Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/308/23 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2023 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12 червня 2023 року, якою щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, без утриманців, з середньою спеціальною освітою, без зареєстрованого місця проживання, тимчасово проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22.01.2021 за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.3 ст.70, ч.1 ст.71 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць. 21.11.2022 звільнений від відбуття покарання умовно-достроково, невідбутий термін 7 місяців 21 день, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 17 год. 00 хв. 12.06.2023 по 17 год. 00 хв. 11.08.2023 з визначенням застави у 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в грошовому еквіваленті становить 53 680 грн.

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати, як незаконну, ухвалити нову, якою застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме домашній арешт з покладенням обов`язків, цілодобово не залишати місце постійного проживання. Свої вимоги обґрунтовуєтим, що під час розгляду клопотання суд не врахував фактичні обставини, які мають значення для справи це те, що підозра є необґрунтованою, виходячи з того, що в ній не зазначено всіх фактичних обставин справи.В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що більш м`якший запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим у ст. 177 КПК України. Крім того, суд при винесені ухвали не в повній мірі врахував вимоги передбачені статтею 178 КПК України, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_6 має постійне місце проживання АДРЕСА_1 , хворий на сухоти та проходить лікування, що підтверджується довідкою, яка знаходиться в матеріалах справи, а також перебуває на метадоновій терапії, що в результаті його тримання під вартою, він не може продовжити своє лікування, яке повинно було бути до 07.07.2023.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 в період дії воєнного стану, 10.06.2023 року проник до приміщення гаражу, що по АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав майно, належне ОСОБА_7 , чим завдав останній матеріальну шкоду на загальну суму 13068 грн.

Органами досудового розслідування дії ОСОБА_6 кваліфіковані як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаному із проникненням у житло, вчиненого в умовах воєнного стану, вчинено повторно, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, про що 12.06.2023 йому повідомлено про підозру.

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12.06.2023 задоволено клопотання слідчого СВ Кропивницького РУП в Кіровоградській області про застосування підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0001325 в межах строку досудового розслідування, з 17.00 год. 12.06.2023 по 17.00 год. 11.08.2023 включно, з визначенням застави. Рішення слідчого судді мотивовано тим, що злочин по якому ОСОБА_6 пред`явлено повідомлення про підозру є: тяжким, повторним, умисним, корисливим. Посягає на суспільні інтереси - проти власності. ОСОБА_6 вчинив інкримінований злочин, будучи раніше судимою особою, судимість не знята та не погашена в законному порядку. Перелічені обставини істотно підвищують ступінь та характер суспільної небезпеки діяння. Дії підозрюваного характеризуються як заздалегідь сплановані, ретельно обдумані, мають ознаку повторності, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за майнові злочини. Враховано слідчим суддею також і дані, що характеризують особу ОСОБА_6 . Так, останній суспільно корисною працею не займається, податки не сплачує, не має постійного місця проживання. Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винним до восьми років позбавлення волі, є підставою для початку чи продовження можливого переховування від слідства та суду. За таких умов, обґрунтовано вважав, що підозрюваному не може бути застосований більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

Прокурор та захисник, подали клопотання про розгляд апеляційної скарги захисника без їх участі, клопотання підозрюваний про участь під час розгляду апеляційної скарги не заявляв, а тому апеляційний розгляд здійснюється без участі сторін кримінального провадження.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканість.

В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, та містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону суддею дотримані в повному обсязі.

Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України, вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого.

Як убачається з наданих матеріалів, слідчий суддя дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, який відноситься до категорії тяжких злочинів, посягає на суспільні інтереси проти власності потерпілого, про що йому вручено повідомлення про підозру.

При цьому, відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя перевірив наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, про що зазначив в ухвалі.

Колегія суддів не погоджується з доводами захисника щодо недоведеності жодного з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки оцінюючи ризики, заявлені та обґрунтовані у клопотанні слідчого, слідчий суддя встановив, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування, оскільки останній вчинив тяжкий злочин, санкція інкримінованої йому статті передбачає позбавлення волі строком до 8 років.

Тому, суд апеляційної інстанції за результатами апеляційного розгляду вважає, що слідчим суддею правильно встановлено, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України і тримання ОСОБА_6 під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції».

Слідчий суддя, врахувавши дані щодо особи підозрюваного, та врахувавши ступінь тяжкості злочину, в якому підозрюється ОСОБА_6 , дійшов правильного висновку про існування ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, оскільки підозрюваний обізнаний про місце розташування нерухомого майна потерпілого, вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки останній неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, а вік та стан здоров`я підозрюваного не перешкоджає його триманню під вартою, оскільки в матеріалах клопотання відсутні довідки про неможливість утримувати підозрюваного в місцях позбавлення волі.

Колегія суддів враховує, що ОСОБА_6 після обставин, в яких він підозрюється, вчинив умисні дії, спрямовані на приховування злочину, одразу залишив місце пригоди, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, тобто свідомо активно перешкоджав встановленню істини по справі, ігнорує принцип мирного володіння майном в період воєнного стану.

Більш того, будучи звільнений 21.11.2022 згідно ухвали Казанківського районного суду Миколаївської області від відбування покарання у виді позбавлення волі, умовно-достроково, невідбута частина якого складає 7 місяців 21 день, підозрюється у вчиненні 10.06.2023 нового кримінального правопорушення, що свідчить про не бажання ОСОБА_6 ставати на шлях виправлення, і у разі обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, останній вчинить нове кримінальне правопорушення та вчинить спроби на переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

При цьому, відповідно до рішення ЄСПЛ від 20.05.2010 року у справі «Москаленко проти України», зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Також, на переконання колегії суддів, менш суворий запобіжний захід, такий як тримання під домашнім арештом чи особисте зобов`язання, не забезпечить на початковому етапі досудового розслідування та у подальшому належного виконання останнім його процесуальних обов`язків, оскільки підозрюваний ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий за аналогічні тяжкі злочини, суспільно корисною працею не займається, схильний до вживання алкогольних напоїв та наркотичних засобів, що стане приводом неявок до слідчого та в суд, а системність наявних судимостей у поєднання з поведінкою підозрюваного свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Отже, на думку апеляційного суду, висновки слідчого судді, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не достатні для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, є мотивованими.

Щодо апеляційних доводів захисника про відсутність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, то вони не відповідають дійсності та суперечать матеріалам клопотання, оскільки слідчий суддя у своїй ухвалі правильно вказав, що обґрунтована підозра ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного злочину підтверджується письмовими доказами, які перелічені в оскаржуваній ухвалі слідчого судді, копії яких слідчий долучив до свого клопотання, і які наявні в матеріалах кримінального провадження.

Також, на переконання колегії суддів, менш суворий запобіжний захід, такий як тримання під домашнім арештом, не здатен забезпечити ризики передбачені ст.177 КПК України та належне виконання, покладених на нього процесуальних обов`язків,

Інші посилання захисника були враховані слідчим суддею суду першої інстанції при прийнятті рішення, а тому не спростовують законність постановленої ухвали.

Відповідно до ч.5 ст.182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя правильно врахував обставини кримінального провадження та тяжкість інкримінованого злочину, який посягає на суспільні інтереси проти власності, а також особу підозрюваного, та у відповідності до ст.182 КПК України правильно визначив підозрюваному як альтернативний запобіжний захід заставу у 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки такий розмір застави достатньою мірою може гарантувати виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків. На думку апеляційного суду, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та висунутої підозри у вчиненні тяжкого злочину, враховуючи розмір завданих збитків, визначений слідчим суддею розмір застави є достатнім і прийнятним та буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною й обґрунтованою, відтак підстав для її скасування та задоволення апеляційних вимог не вбачається.

Керуючись ст.ст. 182, 183, 193, 194, 376 ч.2, 405, 407, 422 КПК України, колегія судді

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12 червня 2023 року щодо підозрюваного ОСОБА_6 без зміни.

Ухвала набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: