УХВАЛА

про арешт майна

19 липня 2023 року м. Рівне

Слідча суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчої у кримінальному провадженні старшої слідчої СУ ГУНП в Рівненській області майора поліції ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження №0000019 від 15.02.2023 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України (далі - це ж кримінальне провадження) про накладення арешту на майно, -

ВСТАНОВИЛА:

Слідча у рамках кримінального провадження №0000019 від 15.02.2023 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України, звернулась до суду із вказаним клопотанням у якому просить суд накласти арешт на речі вказані у клопотанні.

Своє клопотання обґрунтовує тим, із введенням в Україні військового стану з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, Указом Президента України ОСОБА_4 (далі Указ) № 69/2022 від 24 лютого 2022 року, який затверджено Законом України від 3 березня 2022 року № 2105-ІХ, оголошено проведення загальної мобілізації на території України строком 90 діб.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-XII, перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред`явлення одного з документів, зазначених у статті 2 цього Закону.

Частиною другою вказаної статті, визначено, що правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України.

У відповідності до абз. 1 п. 2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, які затвердженні постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2010 р. № 724), перетинання громадянами України (далі - громадяни) державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю (далі - пункти пропуску), якщо інше не передбачено законом, за одним з таких документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну:1) паспорт громадянина України для виїзду за кордон;2) дипломатичний паспорт;3) службовий паспорт;4) проїзний документ дитини (чинний протягом строку, на який він виданий);5) посвідчення особи моряка;6) посвідчення члена екіпажу.

Водночас, згідно абз. 4 п. 2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, які затвердженні постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2010 р. № 724), у випадках, визначених законодавством, для перетинання державного кордону громадяни крім паспортних документів повинні мати також підтверджуючі документи.

У відповідності до п. 2-9 Правил перетинання державного кордону громадянами України, які затвердженні постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2010 р. № 724), у разі введення в Україні воєнного стану пропуск через державний кордон водіїв транспортних засобів суб`єктів господарювання, які мають ліцензію на право провадження господарської діяльності з міжнародних перевезень вантажів та пасажирів автомобільним транспортом (далі - ліцензіати), здійснюється уповноваженими службовими особами Держприкордонслужби за умови виконання правил перетину державного кордону України та за наявності інформації про особу у відповідній інформаційній системі, адміністратором якої є Укртрансбезпека.

Інформація про водіїв, зазначених в абзаці першому цього пункту, вноситься до відповідної інформаційної системи, адміністратором якої є Укртрансбезпека, на підставі заявки ліцензіата.

Перетин державного кордону здійснюється особою, зазначеною в абзаці першому цього пункту, лише на транспортному засобі, який є засобом провадження господарської діяльності ліцензіата, повна маса якого становить 3500 кілограмів та більше.

На одному транспортному засобі державний кордон можуть одночасно перетинати два водії на пасажирському транспортному засобі (автобусі) ліцензіата.

Особи, зазначені в абзаці першому цього пункту, можуть безперервно перебувати за кордоном не більше 60 календарних днів з дня перетину державного кордону.

У разі непідтвердження мети поїздки уповноважені службові особи Держприкордонслужби відмовляють особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, в перетинанні державного кордону в порядку, визначеному частиною першою статті 14 Закону України "Про прикордонний контроль".

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєструвався 04.04.2022 як фізична особа-підприємець, вид діяльності 49.41 Вантажний автомобільний транспорт та отримав ліцензію на право провадження господарської діяльності з міжнародних перевезень вантажів, будучи добре обізнаним з вищенаведеними правилами перетину державного кордону в умовах воєнного стану, вирішив використати свої знання та можливості з корисливою метою та за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , будучи добре обізнаними з п. 2-9 Правил перетинання державного кордону громадянами України, які затвердженні постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2010 р. № 724), організував та керував незаконним переправленням через державний кордон України, осіб, які не мають на це права, під виглядом водіїв вантажного транспортного засобу, які здійснюють міжнародні перевезення вантажів, за визначену ними грошову винагороду.

Крім того, встановлено, що з метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , також 03.06.2023 зареєструвався як фізична особа-підприємець, за видом діяльності 49.41 Вантажний автомобільний транспорт та отримав ліцензію на право провадження господарської діяльності з міжнародних перевезень вантажів, що в подальшому дає змогу вносити осіб призовного віку до інформаційної системи Шлях Міністерства інфраструктури України.

Так, ОСОБА_7 за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , у період з 15 червня 2023 року по 18 липня 2023 року, в порушення вищевказаних нормативно-правових актів, переслідуючи корисливі мотив і мету направлені на отримання грошової винагороди, достовірно знаючи про тимчасові обмеження щодо виїзду військовозобов`язаних чоловіків з території України, організували незаконне переправлення через державний кордон України громадянина України призовного віку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який мав намір незаконно перетнути державний кордон України у воєнний час за грошову винагороду, шляхом створення необхідних документів, які б надавали право на безперешкодний перетин державного кордону, не зважаючи на діючі обмеження воєнного стану.

Так, близько 10 год. 15 червня 2023 року, ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: м. Рівне, вул. Загородня, 2, під час зустрічі з ОСОБА_8 надавав останньому поради та умови незаконного перетину кордону України, при цьому роз`яснивши, що ОСОБА_8 буде фіктивно працевлаштований водієм вантажного транспортного засобу, який здійснює міжнародні перевезення вантажів, та будучи внесеним до системи «Шлях», він може безперешкодно перетнути державний кордон України у воєнний стан, заплативши за це заздалегідь узгоджену грошову винагороду в сумі 4500 доларів США.

Далі, погодившись із умовами незаконного перетину державного кордону, ОСОБА_8 надав ОСОБА_5 свої персональні та паспортні дані для створення фіктивного трудового договору про працевлаштування у якості найманого працівника у ФОП « ОСОБА_7 », яке надає послуги з міжнародних перевезень вантажів, що в свою чергу дає право на безперешкодний перетин державного кордону України у воєнний час для військовозобов`язаних чоловіків.

У подальшому, 17.07.2023 року, здійснюючи реалізацію злочинного умислу, направленого на організацію незаконного перетину державного кордону України, ОСОБА_5 надав ОСОБА_8 всі необхідні документи для безперешкодного перетину державного кордону України, а ОСОБА_7 надав у керування ОСОБА_8 як знаряддя злочину, транспортний засіб марки та моделі «Mercedes-Benz Sprinter 316CDI» д.н.з. НОМЕР_1 . При цьому, під час зустрічі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 проводили інструктаж ОСОБА_8 щодо правил поведінки за кермом під час перетину державного кордону, щоб в ході спілкування уникнути підозри у працівників Державної прикордонної служби України щодо фіктивного тимчасового працевлаштування водієм у ФОП « ОСОБА_7 » та дійсних намірів ОСОБА_8 незаконно переправитись через державний кордон для особистих потреб. Крім того, в ході інструктажу, ОСОБА_5 довів до ОСОБА_8 порядок дій після незаконного переправлення через державний кордон України до Республіки Польща, що полягав у залишенні транспортного засобу марки «Mercedes-Benz Sprinter 316CDI» д.н.з. НОМЕР_1 в заздалегідь обумовленому місці для передачі його керування іншій особі та оплаті так званих послуг в розмірі 4500 доларів США.

Далі, 18.07.2023 року о 13 год. 30 хв., ОСОБА_8 , виконуючи вказівки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , прибув як водій транспортного засобу марки «Mercedes-Benz Sprinter 316CDI» д.н.з. НОМЕР_1 у міжнародний пункт пропуску для автомобільного сполучення «Устилуг-Зосін», що розташований в м. Устилуг Волинської області, де мав намір перетнути корон України, однак був зупинений працівниками правоохоронних органів.

18.07.2023 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Слідчий у клопотанні вказав, що з метою забезпечення подальшої конфіскації майна як виду покарання, у ході досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на рухоме майно, що перебуває у власності підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , перебуває рухоме майно, зокрема: Mercedes-Benz Sprinter 316 CDI сірого кольору з д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова (VIN) НОМЕР_3 ; Mercedes-Benz Sprinter 316 CDI синього кольору з д.н.з. НОМЕР_4 , номер кузова (VIN) НОМЕР_5 , із забороною користування, розпорядження та відчуження вказаних транспортних засобів будь-яким чином, оскільки незастосування вказаних заходів може призвести до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Слідча в судовому засіданні клопотання підтримала та просила суд його задоволити.

Згідно ч.2 ст.172 КПК України з метою забезпечення арешту майна клопотання слідчого розглядається без повідомлення власника майна.

Судом встановлено, що Рівненським районним управлінням поліції в Рівненській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000019 від 15.02.2023 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України.

Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до п.8 глави 2.6. «Арешт майна» Узагальнення вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження арешт може бути накладено на: нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права; майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони відповідають критеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 КПК, а саме: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та (або) є доходами від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим майно є речі, документи, гроші тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.

Згідно вимог ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Згідно вимог ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст.131 КПК України арешт майна є одним із видів забезпечення кримінального провадження. Пунктом 1 ч. 3 ст. 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до статей 94, 132, 173 КПК України при вирішення питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального правопорушення, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і в клопотанні слідчого (прокурора), який звертається з проханням про арешт майна, оскільки згідно зі статтею Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно з частиною першою статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною третьою статті 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому тільки у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у статті 98 цього Кодексу («матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення»), тобто має ознаки речового доказу.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи вищевикладене, положення ч.2 ст.173 КПК України є необхідним накласти арешт на майно, про яке йдеться у клопотанні, яке було вилучено за вищевказаних обставин, як таке, що відповідає критеріям ст.98 КПК України, з метою збереження майна, як речового доказу, яким майно визнано у кримінальному провадженні, оскільки незастосування арешту може призвести до зникнення, втрати вказаного майна, у зв`язку з чим можуть настати наслідки, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 167, 170-173,395 КПК України, слідча суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання задоволити.

Накласти арешт на рухоме майно, що перебуває у власності ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , перебуває нерухоме майно, зокрема:

-Mercedes-Benz Sprinter 316 CDI сірого кольору з д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова (VIN) НОМЕР_3 .

-Mercedes-Benz Sprinter 316 CDI синього кольору з д.н.з. НОМЕР_4 , номер кузова (VIN) НОМЕР_5 , із забороною будь-яким особам користуватись, розпоряджатись та відчужувати його будь-яким чином вказане майно.

Ухвала може бути скасована судом, що накладав арешт.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Рівненського міського Оксана КРИЖОВА