УХВАЛА

(про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою)

Справа № 348/1014/23

Провадження № 1-кс/348/177/23

26 квітня 2023 року м. Надвірна

Слідчий суддя Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого СВ Надвірнянського РВП ГУНП ОСОБА_3 , прокурора Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянув клопотання слідчого у кримінальному провадженні слідчого СВ Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Коломия, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, на утриманні нікого не має, з повною загальною середньою освітою, працюючого по тимчасових заробітках, раніше судимого: вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 09.09.2022 за ч. 2 ст. 296 КК України до 1 року позбавлення волі, згідно ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, громадянина України, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 162, ч. 4 ст. 186, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 357 КК України.

Клопотання надійшло до суду 26.04.2023.

Суд перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000165 від 24.04.2023 щодо кримінального провадження, у межах якого було подано клопотання, та, дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,-

УСТАНОВИВ:

Слідчий у кримінальному провадженні слідчий СВ Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, старший лейтенант поліції ОСОБА_7 звернувся в суд з клопотанням, погодженим з прокурором Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 .

Обставини, зазначені в клопотанні.

В обгрунтування своїх вимог слідчий посилається на те, що слідчим відділенням Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000165 від 24.04.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 162, ч. 4 ст. 186, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 357 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 23.04.2023 близько 16 год. 50 хв. ОСОБА_5 та ОСОБА_8 прибули до будинку АДРЕСА_2 , з метою пред`явлення незаконної вимоги до ОСОБА_9 , 2007 р.н., про передачу на їх користь належної їй собаки породи «Пітбуль».

Реалізуючи свій протиправний умисел, діючи за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів та в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, який неолнооазово пооловжено в подальшому, та який діє на даний час, ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_8 , зустрівшись з ОСОБА_9 , пред`явили останній незаконну усну вимогу передати їм вище вказану собаку породи «Пітбуль», при цьому погрожуючи застосуванням насильства щодо неї та знищенням майна її родичів, а саме підпалом квартири АДРЕСА_3 , що на праві власності належить її матері ОСОБА_10 , у разі невиконання їх вимог, після чого, застосовуючи психологічне насильство, яке виражалось у психологічному тиску, примусили ОСОБА_11 відчинити вхідні двері квартири АДРЕСА_3 , таким чином проникнувши в житло потерпілої з метою отримання ними предмету їх незаконної вимоги.

Перебуваючи у квартирі АДРЕСА_3 , ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , реалізовуючи раніше виниклий умисел, спрямований на вимагання та отримання від ОСОБА_9 собаки породи «Пітбуль», діючи з корисливих мотивів, повторно пред`явили останній усну вимогу передати їм собаку пополи «Пітбуль», при цьому погрожуючи знищенням майна її родичів, а саме підпалом квартири АДРЕСА_3 , що на праві власності належить її матері ОСОБА_10 , у разі невиконання їх вимог.

У свою чергу ОСОБА_9 , побоюючись реалізації погрози пошкодження майна її родичів з боку ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , з метою запобігання шкідливим наслідкам щодо своїх прав і законних інтересів, сприйняла вимагання останніх як реальне, та погодилась передати їм собаку породи «Пітбуль», але повідомила, що за місцем її проживання пес відсутній та перебуває у її хлопця ОСОБА_12 .

Разом з цим, перебуваючи у квартирі АДРЕСА_3 , у ОСОБА_5 та ОСОБА_8 виник протиправний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна.

Реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення в умовах воєнного стану, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою групою осіб, усвідомлюючи суспільно-небезпечний і протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки та свідомо бажаючи їх настання, перебуваючи у квартирі АДРЕСА_3 , без застосування насильства, відкрито викрали у неповнолітніх ОСОБА_13 , 2009 р.н., та ОСОБА_14 , 2010 р.н., мобільні телефони марки «Хiaomi» серії «Rеdmі 9А» моделі «М2006СЗLG», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 ; марки «HUAWЕІ» серії « НОМЕР_3 » моделі «JАТ-L41», ІМЕІ 1: НОМЕР_4 , ІМЕІ 2: НОМЕР_5 , та дві банківські картки АТ «КБ ПриватБанк» № НОМЕР_6 та № НОМЕР_7 , які є офіційними документами, що на праві власності належать ОСОБА_10 , та у ОСОБА_15 , 2010 р.н., мобільний телефон марки «Хiaomi» серії «Rеdmі Notе 11» моделі «2201117ТY», ІМЕІ 1: НОМЕР_8 , ІМЕІ 2: НОМЕР_9 , який на праві власності належить ОСОБА_16 .

Після цього ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_8 покинули квартиру АДРЕСА_3 , при цьому примусивши ОСОБА_9 піти з ними, з метою вказання останньою місця знаходження собаки породи «Пітбуль». В цей же час у ОСОБА_5 та ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на незаконне позбавлення волі ОСОБА_17 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне позбавлення волі ОСОБА_17 , ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільну небезпечність вчинюваного діяння та бажаючи настання його суспільно небезпечних наслідків, 23.04.2023 о І7 год. 00 хв. примусили ОСОБА_17 шляхом психологічного тиску сісти в автомобіль марки «НОNDА» сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_10 , де утримували останню проти її волі, протягом приблизно 20 хвилин, позбавивши її таким чином змоги вільно залишити вказане місце, до моменту перемішення вказаного транспортного засобу за адресою: АДРЕСА_4 , де ОСОБА_12 було викликано працівників поліції, після чого ОСОБА_17 вдалось вийти з автомобіля марки «НОNDА» сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_10 .

24.04.2023 в порядку ст. 208 КПК України було затримано ОСОБА_5 за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

25.04.2023 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 276, ч. 1 ст. 278 КПК України ОСОБА_5 повідомлено про підозру вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 162, ч. 4 ст. 186, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 357 КК України.

Причетність підозрюваного ОСОБА_5 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами допитів потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_16 та ОСОБА_12 , протоколом допиту неповнолітньої потерпілої ОСОБА_9 , протоколами допитів свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , протоколами допитів малолітніх свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_14 , протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_13 , а також іншими матеріалами кримінального провадження.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, частина з яких, а саме злочини, передбачені ч. 4 ст. 186 та ч. 4 ст. 189 КК України, відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів, покарання за які передбачено у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, та від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна відповідно.

В клопотанні слідчого зазначено, що на даний час існують ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватись від органів досудового розслідування чи суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, незаконно впливати на потерпілих, свідків та іншого підозрюваного у даному кримінальному провадженні, та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Підставами вважати, що ОСОБА_5 може спробувати переховуватися від органів досудового розслідування чи суду є те, що він пілозоюється у вчиненні ряду кримінальних поавопооушень, два з яких відносяться до категорій тяжких та особливо тяжких злочинів, за які, відповідно до КК України, безальтернативно передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років, усвідомлює неминучість покарання за нього, що може у будь-який час спонукати його покинути місце свого постійного перебування (проживання), тим же самим переховуватись від органів досудового розслідування та суду за скоєні ним кримінальні правопорушення. Також на користь вказаного ризику свідчить те, що ОСОБА_5 одразу після вчинення кримінальних правопорушень втік з місня події, а в подальшому тікав від працівників поліції на території м. Коломия, та переховувався аж до моменту затримання.

Підставами вважати, що ОСОБА_5 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень є те, що на даний час вживаються заходи щодо встановлення місцезнаходження та вилучення другої банківської картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_7 , яку він викрав в потерпілих (вилучено на даний час тільки картку № НОМЕР_6 ).

Підставами вважати, що ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілих, свідків та іншого підозрюваного у даному кримінальному поовадженні є те, що він знає їхні анкетні дані, з частиною з них проживає у одному районі, безпосередньо знайомий з ними та підтримує дружні відносини, тому, перебуваючи на волі і маючи в результаті цього реальну можливість пересуватися, а також користуватися засобами зв`язку, намагаючись уникнути покарання за вчинення ряду кримінальних правопорушень у вигляді позбавлення волі, об`єктивно матиме можливість вчиняти вплив на них. Також на користь вказаного ризику свідчить те, що ОСОБА_5 під час вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 162 КК України, висловлював погрози застосування насильства.

Підставами вважати, що ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином є те, що він, розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, може умисно симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення досудового розслідування.

Підставами вважати, що ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення є те, що він вчинив цілий ряд кримінальних правопорушень, два з яких відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів. Обставини вчинених ОСОБА_5 кримінальних правопорушень свідчать про підвищену суспільну небезпечність підозрюваного та можливість вчинення ним іншого кримінального правопорушення. Також на користь даного ризику свідчить те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 189 КК України, підозрюваним було вчинено із погрозою знищення майна близьких родичів потерпілого.

Також при обранні запобіжного заходу слідчий просить врахувати, що ОСОБА_5 не має міцних соціальних зв`язків, не має постійного місця праці та постійного джерела доходів, неодружений, на утриманні нікого не має, що в свою чергу свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків.

Вказані обставини дають достатньо підстав вважати, що відносно підозрюваного ОСОБА_5 неможливо застосувати жоден із більш м`яких запобіжних заходів. Тому відносно підозрюваного ОСОБА_5 необхідно застосувати винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Враховуючи викладене, а також те, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вище вказаним ризикам, не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_5 , нададуть змогу переховуватись від органів досудового розслідування чи суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, незаконно впливати на потерпілих, свідків та іншого підозрюваного у даному кримінальному провадженні, та вчинити інше кримінальне правопорушення, а також негативно вплинуть на об`єктивне розслідування кримінального провадження, слідчий просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою, та відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України і враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, без визначення розміру застави у даному кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, два з яких відносяться до тяжких та особливо тяжких, та передбачають покарання виключно у виді позбавлення волі.

Позиція сторін кримінального провадження.

В судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали дане клопотання, надали пояснення, аналогічні змісту клопотання, просили клопотання задоволити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави.

Захисник підозрюваного ОСОБА_5 -адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечив проти застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки слідчим та прокурором не доведено жодними належними доказами існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які зазначені у клопотанні. Також сторона захисту не погоджується із кваліфікацією дій підозрюваного ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 146 КК України, оскільки потерпілу ОСОБА_9 не було позбавлено волі. Крім того просив суд врахувати, що підозрюваний ОСОБА_5 здійною догляд за дідусем ОСОБА_21 та бабусею ОСОБА_22 , які є особами з інвалідністю 1 групи, та відсутні інші особи, які можуть здійснювати догляд. Просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час, який він може відбувати по місцю проживання свого дідуся, за яким здійснює догляд.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав думку свого захисника, зазначив, що він не має жодного наміру переховуватись від слідства та суду, здійснювати вплив на потерпілих та свідків по кримінальному провадженні, вчиняти інші злочини чи іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню. Також зазначив, що він визнає свою вину у вчинених кримінальних правопорушеннях, крім незаконного позбавлення волі потерпілої, та співпрацює зі слідством. При цьому вказав, що вони не викрадали неповнолітню потерпілу та не утримували її силою в автомобілі, вона добровільно поїхала з ними. Також просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Оцінка і мотиви суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 статті 177 КПК України встановлено, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Щодо обґрунтованості підозри.

Запобіжні заходи можуть застосовуватись зокрема до підозрюваного. Підозрюваним є особа, якій в порядку, передбаченому ст.ст. 276-279 КПК повідомлено про підозру.

24.04.2023 ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

25.04.2023 на підставі ст.ст. 276, 278 КПК України ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 162, ч. 4 ст. 186, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 357 КК України, що підтверджується письмовим повідомленням про підозру з відміткою про те, що ОСОБА_5 оголошено про підозру, вручено повідомлення про підозру та роз`яснено суть підозри, про що свідчить його особистий підпис.

Отже, у відповідності до вимог ст. 42 КПК України ОСОБА_5 має статус підозрюваного у цьому кримінальному провадженні, і щодо нього може вирішуватися питання про застосування запобіжного заходу.

Обгрунтована підозра ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 162, ч. 4 ст. 186, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 357 КК України, підтверджується зібраними по кримінальному провадженні доказами: протоколами допитів потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_16 та ОСОБА_12 , протоколом допиту неповнолітньої потерпілої ОСОБА_9 , протоколами допитів свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , протоколами допитів малолітніх свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_14 , протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_13 , та іншими доказами в їх сукупності.

Слідчий суддя вважає, що на час розгляду клопотання обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні кримінальних правопорушень є доведеною, тобто зазначені у клопотанні слідчого обставини і додані до нього документи кримінального провадження у своїй сукупності підтверджують, що існують факти та інформація, які переконують у тому, що ОСОБА_5 міг вчинити кримінально-протиправні діяння, інкриміновані йому стороною обвинувачення.

Щодо посилання сторони захисту на неправильність кваліфікації дій підозрюваного ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 146 КК України суд зазначає, що Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Тому суд не бере до уваги посилання підозрюваного та його захисника щодо правильності кваліфікації кримінального правопорушення, оскільки при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу дане питання не вирішується.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 162, ч. 4 ст. 186, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 357 КК України, найтяжче з яких згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів (ч. 4 ст. 189 КК України), та передбачає покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна. Отже, виходячи із кваліфікації кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 189 КК України, застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є законодавчо передбаченим.

Щодо наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Слідчий суддя вважає, що з врахуванням даних про особу ОСОБА_5 , з огляду на тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, і суспільну небезпечність самих кримінальних правопорушень, слідчим та прокурором доведено наявність достатніх підстав вважати, що на даний час існують ризики, передбачені пунктами 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування чи суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; незаконно впливати на потерпілих, свідків та іншого підозрюваного у даному кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Врахування тяжкості кримінального правопорушення також має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за вчинене кримінальне правопорушення підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитися від суду та іншим чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, що узгоджується з правовою позицією ЄСПЛ, згідно якої небезпека ризику переховування від суду може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з інформацією про матеріальний, соціальний стан особи та ін.

Зокрема ризик переховування підозрюваного від суду підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 162, ч. 4 ст. 186, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 357 КК України, два з яких відносяться до категорії тажких (ч. 4 ст. 186 КК України) та особливо тяжких злочинів (ч. 4 ст. 189 КК України), та передбачають покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, та від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, що може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності. Також суд враховує, що підозрюваний ОСОБА_5 неодружений, на утриманні нікого не має, в будь-який момент може змінити місце проживання, що в свою чергу свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків. Суд не бере до уваги посилання захисника на те, що підозрюваний ОСОБА_5 здійснює догляд за особами з інвалідністю 1 групи, оскільки суду не надано жодного належного доказу на підтвердження факту здійснення підозрюваним догляду за особою з інвалідністю у встановленому законом порядку. Крім того суд враховує, що ОСОБА_5 одразу після вчинення кримінальних правопорушень покинув місце події, та переховувався від працівників поліції до моменту затримання. Вказані обставини в сукупності свідчать про те, що опинившись на волі він зможе продовжувати ухилятись від органів досудового розслідування та суду та не виконувати процесуальні рішення.

Ризик переховування від правосуддя суд оцінює в світлі обставин цього кримінального провадження та особистої поведінки підозрюваного ОСОБА_5 (особливості поведінки, сімейний стан, освіту, роботу, місце проживання, засоби до існування, тощо) і приходить до висновку, що ризик переховуватися є досить актуальним вважаючи на особистість підозрюваного та тяжкість ймовірного покарання.

Ризик того, що підозрюваний ОСОБА_5 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, підтверджується тим, що на даний час органом досудового розслідування вживаються заходи щодо встановлення місцезнаходження та вилучення другої банківської картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_7 , яку підозрюваний викрав в потерпілих, яку, перебуваючи на волі, підозрюваний ОСОБА_5 може знищити, сховати або спотворити.

Ризик того, що підозрюваний ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, підтверджується тим, що він, розуміючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, може умисно симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення досудового розслідування.

При оцінці ризику впливу на потерпілих та свідків по кримінальному провадженні необхідно враховувати встановлений нормами КПК України порядок безпосереднього сприйняття судом показів від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні. Суд під час судового провадження може обґрунтовувати свої висновки лише на показах, які він безпосередньо сприймав, отримав усно від свідків (ст. 23 КПК України). Тобто, ризик незаконного впливу на свідків існує як на початковому етапі кримінального провадження, так і на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показів від свідків та дослідження їх судом.

Ризик незаконного впливу на потерпілих та свідків по даному кримінальному провадженні підтверджується тим, що досудове розслідування по даному кримінальному провадженні триває, проводяться необхідні слідчі дії, спрямовані на встановлення усіх обставин кримінального правопорушення, потерпілі, свідки та інший підозрюваний ще не були допитані в судовому засіданні, тому підозрюваним може бути здійснений вплив на потерпілу, свідків та іншого підозрюваного у кримінальному провадженні, оскільки йому відомі їхні анкетні дані, з частиною з них підозрюваний проживає у одному районі, безпосередньо знайомий з ними та підтримує дружні відносини, тому, перебуваючи на волі і маючи в результаті цього реальну можливість пересуватися, а також користуватися засобами зв`язку, намагаючись уникнути покарання за вчинення ряду кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі, об`єктивно матиме можливість вчиняти вплив на них. Крім того слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 під час вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 162 КК України, висловлював погрози застосування насильства.

Ризик можливого вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення підтверджується тим, що він раніше судимий та вчинив інкриміновані йому кримінальні правопорушення під час іспитового строку згідно ст. 75 КК України. Однак ОСОБА_5 відповідних висновків для себе не зробив та підозрюється у вчиненні ряді кримінальних правопорушень, два з яких відносяться до категорій тяжких та особливо тяжких злочинів. Обставини вчинених кримінальних правопорушень свідчать про підвищену суспільну небезпечність підозрюваного та можливість вчинення ним іншого кримінального правопорушення. Також на користь даного ризику свідчить те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 189 КК України, підозрюваним було вчинено із погрозою знищення майна близьких родичів потерпілої.

Таким чином посилання сторони захисту на відсутність ризиків є необґрунтованими, оскільки слідчим та прокурором наведено достатні та переконливі докази про існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ст. 177 КПК України.

Отже, на даному етапі кримінального провадження, враховуючи наявність в ОСОБА_5 статусу підозрюваного у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів проти власності, та доведених ризиків, відомостей щодо особи підозрюваного, застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою дієвості відповідного кримінального провадження.

Щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Під час розгляду клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу тримання під вартою, слідчий та прокурор на основі наданих доказів довели наявність обставин, які у своїй сукупності свідчать про те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання доведеним ризикам, зазначеним у клопотанні, буде недостатнім.

Так, особистого зобов`язання для запобігання п`яти доведеним ризикам буде недостатнім, оскільки виконання покладених на підозрюваного обов`язків буде залежати виключно від волі самого ОСОБА_5 , та їх порушення не матиме для нього очевидних і достатньо суттєвих негативних наслідків.

Застосування особистої поруки є неможливим, оскільки відсутні особи, які б висловили готовність надати письмове зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 КПК України, і зобов`язуються за необхідності доставити його до суду на першу про те вимогу.

Посилання сторони захисту про можливість застосуваня до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту слідчий суддя вважає необгрунтованими, оскільки враховує характер підозри ОСОБА_5 у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого кримінальних правопорушень проти власності, що має підвищений ступінь суспільної небезпеки, наявність якої потребує забезпечення не лише прав ОСОБА_5 , але й високих стандартів охорони загальносуспільних інтересів, а так само особу підозрюваного, та наявність ризиків переховування, можливості знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, незаконно впливати на потерпілих, свідків та іншого підозрюваного у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, що дає підстави стверджувати те, що домашній арешт не забезпечить належних гарантій здатності підозрюваного самостійно дотримуватись належної процесуальної поведінки без додаткових стимулюючих факторів. Крім того суду не надано доказів про місце можливого перебування обвинуваченого ОСОБА_5 під домашнім арештом, не зазначено правові підстави проживання ОСОБА_5 в такому житлі, стан придатності житла до проживання, дані про інших осіб, які проживають у відповідному житлі, їх думку щодо можливості застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 домашнього арешту у відповідному житлі. Тому застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту не дає змоги в повній мірі нівелювати існуючі ризики, у тому числі переховування від суду.

Під час розгляду клопотання судом встановлено, що надані прокурором докази доводять обставини, передбачені пунктами 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України, тому суд дійшов висновку про обґрунтованість клопотання прокурора і наявність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який здатен запобігти доведеним ризикам і забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Щодо розміру застави.

Щодо застави слід зазначити, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування (п. 1. ч. 4 ст. 183 КПК України).

Враховуючи тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, обставини вчинення кримінальних правопорушень, а саме що кримінальні правопорушення вчинено із погрозою застосування насильства щодо неповнолітніх осіб, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, міцність соціальних зв`язків підозрюваного; майновий стан підозрюваного, та інші обставини в сукупності, слідчий суддя вважає за необхідне не визначати підозрюваному ОСОБА_5 розмір застави.

Висновки суду.

Враховуючи наведене слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою необхідно задоволити, та з метою забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, необхідно обрати йому запобіжний захід у виді тримання під вартою без застосування альтернативного запобіжного заходу у виді застави.

В задоволенні клопотання підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника-адвоката ОСОБА_6 про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту необхідно відмовити, оскільки слідчий суддя дійшов до висновку про неможливість жодного із більш м`яких запобіжних заходів забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Виходячи з викладеного, на підставі ст. ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, керуючись ст. ст. 131,132, 176-178, 182-184, 193, 194,197, 199, 202, 205, 309, 369-372, 395 КПК України слідча суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, старшого поліції ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 задовільнити.

Обрати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 162, ч. 4 ст. 186, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 357 КК України запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів, без застосування альтернативного запобіжного заходу у виді застави.

Визначити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 з 14 год. 10 хв. 24 квітня 2023 року до 14 год. 10 хв. 22 червня 2023 року.

Тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 здійснювати в ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)».

В задоволенні клопотання підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника-адвоката ОСОБА_6 про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту відмовити.

Ухвала слідчого судді підлягає до негайного виконання після її проголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого.

Про прийняте рішення повідомити зацікавлених осіб.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1