Справа №760/5738/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

13 червня 2023 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України, дані про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000454 від 17.02.2023, клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого та клопотання захисника про зміну запобіжного заходу, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно пред`явленого обвинувачення, ОСОБА_5 будучи раніше неодноразово судимим, а саме:

1) 29.11.2021 Подільським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 120 (ста двадцяти) годин громадських робіт;

2) 25.05.2022 Святошинським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 309, ст. 71 КК України до остаточного покарання у виді 1 (одного) року 15 (п`ятнадцяти) днів обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, маючи не зняті та не погашені у встановленому законом порядку судимості, на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків не зробив та вчинив нове корисливе кримінальне правопорушення проти власності на території Солом`янського району міста Києва при наступних обставинах.

Так, ОСОБА_5 приблизно о 12:36 годин 17.02.2023, перебуваючи у торгівельному залі магазину «Магазин №8» ТОВ «СІЛЬПО-ФУД», що розташований на першому поверсі ТЦ «Аркадія» за адресою: м. Київ, вул. Борщагівська, 154-А, переслідуючи корисливі мотиви та бажаючи незаконно збагатитись за рахунок чужого майна, в умовах воєнного стану, повторно таємно викрав чуже майно, що належить ТОВ «СІЛЬПО-ФУД».

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України, а саме у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, тобто він виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення ним не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 20 квітня 2023 р. до обвинуваченого ОСОБА_5 був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою до 18 червня 2023 р. включно.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.

Прокурор подала суду письмове клопотання, в якому просила застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченого.

Прокурор зазначила, що обвинувачений може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності та ймовірного покарання, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обвинувачений проти задоволення клопотання заперечував, вказав, що не буде вчиняти нових правопорушень та переховуватися від суду. Зазначив, що ризики, передбачені ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України відсутні, а тому просив застосувати запобіжний захід, що не пов`язаний із триманням під вартою.

Захисник обвинуваченого підтримав, подав суду клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, мотивуючи його тим, що ризики, зазначені прокурором носять абстрактний характер, нічим не підтверджені і є припущеннями. Також зазначив, що процесуальна поведінка обвинуваченого є належною, він добровільно брав участь у всіх процесуальних діях та не робив спроб ухилитися від слідства.

Заслухавши прокурора, обвинуваченого, дослідивши матеріали обвинувального акту, суд враховує тяжкість кримінального правопорушення, в якому обвинувачують ОСОБА_5 те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом та приходить до наступних висновків.

Судом враховано тяжкість та міру покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, у якому він обвинувачується, його вік.

На той факт, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення вказує те, що ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходу, стійких соціальних зв`язків в суспільстві, раніше неодноразово судимий, а правопорушення, що йому наразі інкримінується, вчинене під час іспитового строку, призначеного вироком Святошинського районного суду м. Києва від 25.05.2022 р.

Обвинувачений розуміє, що йому може загрожувати покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 8 років, у разі доведеності його вини, тому може переховуватись від суду для уникнення кримінальної відповідальності.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки це свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатню високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

Сторона захисту просить змінити запобіжний захід у виді тримання під вартою, на інший, не пов`язаний з триманням під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Згідно ч. 5 ст. 201 КПК України слідчий суддя, суд має право залишити без розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу, подане раніше тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу, якщо у ньому не зазначені нові обставини, які не розглядалися слідчим суддею, судом.

За змістом ст. 201 КПК України, підставою для зміни запобіжного заходу є, зокрема, наявність нових обставин, які не розглядалися слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу, зміна обставин провадження, зменшення встановлених ризиків.

В обґрунтування клопотання про зміну запобіжного заходу захисник фактично посилались на те, що висновки, до яких дійшов суд при розгляді клопотання прокурора щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є помилковими, оскільки на його думку ризики, зазначені прокурором носять абстрактний характер, нічим не підтверджені і є припущеннями, процесуальна поведінка обвинуваченого є належною, він добровільно брав участь у всіх процесуальних діях та не робив спроб ухилитися від слідства.

Разом з тим, сторона захисту не зазначає будь-яких доводів щодо зміни обставин чи існуючих в провадженні ризиків. Фактично клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу ґрунтуються на позиції захисту про помилковість висновків суду, що по суті можуть бути доводами апеляційної скарги на судове рішення, а не обґрунтуванням клопотання про зміну запобіжного заходу.

Крім того, відсутні підстави для задоволення клопотання про зміну запобіжного заходу, оскільки в силу змагальності сторін кримінального провадження, захистом не спростовано тверджень прокурора, які він оголошував раніше в своєму клопотанні при застосуванні запобіжного заходу щодо того, що менш тяжкий запобіжний захід не зможе запобігти існуючим в провадженні ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Таким чином, на переконання суду стороною захисту у судовому засіданні не доведено наявність підстав для зміни запобіжного заходу.

Розглядаючи можливість застосування до обвинуваченого альтернативних запобіжних заходів, суд враховує особу обвинуваченого, також тяжкість, характер та ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, суворість покарання за кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , можливість переховуватись від суду, а тому із наведених вище аргументів вважає, що альтернативні запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам.

Дані обставини, на думку суду є достатнім приводом для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Враховуючи вищевикладене, на думку суду до обвинуваченого не може бути застосований більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із ізоляцією від суспільства.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Виходячи із зазначеного, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого - задовольнити.

В задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу - відмовити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 30 днів.

Строк дії ухвали до 12 липня 2023 р. включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення.

Суддя