не оспорюючи фактичні обставини вчиненого, доведеність вини та правильність кваліфікації його дій, покликається на суворість призначеного покарання. Зазначає, що повністю визнає свою вину і щиро розкаюється у вчиненому, усвідомив неправомірність скоєного злочину і покараний, крім вироку, осудом оточуючих, раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, на диспансерному обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Просить оскаржуваний вирок в частині призначеного покарання змінити і призначити покарання за скоєне ним кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КК України, у вигляді обмеження волі на строк два роки, звільнивши від відбування покарання з випробувальним строком, відповідно до положень ст.75 КК України.

Іншими учасниками судового розгляду вирок в апеляційному порядку не оскаржено.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 , який просить задовольнити його апеляційну скаргу, доводи потерпілого ОСОБА_7 на підтримання поданої апеляційної скарги, прокурора, який просить залишити вирок без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши викладене в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 підлягає задоволенню.

Винність ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, за які його засуджено, за обставин, вказаних у вироку, підтверджена сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів, яким судом дана правильна юридична оцінка, що не оспорюється ніким з учасників апеляційного розгляду.

За змістом ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України висловив у рішеннях від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 та від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 у справах про призначення судом більш м`якого покарання.

Так, у рішенні № 15-рп/2004 Конституційний Суд України зазначив: Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема, права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Термін явно несправедливе покарання означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру.

Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність, між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом і розміром покарання, та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема, і ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Судами при обранні покарання повинні враховуватися, як загальні засади призначення покарання, відповідно до положень ст. 65 КК України, так і розяснення, що містяться в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року (з послідуючими змінами) „Про практику призначення судами кримінального покарання, згідно яких, судам, з урахуванням ступеня тяжкості злочину, даних про особу ( поведінку до вчинення злочину, як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле ( зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї ( наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), матеріальний стан, тощо, належить обговорювати питання про призначення більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва та наркоманії, за наявності рецидиву злочину та у складі організованих груп, і менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочин, щиро розкаялися у вчиненому та активно сприяли розкриттю злочину, тощо.

Висновки з усіх питань, пов`язаних із призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку.

Як вбачається з вироку, суд врахував ступінь тяжкості скоєного ОСОБА_6 злочину, що відноситься до нетяжких злочинів, особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, відсутність, на думку суду, обставин, що пом`якшують покарання, обставину, що обтяжує покарання вчинення злочину відносно особи похилого віку, і призначив ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі.

Відповідно до вимог ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Згідно положень ст. 75 КК України, звільнення від відбування покарання можливе лише тоді, коли суд дійде висновку про виправлення засудженого без відбування покарання за наявності цілого комплексу обставин, що помякшують покарання.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 раніше не притягувався ні до кримінальної, ані до адміністративної відповідальності, на обліку з приводу наркоманії чи алкоголізму не перебуває, має постійне місце проживання, за яким позитивно характеризується, одружений, має на утриманні малолітню дитину.

З висновку органу пробації слідує, що негативні характеристики на ОСОБА_6 відсутні, він одружений, має родину, є утриманцем малолітньої дитини, щиро кається та шкодує про вчинене, у зв`язку з чим орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_6 можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк та особа не становить високої небезпеки для суспільства, і виконання покарання можливе за умов здійснення за ним з боку органу пробації нагляду та застосування соціально виховних заходів, необхідних для виправлення та запобігання вчинення повторних кримінальних правопорушень.

При апеляційному розгляді обвинувачений ОСОБА_6 підтвердив свою винність у вчинених злочинах, з приводу чого щиро кається, жалкує про вчинене та просить вибачення у потерпілого, зазначивши при цьому, що матеріальна та моральна шкода, визначена вироком суду, сплачена ним в повному обсязі.

Потерпілий ОСОБА_7 , підтримуючи апеляційну скаргу обвинуваченого, вважає розкаяння ОСОБА_6 у вчиненому дійсно щирим, приймає його вибачення, стверджує, що ОСОБА_6 позитивно характеризується, має двох малолітніх дітей, йому, як потерпілому, повністю відшкодована заподіяна матеріальна і моральна шкода, про що подав апеляційному суду відповідну письмову заяву, не має претензій до ОСОБА_6 і просить не позбавляти його волі, призначивши покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України.

Матеріали справи не містять доказів притягнення ОСОБА_6 до кримінальної чи адміністративної відповідальності, негативних характеристик особи ОСОБА_6 , даних щодо зловживання ним спиртними та наркотичними засобами чи неналежної поведінки в сім`ї, і таких доказів в розпорядження колегії суддів не надано ніким з учасників провадження.

За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_6 вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем проживання позитивно характеризується, щиро кається у вчиненому, відшкодував потерпілому майнову і моральну шкоду в розмірі, встановленому судом, про що свідчать належні та допустимі докази, позицію потерпілого про виправлення ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства, що підтверджується і висновком органу пробації, колегія суддів рахує за можливе звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з встановленням іспитового строку, передбаченого законом, та покладенням певних обов`язків, згідно вимог ч. 1 ст. 76 КК України.

Керуючись ст. ст. 404-405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Володимирецького районного суду Рівненської області від 02.09.2021 року щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання змінити.

Визнати ОСОБА_6 винним за ч.1 ст. 122 КК України і призначити покарання два роки обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання з випробуванням іспитовим строком в два роки.

Покласти на ОСОБА_6 обов`язки, передбачені п.1-2 ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту оголошення ухвали, а обвинуваченим - в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2