УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2023 м. Бар Вінницької області

Барський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ;

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Михайлівка Ямпільського району Вінницької області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, працюючого складачем поїздів залізничної станції Бар, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участі: прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,

потерпілих: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

представника потерпілих ОСОБА_8 ,

УСТАНОВИВ:

У провадженні суду перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Під час судового засідання прокурор подав клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_3 строком на два місяці.

У клопотанні вказано, що ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що 16.04.2023 близько 20:50, керуючи технічно-справним автомобілем «Volvo V50», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись у межах с. Міжлісся Жмеринського району Вінницької області автодорогою сполученням с. Бар с. Маньківці, у напрямку с. Маньківці, неподалік вул. Новоселів, під час виконання маневру обгону попутного автомобіля, у момент об`єктивної появи у полі його зору пішохода - неповнолітнього ОСОБА_9 , 2008 року народження, який йшов по лівому краю проїзної частини у попутному з ним напрямку, не вжив своєчасних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу та допустив наїзд на даного пішохода. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_9 від отриманих травм загинув на місці події. Згідно з висновком судово-медичної експертизи від 04.05.2023 № 24 у ОСОБА_9 виявлено: відкриту черепно-мозкову травму у вигляді крововиливів під м`які тканини голови в потиличній ділянці зліва, дрібнокрапкових крововиливів під м`якими мозковими оболонками та в речовину лівої потиличної долі головного мозку, під оболонками та в речовину лівої долі мозочка, довгастий мозок, перелому кісток основи черепа (потилична кістка зліва), а також синець на нижній повіці лівого ока. Вказані ушкодження виникли внаслідок травмуючої дії удару (контрудару) твердим тупим предметом (предметами), за давністю утворення можуть відповідати терміну, вказаному у постанові (16.04.2023), не виключено і за умов дорожньо-транспортної травми. Смерть ОСОБА_9 настала від відкритої черепно-мозкової травми - крововиливу під оболонки та речовину лівої потиличної долі головного мозку, лівої долі мозочка та довгастий мозок, яка ускладнилася гострою масивною кровотечею. Відкрита черепно-мозкова травма перелом кісток основи черепа, крововиливи під оболонки та речовину лівої потиличної долі головного мозку, лівої долі мозочка та довгастий мозок, від якої настала смерть ОСОБА_9 , має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, як небезпечного для життя в момент заподіяння і стоїть в причинному зв`язку зі смертю. Відповідно до висновку автотехнічної експертизи від 01.05.2023 № СЕ-19/102-23/7905-ІТ, у даній дорожній обстановці водій автомобіля «Volvo V50», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_3 з технічної точки зору повинен був діяти відповідно до вимог п. п. 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху. В умовах даної пригоди, з технічної точки зору, водій ОСОБА_3 мав технічну можливість попередити наїзд на пішохода ОСОБА_9 . В даній дорожній обстановці, в діях водія ОСОБА_3 вбачається невідповідність вимогам п. 12.3 ПДР, які, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з наслідками ДТП. Таким чином, водій ОСОБА_3 за викладених вище обставин порушив вимоги пунктів 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, згідно з якими: п. 12.2 «У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги»; п. 12.3 «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди». Порушення водієм ОСОБА_3 вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху перебуває у безпосередньому причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме із настанням смерті ОСОБА_9 .

У клопотанні вказано, що ризики, які передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися та продовжують існувати. Прокурор вказує про такі ризики: переховуватися від суду, оскільки санкція інкримінованої ОСОБА_3 статті вчиненого злочину є такою, що спроможна у значній мірі обмежити його права й свободи, у тому числі право на свободу пересування; незаконно впливати на свідків та експертів, оскільки показання свідків та висновки експертів мають ключове доказове значення під час встановлення винуватості особи у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди.

Ураховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, вид передбаченого покарання, а також те, що внаслідок вказаного кримінального правопорушення загинула неповнолітня особа, єдиним запобіжним заходом, який забезпечить належну поведінку обвинуваченого та виконання ним процесуальних обов`язків, є запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити.

У судовому засіданні потерпілі, представник потерпілих, підтримали клопотання прокурора.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечив проти клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Вказав, що ризики, на які вказує прокурор, відсутні. ОСОБА_3 ні на кого не впливав та не переховувався.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав позицію свого захисника.

Суд, вислухавши пояснення учасників кримінального провадження, дійшов такого висновку.

Відповідно до статті 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років. Відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України злочин, що передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, є тяжким злочином.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Суд вважає, що під час розгляду питання доцільності подальшого застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слід керуватися положеннями ст. 194 КПК України, відповідно до яких, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Ухвалою Барського районного суду від 24.07.2023 обвинуваченому ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту, строком до 21.09.2023.

Вирішуючи питання доцільності подальшого застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_3 , суд виходить з такого.

Оскільки питання щодо продовження дії запобіжного заходу розглядається судом під час судового провадження, то питання обґрунтованості підозри сторонами не оспорювалося та судом не розглядалося.

Суд вважає, що ризики, які вважав доведеними суд під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту, продовжують існувати.

На виконання положень ст. 178 КПК України суд оцінив у сукупності такі обставини: тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні (санкція ч. 2 ст. 286 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років); наявність у обвинуваченого постійного місця проживання, наявність соціальних зв`язків у місці його постійного проживання; наявність постійного місця роботи.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Таким чином, на підставі викладеного, ураховуючи тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , наявність ризиків, які довів прокурор, суд дійшов висновку, що клопотання прокурора необхідно задовольнити, продовжити дію запобіжного заходу у виді домашнього арешту у певний період доби з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, у межах заявленого прокурором клопотання.

Керуючись статтями 176-178, 181, 186-187, 205, 395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , на строк 60 днів.

Покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

- не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у період доби з 22:00 по 06:00;

- не відлучатися з населеного пункту, де проживає, без дозволу прокурора або суду;

- повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання;

- утриматися від спілкування із неповнолітнім свідком ОСОБА_10 ;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Дата закінчення дії ухвали 16.11.2023.

Ухвала оскарженню не підлягає та підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Суддя