Справа № 346/1215/23
Провадження № 1-кп/346/417/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2023 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Коломия кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 13.02.2023 року за № 0000022 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харцизьк Донецької області, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, не одружений, громадянин України, українець, не судимий, проходить військову службу за призовом під час мобілізації на посаді стрільця помічника гранатометника гірсько-штурмового відділення гірсько-штурмового взводу гірсько-штурмової військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), у військовому званні - старший солдат, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

обвинувачений будучи військовослужбовцем (крім строкової служби) нез`явився вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад десять діб, але не більше місяця, вчинене в умовах воєнного стану.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію» обвинувачений старший солдат ОСОБА_4 прийнятий на військову службу за призовом під час мобілізації до Збройних Сил України.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 22.10.2022 № 151-РС старшого солдата ОСОБА_4 призначено на посаду стрільця помічника гранатометника гірсько-штурмового відділення гірсько-штурмового взводу гірсько-штурмової військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ).

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 24.10.2022 № 286 старшого солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення даної військової частини.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Проходячи військову службу у вищевказаній військовій частині старший солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і Законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Згідно п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Згідно Указу Президента України №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, воєнний стан в Україні запроваджено із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та в подальшому продовжено по теперішній час. Таке рішення було ухвалено у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану".

Згідно ст. 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Про введення в дію воєнного стану старшому солдату ОСОБА_4 достеменно було відомо, оскільки Указ Президента України №64/2022 оголошено за допомогою засобів масової інформації та доведено до населення країни.

Однак обвинувачений ОСОБА_5 26.12.2022 о 08 год.45 хв., умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, проходячи військову службу за призовом під час мобілізації, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби в умовах воєнного стану, не з`явився вчасно на службу до розташування військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), та незаконно, без поважних причин перебував поза її розташуванням до 14 год. 00 хв. 10.01.2023, проводячи час на власний розсуд за місцем постійного проживання в с. Ямниця Ямницької територіальної громади Івано-Франківського району Івано-Франківської області, а 10.01.2023 о 14 год. 00 хв. самостійно прибув до пункту постійного місця дислокації військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 ).

В судовому засіданні обвинувачений Іванців свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України визнав та підтвердив обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, вказаного в обвинувальному акті. Зокрема пояснив, що дійсно 26.12.2022 о 08 год.45 хв., проходячи військову службу за призовом під час мобілізації, з метою тимчасового ухилення від виконання обов`язків військової служби в умовах воєнного стану, не з`явився вчасно на службу до розташування військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), а перебував поза її розташуванням по місцю свого проживання до 14 год. 00 хв. 10.01.2023, так як після поранення погіршилось його самопочуття, що хворів його батько, а 10.01.2023 о 14 год. 00 хв. самостійно прибув до пункту постійного місця дислокації військової частини НОМЕР_2 . Щиро розкаюється, просить суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши положення ч.3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Обвинувачений вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ч.5 ст.407 КК України як нез`явлення військовослужбовця (крім строкової служби) вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад десять діб, але не більше місяця, вчинене в умовах воєнного стану.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому Іванців судом визнаються щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

Суд враховує особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, його молодий вік, що перебував неодноразово в період з 18.11.2022р. по 15.12.2022р. на лікуванні із-за отриманого вогнепально-уламкового сліпого поранення лівого стегна з наявністю стороннього тіла, що на обліках в психіатричному та наркологічному кабінетах не перебуває, його відношення до вчиненого.

Відповідно до частини першої ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці (Закон України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей несення військової служби в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, який набрав чинності 27.01.2023р.), порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

З врахуванням положень ч.2 ст. 50, ст. 65 КК України, які передбачають, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення осіб, які вчинили злочин, а також запобігання вчинення нових злочинів, з урахуванням вищенаведених обставин, які враховуються при призначенні покарання, що одна лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення не може бути єдиною та безумовною підставою для висновку про неможливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, суд доходить висновку, що обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити покарання за ч.5 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 5 ст. 407 КК України, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком згідно положень ст. 75 КК України та покладенням на останнього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки зазначене покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Необхідності застосування до обвинуваченого запобіжного заходу до набрання цим вироком законної сили, не встановлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази відсутні.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.349,370,373,374 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік.

Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до ч.4 ст.76 КК України нагляд за обвинуваченим покласти на командира відповідної військової частини, а у разі звільнення з військової служби на орган пробації за місцем проживання ОСОБА_4 .

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу не обирати.

Вручити сторонам кримінального провадження копію вироку негайно після його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним в порядку статті 349 КПК України, оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляційних скарг до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1