Справа №:755/6562/23
Провадження №: 1-кс/755/2185/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" липня 2023 р. Дніпровський районний суду м. Києва (далі - Суд) у складі слідчої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 та сторін: особи, що подала скаргу ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві скаргу ОСОБА_3 на повідомлення про підозру у межах кримінального провадження унесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 травня 2023 року за № 0001821, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу (далі КК) України, установив:

І. ІСТОРІЯ ПРОВАДЖЕННЯ

Згідно повідомлення про підозру від 18 травня 2023 року, складеного слідчою СВ Дніпровського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_5 та погодженого прокурором Дніпровської окружної прокуратури ОСОБА_6 , у межах кримінального провадження унесеного до ЄРД 17 травня 2023 року за № 0001821 слідує, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК, оскільки досудовим розслідуванням встановлено, що 17 травня 2023 року приблизно о 18:40, ОСОБА_7 разом із рідним братом ОСОБА_8 , зустрілись за адресою: АДРЕСА_1 , з метою розмови з квартирантом ОСОБА_3 , який винаймав кімнату у ОСОБА_8 .

У подальшому ОСОБА_8 розпочав діалог ОСОБА_3 з приводу скарг мешканців під`їзду на останнього щодо занедбаного проживання його в даній кімнаті, який далі переріс в словесний конфлікту з квартирантом з вимогою виселення. В подальшому ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_7 , щоб той зачекав його на вулиці, а він зачекає допоки квартирант збиратиме речі.

У цей час, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, спрямований на умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_8 .

Надалі, ОСОБА_3 разом із ОСОБА_8 вийшли до загального коридору 5-го поверху під`їзду, де ОСОБА_3 , реалізуючи злочинний намір, спрямований на умисне спричинення тяжких тілесних ушкоджень та усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, і свідомо допускаючи настання тяжких наслідків, дістав ніж та наніс ним ножові поранення в область лівої руки. В подальшому ОСОБА_8 розпочав тікати вниз сходами під`їзду до виходу гукаючи на допомогу, а ОСОБА_3 наздогнав останнього на сходинковому майданчику третього поверху, де продовжив наносити останньому тілесні ушкодження в область живота, стегна та рук потерпілого.

На крик про допомогу прибіг ОСОБА_7 та побачив ОСОБА_3 який з ножем в руках стояв над його братом та втікав з місця події.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_3 потерпілого ОСОБА_8 госпіталізовано до КНП «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» за адресою: м. Київ, вул. Братиславська, 3, з колото-різаним пораненням живота, плеча та передпліччя, де йому провели оперативне втручання, та було діагностовано проникаюче колото-різане поранення живота з пошкодженням великого чепця. Різана рана верхньої третини лівого плеча проникаючого в порожнину лівого ліктьового суглобу з пошкодженням артерії та вени плечової. Масивні колото-різані рани м`яких тканин середньої третини правого плеча (1) та правого передпліччя (2). Колото різана рана верхньої третини правого стегна.

Повідомлення про підозру отримано ОСОБА_3 18 травня 2023 року.

ІІ. СУТЬ СКАРГИ

19 липня 2023 року до слідчого судді цього місцевого суду надійшло скарга ОСОБА_3 , подана у порядку п. 10 ч. 10 ст. 303 Кримінального процесуального кодексу (далі КПК) України, на повідомлення йому про підозру у межах кримінального провадження унесеного до ЄРДР 17 травня 2023 року за № 0001821, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

У скарзі вказується, враховуючи зміни та доповнення внесені до неї ОСОБА_3 у ході її розгляду в суді 31 липня 2023 року в порядку ст. 22, 26 КПК, що підозра не є обґрунтованою, позаяк в його діях за описаної в ній (підозрі) ситуації наявні ознаки кримінального правопорушення передбаченого ст. 124 КК України.

Вказане обумовлюється тим, що він заподіяв тяжкі тілесні ушкоджень при перевищенні меж необхідної оборони.

Отже, наявні підстави, з числа регламентованих п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК, для скасування висунутої йому підозри за ч. 1 ст. 121 КК України.

ІІІ. ПОЗИЦІЇ СТОРІН

Підозрюваний ОСОБА_3 скаргу підтримав з наведених підстав.

Прокурор групи прокурорів - прокурор Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_9 не убачав підстав для задоволення скарги, оскільки не встановлено та ОСОБА_10 не наведено дійсних правових підстав для скасування підозри у порядку п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України.

ІV. КРИМІНАЛЬНЕ ПРОЦЕСУАЛЬНЕ ЗАКОНОДАВСТВО

Кримінальний процесуальний кодекс України

Стаття 303. Рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження

1. На досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора:

10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Стаття 307. Рішення слідчого судді за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора під час досудового розслідування

1. За результатами розгляду скарг […] постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу.

2. Ухвала слідчого судді […] може бути про:

1-1) скасування повідомлення про підозру;

4) відмову у задоволенні скарги.

V. ОЦІНКА СЛІДЧОГО СУДДІ

Слідчий суддя заслухавши доводи прокурора, проаналізувавши аргументи особи, яка подала скаргу викладені в такій скарзі та усні доповнення до неї, дослідивши документи додані на підтвердження доводів скарги та матеріали надані прокурором на їх спростування, приходить до наступного.

Повідомлення про підозру - один з найважливіших етапів стадії досудового розслідування (див. постанову Верховного Суду від 13 серпня2020 року в справі № 200/13490/15-к), що становить систему процесуальних дій та рішень слідчого або прокурора, спрямованих на формування законної і обґрунтованої підозри за умови забезпечення особі, яка стала підозрюваним, можливості захищатись усіма дозволеними законом засобами і способами.

Викладена в письмовому повідомленні підозра служить підґрунтям для початку реалізації засади змагальності у кримінальному провадженні. У підозрюваного з`являються можливості впливати на зміст підозри та на подальше формулювання обвинувачення у обвинувальному акті, яким завершується досудове розслідування. Сформульована підозра встановлює межі здійснення слідчим і прокурором обвинувальної діяльності, а підозрюваний, його захисник та законний представник одержують можливість більш цілеспрямовано реалізовувати функцію захисту.

Загальний порядок повідомлення про підозру передбачений главою 22 КПК України, яка має назву «Повідомлення про підозру» та складається з таких статей: «Випадки повідомлення про підозру» (стаття 276); «Зміст письмового повідомлення про підозру» (стаття 277); «Вручення письмового повідомлення про підозру» (стаття 278); «Зміна повідомлення про підозру» (стаття 279).

Отже, саме така побудова цієї глави дає підстави зробити висновок, що законодавець пов`язує процесуальну діяльність із повідомлення про підозру із сукупністю процесуальних дій слідчого та/або прокурора, зміст яких полягає у встановленні юридичних і фактичних підстав для повідомлення про підозру (стаття 276), складанні письмового процесуального документа (повідомлення про підозру) (стаття 277) та його врученні особі (стаття 278).

Відповідно, з огляду на правові норми КПК України, слід розмежовувати: а) підозру як припущення про вчинення особою кримінально караного діяння; б) письмове повідомлення про підозру як процесуальне рішення; в) повідомлення про підозру як комплекс процесуальних дій, який передбачає складання та вручення повідомлення про підозру, роз`яснення процесуальних прав підозрюваного, суті підозри, внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

При цьому, законодавець на нормативному рівні щодо процесуального порядку повідомлення про підозру вживає поняття «складання», «вручення» та «здійснення» повідомлення про підозру.

Таким чином, як вбачається з указаних вище положень закону, поняття «повідомлення про підозру» розуміється у чинному КПК України саме як окремий процесуальний документ, а не як дія (процедура, процес), оскільки для цього законодавцем вжито інший термін «вручення повідомлення про підозру».

В постанові від 25 листопада2020року в справі № 627/927/19 Верховний Суд вказав, що системне тлумачення процесуальних норм, передбачених статями 3, 22, 36, 276 - 278 КПК дає підстави до висновку, що здійснення повідомлення про підозру врегульовано імперативними нормами, які вичерпно, точно і однозначно визначають як форму встановленої для цього правової процедури (порядку), так і її зміст.

Тим самим, у ключі наведеного слід констатувати, що Кримінальний процесуальний кодекс України не містить положень, якими були б визначені підстави для скасування повідомлення про підозру та не встановлює будь-яких обмежень щодо предмету перевірки слідчим суддею такого повідомлення, проте закріплює: що підозра має ґрунтуватися на допустимих доказах; обов`язок захисника забезпечувати з`ясування обставин, які спростовують підозру; строк, після спливу якого дозволяється оскаржувати повідомлення про підозру (два місяці); функцію слідчого судді та вимоги щодо оцінки ним доказів у тому числі при розгляді скарги про скасування повідомлення про підозру.

При цьому, повноваження слідчого судді у сфері захисту прав та законних інтересів учасників процесу не обмежується випадками, зазначеними у ст. 303 КПК, оскільки законодавець не може передбачити усі випадки, коли порушуються права та законні інтереси особи і виникає потреба у їх поновленні судом під час досудового розслідування (див. ухвалу Верховного Суду від 23грудня 2020року в справі № 757/55167/20-к), однак з урахуванням того, способи такого контролю обмежені визначеною кримінальним процесуальним законом процедурою, яка передбачає, в тому числі, чіткий розподіл повноважень і недопустимість заміщення слідчим суддею, як і судом, функцій органів державного обвинувачення та досудового розслідування (див. постанову ВП ВС від 04.04.2019 у провадженні № 11-945сап18).

Отже, правова природа судового контролю обумовлюється потребою учасників кримінального провадження в отриманні невідкладного судового захисту їх прав, свобод та інтересів під час досудового розслідування, відповідно аналіз зазначених положень КПК України дає підстави для висновку, що при оскарженні повідомлення про підозру слідчий суддя уповноважений перевіряти, зокрема, дотримання процесуального порядку вручення повідомлення про підозру, а також наявність достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

З урахуванням того, що відповідно ч. 3 ст. 26 КПК слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами, тим самим цю підозру аналізує тільки в ключі порушених у скарзі підстав щодо скасування такої підозри.

Здійснивши судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у даному кримінальному провадженні щодо умов повідомлення про підозру у порядку, передбаченому цим Кодексом, слідчий суддя не убачає підстав для його скасування з підстав вказаних у скарзі.

Так, ч. 1 ст. 121 КК передбачено кримінальну відповідальність за умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, чи таке, що спричинило втрату будь-якого органу або його функцій, каліцтво статевих органів, психічну хворобу або інший розлад здоров`я, поєднаний зі стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину, або переривання вагітності чи непоправне знівечення обличчя.

Статтею 124 КК регламентовано відповідальність за умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчинене у разі перевищення меж необхідної оборони або у разі перевищення заходів, необхідних для затримання особи, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Згідно з ч. 3 ст. 27 Конституції України кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було перевищення меж необхідної оборони.

Перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту.

Якщо при перевищенні меж необхідної оборони або заходів, необхідних для затримання злочинця, потерпілому умисно заподіяно тяжке тілесне ушкодження, від якого настала смерть, за відсутності умислу на позбавлення життя дії винного слід кваліфікувати за ст. 124 КК України. Злочин вважається закінченим з моменту заподіяння потерпілому тяжкого тілесного ушкодження.

Верховний суд у постанові від 10 травня 2018 року у справі № 635/11608/14-к роз`яснив, що для того, щоб установити наявність або відсутність ознак перевищення меж необхідної оборони, необхідно враховувати не лише відповідність чи невідповідність знарядь захисту і нападу, а й характер небезпеки, що загрожувала особі, яка захищалася, та обставини, що могли вплинути на реальне співвідношення сил, зокрема: місце і час нападу, його раптовість, неготовність до його відбиття, кількість нападників і тих, хто захищався, їхні фізичні дані (вік, стать, стан здоров`я) та інші обставини.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення стороною обвинувачення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема даними: довідки КНП «КМКЛ ШМД» від 17 травня 2023 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 18 травня 2023 року; протоколами оглядів місця події від 17 травня 2023 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 18 травня 2023 року; протоколами допитів свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ОСОБА_13 та ОСОБА_14 від 17 та 18 травня 2023 року, речовими доказами та іншими доказами в їх сукупності.

Згідно ст. 94 КПК слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Проаналізувавши вказані докази, у порядку ст. 94 КПК, для вирішення питання про кваліфікацію складу злочину, зокрема щодо відсутності чи наявності стану необхідної оборони, перевищення чи не перевищення її меж, слідчий суддя у цьому випадку, враховуючи конкретні обставини справи, здійснивши порівняльний аналіз та оцінивши наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання, наявність чи відсутність обставин, передбачених ч. 5 ст. 36 КК, не вбачає передумов, на підставі тих аргументів, котрі викладені в цій скарзі, для констатації факту дійсності обставин щодо умисного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень при перевищенні меж необхідної оборони.

Сама підозра відповідає критеріям «обґрунтованої підозри», позаяк хоча національне законодавство не містить визначення поняття обґрунтованої підозри, однак відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, яка вказує ,що «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 п. 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає «наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин» (див. рішення «O'Hara v. United Kingdom», заява № 37555/97, від 16 жовтня 2001 року, п. 34, https://hudoc.echr.coe.int/rus?i=001-59721).

В цій справі такі факти та інформація наявні та прямо пов`язують підозрюваного з вказаним злочином.

VІ. ВИСНОВОК СЛІДЧОГО СУДДІ

Отже, відсутні обставини регламентовані п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України для скасування вказаного повідомлення про підозру з підстав наведених у цій скарзі ОСОБА_3 .

За таких обставини, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, які йому відомі, на час розгляду скарги, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 303-307, 309, 369-372, 376 КПК України, Суд постановив:

відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на повідомлення про підозру у межах кримінального провадження унесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 травня 2023 року за № 0001821.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції, з урахуванням того, що у випадку, коли слідчий суддя з посиланням на ч. 2 ст. 376 КПК Українипостановив ухвалу та оголосив її резолютивну частину, а повний текст ухвали оголосив в інший день, строк подачі апеляційної скарги обчислюється, відповідно до висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду викладеного у постанові від 27.05.2019 у справі № 461/1434/18, з дня оголошення резолютивної частини ухвали.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали - 15:10 год. 04 серпня 2023 року

Слідча суддя ОСОБА_1