ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 678/63/16-к

Провадження № 11-кп/4820/189/23

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду ускладі:

судді - доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

представника потерпілого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому, у режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000089 від 10 червня 2016 року за спільною апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 листопада 2022 року, -

в с т а н о в и л а :

Вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 листопада 2022 року,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лісо-Березівка Летичівського району Хмельницької області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, освіта базова середня, одруженого, пенсіонера, раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 118 КК України, та на підставі ч. 5 ст. 74 КК України, ст. 49 КК України звільнено від покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Долю речових доказів вирішено у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

За вироком суду, 09 червня 2016 року близько 22 год. 30 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем свого проживання на території домогосподарства по АДРЕСА_2 , захищаючись від нападу свого бувшого зятя ОСОБА_11 , умисно вбив його за наступних обставин, перевищивши при цьому межі необхідної оборони.

Так, у вказаний час обвинувачений в своєму будинку займався хатніми справами, а саме, чистив та смажив гриби. Почувши стукіт у вхідні двері, ОСОБА_12 відкрив їх та вийшов на вулицю, тримаючи при цьому в правій руці кухонний ніж, яким у кухні чистив гриби. За вхідними дверима обвинувачений побачив свого бувшого зятя ОСОБА_11 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, стояв на ганку, в руках у ньогонічого не було. Між ними на грунті тривалих неприязних стосунків виникла словесна суперечка, в процесі якої ОСОБА_11 ударив рукою в груди ОСОБА_6 , від чого той упав з ганку на землю. Під час його спроби піднятись Закриничний схопив наповнене суцвіттям часнику відро, що стояло поруч, ударив ним обвинуваченого в голову, потім кинув в його сторону лавку та знов штовхнув, від чого ОСОБА_6 , продовжуючи тримати в руці ніж, упав у садок на кущі, де між ними продовжилась бійка, під час якої ОСОБА_11 своїм тілом зверху навалився на обвинуваченого, який лежав на землі, почав пальцем давити в його ліве око, а ОСОБА_6 , захищаючись, наносити потерпілому удари кухонним ножем, який він протягом всього інцинденту тримав у руці. В наслідок таких дій ОСОБА_11 обвинувачений отримав легкі тілесні ушкодження, що призвели до короткочасного розладу здоров`я, а саме: підшкірні крововиливи нижньої повіки лівого ока, внутрішньої поверхні правого ліктьового суглобу, передньої поверхні правого колінного суглобу, подряпину шкіри внутрішньої поверхні правого ліктьового суглобу, осаджень шкіри лобної ділянки зліва, передньої поверхні середньої третини лівої гомілки та рану шкіри долонної поверхні середньої фаланги середнього пальця правої кисті.

В ході цієї боротьби ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що посягання з боку бувшого зятя є небезпечним, застосувавши кухонний ніж, який постійно під час бійки тримав у руці, застосувавши тим самим засоби та вчинивши дії, які явно не відповідали характеру і небезпеці посягання та обстановці захисту, перевищивши межі необхідної оборони, з метою позбавлення ОСОБА_11 життя, кухонним ножем умисно заподіяв йому колото-різане ушкодження лівої бокової поверхні шиї з ушкодженням лівої зовнішньої сонної артерії, що призвело до гострої зовнішньої крововтрати, від чого потерпілий помер на місці.

Не погоджуючись із вироком суду, обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_7 подали апеляційну скаргу, в якій просять вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження на підставі через відсутність у діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення.

Вважають, що висновки суду, викладені у вироку, не відповідають фактичним обставинам провадження, оскільки вони не стверджуються здобутими органами досудового розслідування та дослідженими судом доказами, мають істотні суперечності.

В обґрунтування своїх вимог вказують, що ОСОБА_6 вчинив вказані дії з метою захисту свого життя, захищаючись від неправомірних дій потерпілого. Стверджують, що наміру спричинити шкоду здоров`ю потерпілому в обвинуваченого не було, як і не було наміру вбивати його.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, з посиланням на зазначені в ній доводи, прокурора та представника потерпілого, які вважають, що законні підстави для задоволення апеляційних вимог відсутні, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, досудове розслідування, з`ясування обставин провадження та перевірка їх доказами проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, таких порушень цього закону, які були б істотними і тягли за собою скасування судового рішення, у провадженні не допущено, а висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення при зазначених у вироку обставинах відповідає матеріалам провадження та ґрунтується на досліджених в судовому засіданні доказах.

Доводи апеляційної скарги сторони захисту про те, що досудове розслідування, з`ясування обставин провадження та перевірка їх доказами судом проведено упереджено, без з`ясування даних, які мають значення для встановлення істини у провадженні, є необґрунтованими і спростовуються зібраними у кримінальному провадженні та дослідженими судом доказами.

Зокрема, в процесі судового розгляду ОСОБА_6 не заперечував, що у вечірню пору доби 9 жовтня 2016 року, в процесі бійки, злякавшись за своє життя наніс удари ножем ОСОБА_11 , який перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прибув до його домогосподарства влаштував з ним суперечку та першим почав наносити йому тілесні ушкодження.

Показами потерпілого ОСОБА_8 , який показав, що потерпілий ОСОБА_11 загинув на території домогосподарства бувшого тестя - обвинуваченого ОСОБА_6 . Ствердив, що у потерпілого були виявлені прямі колоті рани в області шиї.

Покзаннями свідка ОСОБА_13 , яка показала, що на прохання ОСОБА_6 викликала поліцію. Ствердила, що обвинувачений мав видимі тілесні ушкодження, а труп ОСОБА_11 , лежав на землі у садку в допомогосподарстві обвинуваченого.

Показами свідка ОСОБА_14 , яка показала, що їй зателефонував чоловік ОСОБА_6 та повідомив, що вбив колишнього зятя. Приїхавши одразу після цього в їх домогосподарство, на території вона побачила сліди боротьби, а в садку на землі лежав труп ОСОБА_11 .

Показами свідка ОСОБА_15 , яка ствердила, що, перебуваючи 9 червня 2016 року ввечері на своєму подвір`ї в селі Майдан Вербецький, чула чоловічі крики про допомогу. Голос був схожий на голос обвинуваченого. Пізніше працівники поліції, питали у неї про місце знаходження вулиці Квітневої, зазначивши, що там загинув молодий чоловік.

Факт тривалих неприязнених стосунків Закриничного з сім`єю ОСОБА_16 в місцевому суді підтвердили свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_18 .

Наведені обставини також підтверджуються наданими стороною захисту та дослідженими судом першої інстанції письмовими доказами у вигляді переписки з правоохоронними органами, винесенням ряду процесуальних документів з приводу неправомірної поведінки потерпілого відносно членів сім`ї ОСОБА_16 .

Крім того, факт вчинення ОСОБА_6 злочину об`єктивно стверджується даними протоколу огляду місця події з ілюстративними таблицями, з яких вбачається, що в садку домоволодіння АДРЕСА_2 на відстані 4-х метрів від будинку виявлено труп ОСОБА_11 з ранами на шиї. На території домоволодіння виявлені сліди боротьби у вигляді прим`ятої трави, рихлості ґрунту, перекинутої дерев`яної лавки, а також виявлено та вилучено кухонний ніж з дерев`яною ручкою, на лезі якого наявні плями речовини бурого кольору, схожої на кров.

Даними судово-цитологічної експертизи № 77 від 14 липня 2016 року стверджується, що на лезі виявлено та вилученого з домоволодіння потерпілого ножа, наявна кров людини, яка може належати потерпілому, групова належність крові якого була встановлена відповідними висновками зазначеної судово-цитологічної експертизи та судово-імунологічної експертизи № 396 від 27 липня 2016 року.

Обвинувачений в суді першої інстанції підтвердив, що саме вилученим під час огляду місця події ножем він наніс смертельне поранення в шию ОСОБА_11 і кров останнього залишилась на лезі ножа.

Із змісту протоколу проведення слідчого експерименту від 14 червня 2016 року стверджується, що обвинувачений ОСОБА_6 , в присутності захисника, із застосуванням відеозйомки, що виключало можливість вчинення будь-якого тиску та примусу на нього, в деталях вказав місце та послідовність боротьби з потерпілим, механізм нанесення йому ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, а також механізм заподіяння ним потерпілому ножових поранень в шию, від яких останній помер на місці.

Даними висновку судово-медичної експертизи № 69 від 16 серпня 2016 року стверджується, що на трупі ОСОБА_11 виявлено тілесні ушкодження у вигляді :

- подряпини шкіри правої щоки, осадження шкіри тильної поверхні правої кисті, що могли утворитись від щонайменше 2-х разової травмуючої дії тупих твердих предметів, та мають ознаки тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що мають незначні скороминущі наслідки;

- ран шкіри тильної поверхні середньої фаланги вказівного пальця лівої кисті, долонної поверхні середньої фаланги безіменного пальця лівої кисті, долонної поверхні кінцевої фаланги середнього пальця правої кисті, долонної поверхні середньої фаланги вказівного пальця правої кисті, долонної поверхні великого пальця правої кисті, які утворились від щонайменше 3-х разової ріжучої дії гострого краю якогось твердого плоского травмуючого предмету, та мають ознаки тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що призвели б до короткочасного розладу здоров`я;

- ран шкіри бокової поверхні шиї справа, бокової поверхні шиї справа, підборіддя справа, бокової поверхні шиї зліва, зовнішньої поверхні середньої третини лівого плеча, задньої поверхні грудної клітки справа, задньої поверхні шиї зліва, які утворились від 8-ми разової колюче-ріжучої дії твердого плоского предмету, який володіє колюче-ріжучими конструктивними особливостями характерними для ножа із однобічно гострим клинком, який має не деформоване гострокутне вістря, одне гостре лезо та тупий «П»- подібної форми на своєму поперечному перерізі обух із добре вираженими боковими ребрами, та мають ознаки тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що призвели б до короткочасного розладу здоров`я; всі вищевказані тілесні ушкодження могли утворитись незадовго до настання смерті та у прямому причинному зв`язку з її настанням не перебувають;

- рани шкіри бокової поверхні шиї зліва, наскрізного ушкодження лівої сонної артерії, які утворились незадовго до настання смерті від одноразової колюче-ріжучої дії твердого, плоского предмету, який володіє колюче-ріжучими конструктивними особливостями характерними для ножа із однобічно гострим клинком, який має не деформоване гострокутне вістря, одне гостре лезо та тупий «П»- подібної форми на своєму поперечному перерізі обух із добре вираженими боковими ребрами, та мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як таких, що є небезпечні для життя в момент заподіяння; вище вказані тілесні ушкодження перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Смерть ОСОБА_11 настала від колото-різаного ушкодження лівої бокової поверхні шиї з ушкодженням лівої зовнішньої сонної артерії, що призвело до гострої зовнішньої крововтрати.

Раньовий канал рани шкіри бокової поверхні шиї зліва спрямований зліва на право та дещо зверху вниз по відношенню до сагітальної вісі тіла і має довжину близько 4,0 см.

В момент нанесення тілесних ушкоджень тіло потерпілого могло перебувати як у вертикальному, так і в горизонтальному положенні.

Ймовірність того, що при своєчасному наданні кваліфікованої медичної допомоги потерпілий міг би залишитися живим, а також можливість того, що в момент нанесення тілесних ушкоджень Закриничний міг відчувати сильний фізичний біль, не виключається.

Із змісту судово-медично-токсилогічної експертизи зразка крові з трупа ОСОБА_11 слідує, що у крові останнього виявлено етиловий (винний) алкоголь в кількості 3,16 проміле, що відповідає сильному алкогольному сп`янінню.

Показаннями лікаря судово-медичного експерта ОСОБА_19 , стверджується, що потерпілому в загальному було спричинено 14 ран різної глибини ( від 0,5 до 4 см ), майже всі вони були заподіяні в короткий проміжок часу внаслідок нанесення йому ударів ножем, а також, коли ОСОБА_11 , захищаючись, хапався за лезо ножа, послідовність нанесення ударів визначити неможливо. Смерть потерпілого настала від колото-різаного ушкодження лівої бокової поверхні шиї з наскрізним ушкодженням лівої стінки загальної сонної артерії, що призвело до гострої зовнішньої крововтрати. Дане ушкодження було спричинено внаслідок удару потерпілого в шию ножем зверху вниз із глибиною рани 4 см, що свідчить про те, що її заподіяння було не навідмаш, а умисним та спрямованим.

Обвинувачений ОСОБА_6 , під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, підтвердив, що указані у висновку та зазначені експертом у суді рани, в тому числі, серед них смертельна, які були виявлені у потерпілого, він наніс ножем, який весь час тримав у руці і використовував його під час боротьби з ОСОБА_11 .

Даними висновку судово-медичної експертизи № 7, яка проводилась за матеріалами кримінального провадження з наданими експерту даними протокола огляду місця події та проведеного з Балинським слідчого експеримента стверджується зазначений вище механізм заподіяння обвинуваченим тілесних ушкоджень загиблому.

Зазначені обставини нанесення ножових поранень потерпілому підтвердив в місцевому суді і експерт ОСОБА_20 .

Із даних висновку експерта № 92-мк від 17 серпня 2016 року судової медико-криміналістичної експертизи одного клаптя шкіри, вилученого із лівої бокової поверхні шиї трупа ОСОБА_11 , та вилученого під час проведення огляду місця події господарського ножа, стверджується, що на зовнішній поверхні клаптя шкіри виявлено два окремі ушкодження, розташовані на фоні незначного підшкірного крововиливу із розмитими межами, із яких одне ушкодження є проникаюче-наскрізною колото-різаною раною, яка має ще й два окремі додаткові наскрізні розрізи шкіри, а інше ушкодження- є вже не проникаючою, але глибоко поверхневою колото-різаною раною шкіри, які могли утворитись в невідомій послідовності одна від одної від двох окремих та різноспрямованих одноразових колюче- ріжучих дій на шкіру лівої бокової поверхні шиї ОСОБА_11 , заподіяних одним і тим же предметом, яким міг бути клинок господарського ножа, вилученого в домогосподарстві ОСОБА_6 під час огляду місця події 10 червня 2016 року.

Обвинувачений в місцевому суді підтвердив, що дані рани на шиї потерпілого були спричинені ним господарським ножем, який він тримав в руці під час нанесення цих ран в область шиї Закриничного, і вподальшому цей ніж був вилучений працівниками поліції під час огляду місця події.

Із змісту протоколу затримання від 10 червня 2016 року, слідує, що на верхньому одязі ОСОБА_6 виявлені плямами бурого кольору.

Згідно з даних висновку судово-імунологічної експертизи № 396 від 27 липня 2016 року стверджується, що виявлені на одязі обвинуваченого плями є кров`ю людини, яка може походити і від обвинуваченого, і від потерпілого, що також є підтвердженням бійки між ними за зазначених вище обставин.

Із даних висновку експерта № 91 від 10 червня 2016 року вбачається, що у ОСОБА_6 станом на ранок зазначеної дати було виявлено тілесні ушкодження у вигляді :

- підшкірних крововиливів нижньої повіки лівого ока, внутрішньої поверхні правого ліктьового суглобу, передньої поверхні правого колінного суглобу, подряпин шкіри внутрішньої поверхні правого ліктьового суглобу; осаджень шкіри лобної ділянки зліва, передньої поверхні середньої третини лівої гомілки, що могли утворитись від щонайменше 5-ти разової травмуючої дії тупих твердих предметів, за строком давності відповідають 6-12 годинному терміну утворення до моменту проведення експертизи та відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що мають незначні скороминущі наслідки;

- ран шкіри долонної поверхні кінцевої фаланги вказівного пальця правої кисті, долонної поверхні середньої фаланги середнього пальця правої кисті, що могли утворитись від щонайменше одноразової ріжучої дії гострого краю якогось твердого плоского травмуючого предмету, за строком давності відповідають 6-12 годинному терміну утворення до моменту проведення судово-медичної експертизи, та відносяться до легкого ступеня тяжкості, що призвели до короткочасного розладу здоров`я (не більше 21 день).

Допитаний в суді першої інстанції експерт ОСОБА_19 , показав, що у обвинуваченого отримані травми не були небезпечними, не свідчили про силу фізичного болю, рани на руці він отримав від тримання в ній та використання ножа, а подряпини ліктя та гомілки-від падіння.

Даними протоколу повторного огляду місця події від 15 вересня 2016 року, стверджується. що оглянуті на території домогосподарства обвинуваченого відро та дерев`яна лавка, мають сліди пошкоджень.

Даними висновку експерта за №1260 від 28 вересня 2016 року за результатами додаткової судово-медичної експертизи ОСОБА_6 стверджується, що механізм та локалізація тілесних ушкоджень у обвинуваченого може відповідати його показам під час проведення слідчого експерименту; характер та локалізація тілесних ушкоджень на обличчі ОСОБА_6 не виключають можливість їх утворення від удару господарським відром чи подібним йому предметом.

Допитаний в суді першої інстанції експерт ОСОБА_21 , підтвердив, що між потерпілим і обвинуваченим велась боротьба, положення їх тіл мінялись, при цьому ОСОБА_6 використовував ніж.

Об`єктивно вина обвинуваченого стверджується самим речовим доказом- оглянутим в суді першої інстанції господарським ножем, який був вилучений в домогосподарстві Балинського під час огляду місця події.

При цьому, ОСОБА_6 підтвердив, що саме цей ніж він тримав в руках під час бійки з потерпілим і цим ножем наніс йому смертельне поранення.

Даними висновку комплексної судово-психолого-психіатричної експертизи № 466 від 08 серпня 2016 року стверджується, що ОСОБА_6 жодним хронічно протікаючим душевним захворюванням (психічним захворюванням), недоумством не страждає, не страждав таким на момент вчинення інкримінованого йому злочину, міг та може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними; в період вчинення злочину в стані тимчасового розладу душевної діяльності, іншого психічного розладу не перебував; в стані фізіологічного афекту, фрустрації, психологічного стресу, патологічного сп`яніння не знаходився; а тому міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Тому місцевий суд правомірно його визнав осудним.

Сукупність всіх вказаних обставин вчинення правопорушення, спосіб, кількість, характер і локалізація тілесних ушкоджень в потерпілого 14 ножових поранень, в тому числі на руках, які зі слів експерта могли виникнути, коли ОСОБА_11 хапав лезо ножа захищаючись, вказують, що дії обвинуваченого явно не відповідали небезпечності посягання та обстановці захисту.

Зазначені вище обставини, нанесення обвинуваченим 14 ножових поранень, серед яких були силові удари в життєво важливий орган шию, порізи на руках потерпілого, які свідчать, що він захищаючись хапався за лезо ножа, та утримання тіла потерпілого аж до повного припинення рухової діяльності, виключають настання смерті ОСОБА_11 при необхідній самооброні в чому намагається переконати колегію суддів сторона захисту.

Наведені докази повністю спростовують доводи апеляційної скарги сторони захисту про необґрунтованість порушення кримінального провадження та засудження ОСОБА_6 за скоєння кримінального правопорушення.

Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації ні обвинуваченим, ні його захисником не надано.

Більше того, дані твердження ОСОБА_6 були предметом дослідження місцевого суду та ним детально проаналізовані.

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що докази вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 , які покладені судом в основу обвинувального вироку, були отримані з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства.

В провадженні не встановлено жодного належного, переконливого та об`єктивного доказу щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 заборонених законодавством методів розслідування, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.

Доводи апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення на увагу суду не заслуговують, виходячи з наступного.

Закріплене в ст. 36 КК України право кожної особи на необхідну оборону є важливою гарантією реалізації конституційного положення про те, що кожний має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань ч. 3 ст. 27 Конституції України.

Відповідно до вимог ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Згідно із ч. 3 ст. 36 КК України перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту.

Право на необхідну оборону виникає лише тоді, коли суспільно-небезпечне посягання викликає в того, хто захищається, невідкладну необхідність у заподіянні шкоди тому, хто посягає, для негайного відвернення або припинення його суспільно-небезпечного посягання.

Для вирішення питання про кваліфікацію складу злочину, пов`язаного з умисним позбавленням життя особи, зокрема щодо відсутності чи наявності стану необхідної оборони, перевищення її меж, суд у кожному конкретному випадку, враховуючи конкретні обставини справи, повинен здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання.

Колегія суддів суду першої інстанції прийшла до висновку, що в даному випадку мало місце суспільно небезпечне посягання ОСОБА_11 на ОСОБА_6 , а тому у останнього виникла підстава для необхідної оборони, тобто виникло право на захист охоронюваних законом прав шляхом заподіяння ОСОБА_11 , тобто особі, що посягав, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного припинення посягання.

Враховуючи встановлені обставини провадження, оцінюючи в сукупності наявні докази, обстановку нападу, знаряддя захисту, що застосоване ОСОБА_6 , характер небезпеки, що загрожував обвинуваченому, характер взаємовідносин, що склався між потерпілим та обвинуваченим, місце та час нападу, суд прийшов до висновку, що застосований обвинуваченим ОСОБА_6 спосіб захисту у вигляді неодноразового нанесення ударів ножем, в тому числі силового удару у життєво важливий орган шию ОСОБА_11 за даних конкретних обставин провадження, явно не відповідав обстановці захисту, а тому обвинувачений вийшов за межі заходів, необхідних для захисту своїх охоронюваних законом прав та інтересів, тобто перевищив межі необхідної оборони.

Та обставина, що в ЄРДР внесено відомості про кримінальне правопорушення відносно неправомірних дій ОСОБА_11 щодо ОСОБА_6 , не спростовують встановлені місцевим судом фактичні обставини кримінального провадження щодо наявності в діях обвинуваченого ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.118 КК України, як умисне вбивство, вчинене при перевищенні меж необхідної оборони.

Місцевим судом дії обвинуваченого кваліфіковані за ст. 118 КК України. За відсутності апеляційних скарг прокурора та потерпілого колегія суддів позбавлена можливості дати вказаним діям другу оцінку.

А тому, доводи про те, що ОСОБА_6 захищався від неправомірних дій потерпілого, який намагався вбити його і діяв в стані необхідної оборони, є неприйнятними, враховуючи, що наявні в обвинуваченого тілесні ушкодження, не становили жодної загрози його життю та здоров`ю, що на переконання колегії суддів явно не відповідало небезпечності посягання, було виходом за межі необхідної оборони та виключало необхідність спричинення потерпілому 14 ножових поранень, в тому числі силових ударів в шию та за наявності в потерпілого числених порізів на руках, що свідчить, що він захищався від ножа.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, кваліфікація дій ОСОБА_6 , визнана місцевим судом доведена, містить виклад фактичних обставин, в тому числі часу, місця, способу, мотиву та інших обставин вчинення кримінального правопорушення. Знайшли вони своє відображення і у вироку, тобто при його ухваленні суд повністю вирішив питання, зазначені в ст. 374 КПК України.

Тому твердження сторони захисту, що органами досудового розслідування та судом не виконані вимоги ст. 91 КПК України не заслуговують на увагу та підлягають відхиленню.

Ставлячи питання про скасування вироку суду, сторона захисту, конкретних фактів порушення прав та законних інтересів обвинуваченого органами досудового розслідування та судом не навела, а виключно обмежилися перерахунком та декларуванням норм процесуального права. Такі твердження носять абстрактний характер, а тому вони не заслуговують на увагу та підлягають відхиленню.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів висновки суду першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення в частині апеляційних доводів сторони захисту, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст. 404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями.

Тобто, чинним законодавством встановлений вичерпний перелік обставин, коли апеляційна інстанція зобов`язана повторно дослідити докази у кримінальному провадженні і такі обставини широкому тлумаченню не підлягають.

З огляду на те, що місцевим судом повно, з дотриманням вимог закону досліджені всі докази наявні в матеріалах кримінального провадження, а твердження сторони захисту зводяться виключно до незгоди з їх оцінкою місцевим судом, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання сторони захисту та повторного дослідження доказів наявних в матеріалах кримінального провадження.

Ретельно проаналізувавши докази в їх сукупності, суд дав їм правову оцінку і прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 118 КК України.

Звільняючи від покарання обвинуваченого ОСОБА_6 у зв`язку із закінченням строків давності з урахуванням положень ч. 5 ст. 74, ст. 49 КК України суд першої інстанції, дотримуючись загальних засад передбачених Кримінальним Кодексом України, належним чином умотивував своє рішення.

Враховуючи ту обставину, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив злочин передбачений ст.118 КК України, який відповідно до ст.12 КК України є нетяжким злочином та те, що з часу вчинення ОСОБА_6 злочину минуло понад шість років, суд першої інстанції правильно на підставі ч. 5 ст. 74 КК України застосувавши ст. 49 КК України звільнив його від покарання в зв`язку з закінченням строків давності.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що вирок ухвалений у відповідності до вимог ст.ст. 373, 374 КПК України, за відсутності апеляційних скарг прокурора та потерпілого, підстав для зміни чи скасування вироку в межах поданої апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 417 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 листопада 2022 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3