Провадження №1-кп/761/3217/2023
В И Р О К

іменем України

06 вересня 2023 року м. Київ

Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000587 від 28.04.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Першотравневськ Дніпропетровської області, громадянина України, військовослужбовця військової служби на посаді радіотелефоніста-гранатометника у ВЧ НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст.407 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, у порушення вимог ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», діючи умисно, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від проходження військової служби, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 та продовженого до 18.08.2023, без поважних причин та без дозволу відповідних командирів (начальників), 23 березня 2023 року здійснив самовільне залишення розташування військової частини НОМЕР_1 за адресою в АДРЕСА_3 , та у період з 23 березня 2023 року до 30 квітня 2023 року включно, проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з проходженням військової служби.

В судовому засіданні ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав, дав показання, відповідно до яких він є мобілізованим військовослужбовцем, проходить військову службу з 2014 року. Військову частину залишив через те, що йому командири військової частини обіцяли відпустку, однак у відпустку не відпустили в березні 2023 року. В той день, коли він просив про відпустку, командири сказали, що відпустять його і він в той же день взяв білети на поїзд, щоб поїхати до матері в м. Першотравенськ. Оскільки командири його не відпустили, він самовільно покинув військову частину. Після цього він перебував у себе вдома, не хворів, на облік як військовослужбовець за місцем тимчасового перебування не ставав. 1 травня 2023 року на власний розсуд він повернувся у військову частину. Підтвердив, що наказу про відпустку видано не було, однак раніше він ходив у відпустку за потребою. При цьому, вказав, що був відсутній у військовій частині НОМЕР_1 з 23 березня 2023 року до 01 травня 2023 року, куди повернувся добровільно. Зазначив, що щиро розкаюється у вчиненому.

Крім визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, його винуватість у вчиненні злочину підтверджується дослідженими фактичними даними

у витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, згідно з яким 28.04.2023 року зареєстровано кримінальне провадження №0000587 за фактом цього кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України;

акті службового розслідування №4228 від 31.03.2023 року, щодо відсутності на службі солдата військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 ;

витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №655 від 23.03.2023 року про призначення службового розслідування у зв*язку з виявленням факту самовільного залишення військової частини солдата ОСОБА_4 ;

рапорті старшого сержанта ОСОБА_5 від 23.03.2023 року, згідно якого солдат ОСОБА_4 під час перевірки особового складу відсутній, місцезнаходження солдата ОСОБА_4 23 березня 2023 року невідоме, на телефонні дзвінки він не відповідає;

доповіді від 23 березня 2023 року командира Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 про відсутність солдата ОСОБА_4 , самовільне залишення солдатом ОСОБА_4 військової частини;

витягу з наказу №84 від 23.03.2023 року про призупинення виплати грошового забезпечення з 23.03.2023 року солдату ОСОБА_4 у зв`язку з із самовільним залишенням військової частини;

витягу з наказу №94 від 02.04.2023 року, згідно якого солдата ОСОБА_4 увільнено від займаної посади і зарахуванню у розпорядження військової частини з 02.04.2023 року;

витягу з наказу №123 від 01.05.2023 року, згідно якого у зв`язку з прибуттям солдатом ОСОБА_4 до постійного місця служби після самовільного залишення частини, з 01.05.2023 року відновити виплату грошового забезпечення солдату ОСОБА_4 .

Оцінивши в сукупності та взаємозв`язкудосліджені належні та допустимі докази, які є достатніми, вивчивши в суді показання ОСОБА_4 , який не заперечував свою вину в самовільному залишенні військової частини в період з 23 березня 2023 року по 30 квітня 2023 року включно, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України (в редакції Закону України № 2839-ІХ від 13.12.2022), за ознаками самовільного залишення військової частини військовослужбовцем, вчиненого в умовах воєнного стану.

Згідно обставин обвинувачення, ОСОБА_4 інкримінується К.П. самовільне залишення військової частини НОМЕР_1 в період з 23 березня 2023 року по 22 червня 2023 року.

При цьому інкриміновані в обвинувальному акті обставини щодо періоду самовільного залишення розташування військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_4 з 01.05.2023 року по 22.06.2023 року в ході судового розгляду не підтвердилися фактичними даними, з урахуванням даних в наказі №123 від 01.05.2023 року про прибуття ОСОБА_4 до постійного місця служби 01.05.2023 року, що також узгоджується з показаннями в цій частині самого обвинуваченого ОСОБА_4 в суді.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання, відповідно до ст.67 КК України, не встановлені.

Вирішуючи питання про покарання ОСОБА_4 , суд враховує положення ст.65 КК України, відповідно до якої особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Призначене покарання за своїм видом та розміром повинно бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, а також особу винуватого та обставини, що пом`якшують покарання.

Суд враховує дані про особу ОСОБА_4 , який вину визнав, щиро розкаявся, раніше не судимий, не одружений, неповнолітніх, непрацездатних осіб на утриманні не має, на спеціальних обліках не перебуває, відповідно до службової характеристики характеризується посередньо, являється військовослужбовцем, призваним на військову службу під час мобілізації до лав Збройних Сил України.

Суд також враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжких умисних злочинів, обставини вчинення кримінального правопорушення в період воєнного стану, необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення нових злочинів буде призначити покарання, пов`язане з позбавленням волі в межах, установлених у санкції статті, яке підлягає відбуванню реально.

З урахуванням правил, передбачених ч.1 ст.75 КК України в редакції Закону України № 2839-ІХ від 13.12.2022, обставин вчинення злочину в умовах воєнного стану, законні підстави для звільнення ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням - відсутні.

Підстави для застосування запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу не встановлені з урахуванням належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час судового розгляду.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373-376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Строк відбування покарання рахувати з моменту затримання ОСОБА_4 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим - з моменту отримання його копії.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Cуддя ОСОБА_1