Справа № 166/878/23 Провадження №11-кп/802/695/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря- ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 05 вересня 2023 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (ЄРДР № 0000155 від 14 квітня 2023 року),

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 05 вересня 2023 року клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 задоволено. Продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістедят днів, тобто до 03 листопада 2023 року включно.

Таке своє рішення місцевий суд мотивував тим, що не змінилися обставини, які стали підставою для обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш м`який запобіжний захід, оскільки наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не змінилися.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 вважає ухвалу суду постановлену без дотримання вимог процесуального законодавства та норм матеріального права, а також необґрунтованою, оскільки судом не було повно і всебічно з`ясовано обставини цієї справи та неналежним чином було оцінено докази й аргументи, надані її учасниками.

Посилається на недоведеність прокурором продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які потягнули застосування до його підзахисного виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення не може слугувати єдиною підставою для обрання саме цього запобіжного заходу.

Насамперед апелянт зазначає, що ОСОБА_7 категорично заперечує свою причетність до спричинення тяжких тілесних ушкоджень матері та сам прагне встановити винну у цьому діянні особу.

На переконання апелянта, відсутні будь-які підстави вважати, що ОСОБА_7 не дотримуватиметься покладених на нього процесуальних обов`язків при застосуванні запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, оскільки він не чинив жодного опору під час його затримання, не тікав та не переховувався, добровільно надав показання щодо розслідуваних подій, свої біологічні взірці, пройшов освідування, не заперечив факту перебування у стані сп`яніння, а також наявність в нього міцних соціальних зв`язків та постійного місця проживання.

Враховуючи зазначене вище, захисник просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_7 відмовити. Змінити застосований запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який у виді цілодобового домашнього арешту з використанням електронних засобів контролю.

Заслухавши суддю - доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого та його захисника, які скаргу підтримали у повному обсязі, думку прокурора, який заперечив щодо задоволення вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою за положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.с 176-178 КПК України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у виді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» запобіжний захід - тримання під вартою має застосовуватися лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.

Дані вимоги закону при розгляді клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 місцевим судом були дотримані в повній мірі.

Матеріалами кримінального провадження стверджується, що 14 квітня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості за № 0000155 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

У вчиненні вказаного вище кримінального правопорушення обґрунтовано обвинувачується ОСОБА_7 , що стверджується зібраними у кримінальному провадженню доказами, яким суддя дав належну правову оцінку.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що підставами для обрання обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою стали наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, яка стверджується матеріалами кримінального провадження, а метою - запобігання ризикам, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що з моменту взяття ОСОБА_7 під варту та до моменту вирішення клопотання про продовження строку тримання під вартою, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання щодо нього такого запобіжного заходу та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого зможе забезпечити більш м`який запобіжний захід.

Так, наведені стороною обвинувачення в клопотанні та судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 є належним чином обґрунтовані і вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, та на даний час не змінилися.

З урахуванням наведеного, особи обвинуваченого ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, яке згідно з ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, двічі засуджений за вчинення умисних злочинів, за місцем проживання характеризується негативно, неодноразово порушував умови встановленого щодо нього постановою Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 30.09.2022 року адміністративного нагляду, офіційно не працевлаштований, апеляційний суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст. 177 КПК України

За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано продовжив обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

При цьому, доводи сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі та наведені в ході апеляційного розгляду фактично були належним чином враховані судом першої інстанції, і з урахуванням наведених вище мотивів, не зменшують ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та не дають жодних підстав для відмови в задоволенні поданого прокурором клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали місцевого суду з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки дане судове рішення є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст. 376, 405, 407, 422-1 КПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 05 вересня 2023 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді