БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №740/2133/22
Провадження № 1-кп/730/9/2023
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" серпня 2023 р. м.Борзна

Борзнянський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурорів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5

потерпілого - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

захисника - адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Борзна кримінальне провадження №0000620 від 11.11.2021 з обвинувальним актом від 18.05.2022 року, затвердженим прокурором Ніжинської окружної прокуратури ОСОБА_4 , за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Комарівка Ніжинського району Чернігівської області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, одруженого, працюючого екскаваторником ТОВ «КАМ-БУД»,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до обвинувального акту, 11.11.2021 близько 14 години 00 хвилин ОСОБА_7 перебував у громадському місці на вул. Калинова поблизу будинку №1 у с. Комарівка Ніжинського району Чернігівської області, де помітив автомобіль УАЗ 469, у якому перебував ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , після чого у нього виник умисел на грубе порушення громадського порядку.Реалізовуючи вказаний умисел, ОСОБА_7 взяв за власним місцем проживання предмет, заздалегідь заготовлений для нанесення тілесних ушкоджень, а саме - кухонний ніж. У подальшому, діючи з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, безпричинно, грубо порушуючи громадський порядок, а саме - суспільні відносини, які забезпечують нормальні умови життя людей, спокійний відпочинок і дотримання правил поведінки в побуті, використовуючи удаваний привід, підійшов до вищевказаного автомобіля потерпілого ОСОБА_6 та кухонним ножем пошкодив його особисте майно, а саме лобове скло вартістю 314,48 гривень та дві автомобільні шини Rosava ВС-55 235/75 R15 автомобіля УАЗ 469 одночасно висловлюючись у бік ОСОБА_6 нецензурною лайкою та погрозами.

Прокурор вважав, що в ході судового розгляду знайшли своє підтвердження обставини викладені в обвинувальному акті, вина ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 296 КК України доведена сукупністю зібраних у справі доказів. Зокрема зазначив, що хуліганський мотив у цьому випадку переважає над особистим мотивом вчинення вказаного правопорушення. Просив призначити обвинуваченому покарання у вигляді трьох років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням іспитовим строком у два роки.

Потерпілий пояснив, що 11.11.2021 він разом з ОСОБА_9 знаходився у своєму автомобілі УАЗ 469 біля двору домогосподарства останнього по АДРЕСА_1 . Почувши звук падіння велосипеда, він повернувся та побачив, як обвинувачений кинув велосипед та направився у бік водійських дверей його автомобіля, витяг із за пазухи ніж, яким замахувався на нього і намагався відкрити двері. При цьому, обвинувачений виражався в його бік нецензурною лайкою та погрожував йому вбивством. Ніж він добре не роздивився, колір рукоятки не пам`ятає, лезо було білого кольору блискуче, схоже що з нержавіючої сталі. Побачивши ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , який сидів на пасажирському сидінні, вискочив із автомобіля, забіг до двору та стояв біля паркану. Він також вискочив з автомобіля через пасажирські двері, хвіртка була вже замкнена, тому він заховався за автомобілем. Він бачив, як обвинувачений порізав колеса. Відбігши на незначну відстань, він почав фотографувати обвинуваченого на камеру мобільного телефону. Побачивши це, ОСОБА_7 почав наздоганяти його на велосипеді з цеглиною у руках. Він встиг заховатися у дворі найближчого домогосподарства, що належало ОСОБА_11 , який також був свідком цих подій. У цей час на вулицю зі своїх дворів повиходили люди, які почули крики і гуркіт. Після того, як обвинувачений не зміг його наздогнати він повернувся до автомобіля та цеглиною наніс 3 чи 4 удари по лобовому склу автомобіля, розбивши його.

Також потерпілий повідомив, що між ним та ОСОБА_7 існують давні неприязні відносини через його професійну діяльність, оскільки він працював майстром лісу Берестовецького лісництва ДП «Борзнянське лісове господарство» та затримав обвинуваченого у лісі з деревиною. Після цього випадку обвинувачений почав робити йому всілякі капості, погрожував йому. Вважає, що обвинувачений ображений на працівників лісового господарства, та зганяв на ньому зло. У зв`язку з цим він, постійно намагався уникати зустрічі з обвинуваченим.

Обвинувачений не визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та пояснив, що 11.11.2021 у світлу пору доби він перебував на подвір`ї свого домогосподарства та помітив як повз його двір проїжджав потерпілий на автомобілі УАЗ без державного номерного знаку. Він проїжджав повільно, дивився в його бік та скомпрометував його свїми діями, якими саме він не пригадує. Знаючи, що потерпілий їде до ОСОБА_9 , він взяв у гаражі ніж, сів на велосипед та поїхав за ним, щоб порізати колеса, коли той зайде до будинку. Автомобіль потерпілого стояв біля двору ОСОБА_9 . Під`їхавши до автомобіля, він порізав шини та ручкою ножа, яку тримав у кулаці розбив лобове скло. Всі ці дій він вчиняв мовчки. У цей час потерпілий перебував у автомобілі сам. Поки він різав шини, потерпілий через пасажирські дверцята вийшов з автомобіля, заховався позаду нього та, відходячи, навів на нього телефон та щось там натискав. Після цього потерпілий зайшов у двір до ОСОБА_12 . Він також поїхав у бік, куди пішов потерпілий, оскільки проживає у тій стороні. Під час цих подій інших людей на вулиці не було. Потім приїхала поліція та сказали видати ніж, проте він не пам`ятав куди його подів. Слідчий сказав видати хоч якийсь ніж і він видав йому інший ніж, який зміг знайти.

Обвинувачений підтвердив, що між ним та потерпілим склались давні неприязні стосунки, оскільки ОСОБА_6 , який працював у лісництві, повідомив поліції, що він збирав вітроломну деревину, через що у нього вилучили трактор та відбувалися судові розгляди. Вказує, що він порізав шини та розбив скло, щоб нейтралізувати рух автомобіля потерпілого та убезпечити інших людей та дітей, оскільки той на великій швидкості їздить селом, через що йому недноразово робились зауваження мешканцями села. Також зазаначив, що потерпілий заздалегідь спланував таку ситуацію та навмисно проїхав через його двір, щоб спровокувати його на такі дії та відкрити кримінальне провадження щодо нього.

Захисник вважала, що у діях обвинуваченого відсутній склад кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, у зв`язку з чим просила виправдати його.

Свідок ОСОБА_12 повідомив, що 11.11.2021 він випадково вийшов двору та побачив ОСОБА_6 , останній був схвильований та розповів, що ОСОБА_7 порізав колеса та побив скло у його автомобілі. Автомобіль знаходився за 70 м від його двору, пошкоджень він не бачив. Після цього він повернувся у двір, а потерпілий пішов до автомобіля.

Свідок ОСОБА_9 повідомив, що 11.11.2021 після обіду ОСОБА_6 привіз йому додому гроші. Він сів у салон його автомобіля та поговоривши близько трьох хвилин, пішов до будинку. Приблизно через сім хвилин зайшов потерпілий і сказав, що ОСОБА_7 пошкодив його автомобіль. Вийшовши з двору він побачив, що у автомобілі порізані шини та розбите скло. Після цього його допитувала поліція, однак протоколу він не читав. На той час він був неповнолітнім, тому протокол також підписувала його мати.

Свідок ОСОБА_13 пояснив, що у листопаді 2021 він разом з батьком був понятим при проведенні слідчої дії біля двору обвинуваченого. У його присутності нічого не вилучалося і не опечатувалося. Він також не бачив, щоб обвинувачений видавав працівникам поліції ніж. Протокол йому не оголошували, самостійно він його не читав, оскільки було темно, підписував там, де йому показували працівники поліції. Слідчий своїми словами розповів йому зміст протоколу з яких він зрозумів, що ніж не вилучався. Йому відомо, що у селі неодноразово попереджали потерпілого, щоб він не перевищував швидкість.

Допитавши потерпілого, обвинуваченого, свідків, дослідивши письмові матеріали кримінального провадження та речові докази, суд вважає, що винуватість ОСОБА_7 у пред"явленому йому обвинуваченні не знайшла свого підтвердження у судовому засіданні належними, допустимими, достовірними, достатніми та взаємопов"язаними для прийняття відповідного процесуального рішення доказами, в зв`язку з чим останнього слід визнати невинуватим і виправдати виходячи з наступного.

За змістом положень ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Обов`язок доказування вказаних обставин покладається на слідчого, прокурора та в установлених цим Кодексом випадках на потерпілого (ч.1 ст.92 КПК України).

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст.17 КПК України, усталеною практикою Європейського суду з прав людини (зокрема і рішення у справі «Кобець проти України») особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Так, на підтвердження вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, прокурором надано наступні докази:

-рапорт від 11.11.2021 на ім`я начальника Ніжинського РВП ГУНП у Чернігівській області, відповідно до якого 11.11.2021 о 14.02 год надійшло повідомлення на службу 102 від майстра лісу ОСОБА_6 , який повідомив, що близько 15 хв тому він сидів у автомобілі, а знайомий ОСОБА_7 порізав колеса автомобіля УАЗ та розбив лобове скло, хотів зарізати заявника проте той відхилився та втік у двір. Крім того, повідмив, що ОСОБА_7 погрожував йому раніше між ними наявний конфлікт через службову діяльність потерпілого.(а.с.133 том 1)

-протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 11.11.2021 від ОСОБА_6 , відповідно до якого, останній повідомив, що 11.11.2021 ОСОБА_7 пробив два колеса його автомобіля та цеглиною розбив лобове скло, ганявся за ним з ножем та погрожував розправою (а.с 134 том 1).

-протоколом огляду місця події від 11.11.2021, а саме території грунтової дороги поблизу будинку АДРЕСА_2 , де розміщений автомобіль УАЗ у якого розбите лобове скло, пробиті переднє та заднє колеса з лівої сторони. При цьому зі слів ОСОБА_6 та ОСОБА_9 автомобіль пошкодив ОСОБА_7 , цеглиною розбив скло, пробив колеса ножем. (а.с. 135-136 том 1)

-заява ОСОБА_7 від 11.11.2021, відповідно до якої, він добровільно видав працівникам поліції належний йому ніж з рукояткою чорного кольору, котрим він порізав шини та розбив скло. У подальшому ніж був визнаний речовим доказом.(а.с. 137 том 1)

-протокол огляду місця події від 11.11.2021 проведеного поблизу будинку АДРЕСА_1 за участі ОСОБА_7 котрий добровільно видав працівникам поліції кухонний ніж з рукояткою чорного кольору та повідомив, що саме цим ножем він розбив лобове скло та порізав колеса автомобіля. У ході огляду ніж був вилучений та у подальшому визнаний речовим доказом.(а.с. 138-139 том 1)

-висновок експерта за результатами судової автотоварознавчої експертизи №СЕ-19/125-21/11224-АВ від 13.12.2021, гідно якого ринкова вартість з урахуванням зносу лобового скла автомобіля УАЗ 469 станом на 11.11.2021становила 314,48 грн., вартість шин становила нуль гривень. (а.с. 142-144 том 1)

-висновок експерта №СЕ-19/125-22/1540-ХЗ від 23.02.2022, згідно якого ніж вилучений у обвинуваченого не відноситься до категорії холодної зброї, а є кухонним ножем, що виготовлений саморобним способом. (а.с. 160-163 том 1)

-DVD диск із фотозображеннями обвинуваченого біля автомобіля потерпілого (а.с. 165-167)

-протокол проведення слідчого експерименту за участі потерпілого від 20.06.2022 за адресою АДРЕСА_2 , де потерпілий розповів про обставини вчинення кримінального правопорушення (а.с. 178-181);

-показання потерпілого, свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 .

Дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч. 4 ст. 296 КК України як у хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

Безпосереднім об`єктом кримінально-правової охорони за статтею 296 КК є громадський порядок, тобто суспільні відносини, що сформовані внаслідок дії правових норм, а також моральних-етичних засад, звичаїв, традицій та інших позаюридичних чинників і полягає в дотриманні усталених правил співжиття.

Підтримання громадського порядку є одним із важливих чинників захисту честі, гідності, здоров`я, безпеки громадян, їх спокійного відпочинку та безперешкодної праці, втілення інших природних, соціальних і культурних прав членів людської спільноти.

Кримінально каране хуліганство з об`єктивної сторони полягає в посяганні на ці правоохоронювані цінності, що супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Таке посягання, як правило, здійснюється у людних або громадських місцях, зазвичай з ініціативи правопорушника, супроводжується нецензурною лайкою та/або фізичним насильством, пошкодженням майна і призводить до заподіяння моральної та матеріальної шкоди.

За зовнішніми ознаками хуліганство певним чином схоже на ряд інших злочинів, зокрема на ті з них, що посягають на здоров`я, честь і гідність людини, її майно. Критеріями розмежування цих діянь є насамперед об`єкт посягання, що визначає правову природу та суспільну небезпечність кожного з них, і мотив як ознака суб`єктивної сторони злочину.

Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок. Проявами особливої зухвалості під час цих дій є нахабне поводження, буйство, бешкетування, поєднане з насильством, знищення або пошкодження майна, тривале порушення спокою громадян, зрив масового заходу, тимчасове порушення нормальної діяльності установи, підприємства, організації або громадського транспорту тощо.

Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства. Домінування у свідомості винного такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання на потерпілого є головним критерієм відмежування хуліганства як злочину проти громадського порядку та моральності від злочинів проти особи.

Хоч хуліганські дії нерідко супроводжуються фізичним насильством і заподіянням тілесних ушкоджень, головною їх рушійною силою є бажання не завдати шкоди конкретно визначеному потерпілому, а протиставити себе оточуючим узагалі, показати свою зверхність, виразивши явну зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки. Означені дії не зумовлені особистими мотивами й конкретною метою, а за своїми внутрішніми чинниками фокусуються в напрямку тотального негативізму й ворожого ставлення до суспільства. Протиправні діяння вчиняються за відсутності зовнішнього приводу або з незначного приводу і зазвичай спрямовані на випадкові об`єкти. Якщо хуліганству передує конфлікт винного з потерпілим (потерпілими), такий конфлікт провокується самим винним як зухвалий виклик соціальному оточенню, і реакція інших на провокуючі дії, в тому числі спроба їх припинити, стають приводом для подальшого насильства.

З урахуванням зазначеного дії, що супроводжувалися погрозами вбивства, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, обумовлені особистими неприязними стосунками, підлягають кваліфікації за статтями КК, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Таким чином, для юридичної оцінки діяння за статтею 296 КК обов`язковим є поєднання ознак об`єктивної сторони цього злочину у виді грубого порушення громадського порядку, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, і суб`єктивної сторони, зокрема, мотиву явної неповаги до суспільства.

За відсутності відповідного мотиву, коли застосування насильства зумовлене неприязними стосунками з потерпілим і прагненням завдати шкоди конкретній особі з особистих спонукань, сам собою факт вчинення протиправних дій у громадському місці в присутності сторонніх осіб не дає достатніх підстав для кваліфікації їх як хуліганства.

Зміст і спрямованість протиправного діяння, що має істотне значення для його правової оцінки, в кожному конкретному випадку визначається виходячи з часу, місця, обстановки й інших обставин його вчинення, характеру дій винного, а також поведінки потерпілого і стосунків, що склалися між ними.

Зазначений висновок викладено у постанові Великої палати Верховного Суду від 3.07.2019 у справі №288/1158/16-к.

Показаннями потерпілого ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 підтверджується, що обвинувачений пошкодив майно потерпілого на ґрунті особистого конфлікту, який існує між ними тривалий час та пов`язаний з пофесійною діяльністю потерпілого.

Обстановка й обставини подій, динаміка їх розвитку й поведінка обвинуваченого свідчать про те, що вона була зумовлена особистою неприязню до ОСОБА_6 , прагненням завдати шкоди його майну помститися йому за його професійну діяльність, а не бажанням протиставити себе суспільству і продемонструвати зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки.

Надані суду докази не містять відомостей про те, що такі дії ОСОБА_7 були вчинені у присутності сторонніх осіб та супроводжувались нецензурною лайкою, погрозами вбивством з демонстрацією ножа у бік потерпілого.

Вищевказане свідчить про відсутність у діях ОСОБА_7 мотиву явної неповаги до суспільства, що є обов`язковою юридичною ознакою злочину, передбаченого статтею 296 КК.

Крім того, кримінально караним є саме грубе порушення громадського порядку. Діями, що грубо порушують громадський порядок, закон визнає такі, що спричинили істотну шкоду особистим чи суспільним інтересам. Грубість порушення громадського порядку визначається з урахуванням місця вчинення хуліганських дій, їх тривалості, кількості і характеристики потерпілих, ступеня порушення їхніх прав та законних інтересів тощо. Грубе порушення громадського порядку має місце тоді, коли йому заподіюється істотна шкода, коли хуліганство пов`язане з посяганням на інші суспільні відносини, задля збереження яких підтримується громадський порядок, коли це зачіпає важливі інтереси чи інтереси багатьох осіб, коли відновлення порядку вимагає значних, тривалих зусиль.

З огляду на викладене, дії ОСОБА_7 не можна вважати такими, що грубо порушують громадський порядок, оскільки такі не зачіпали важливі інтереси чи інтереси багатьох осіб, відновлення порядку не вимагало значних, тривалих зусиль, завдана потерпілому матеріальна шкода є незначною.

Встановлені судом обставини свідчать про те, що дії обвинуваченого були спрямовані на спричинення шкоди майну потерпілого і безпосередньо направлені на досягнення цього результату. Оскільки пошкодженням майна потерпілого не заподіяна шкода у великих розмірах, то суд позбавлений можливості змінити правову кваліфікацію дій обвинуваченого на ч. 1 ст. 194 КК України.

Суд критично ставиться до показань потерпілого, щодо того, що обвинувачений виражався нецензурною лайкою та погрозами у його бік, а також замахувався на нього ножем, оскільки будь які інші докази на підтвердження вказаних обставин у матеріалах справи відсутні. Обвинувачений заперечує наявність таких фактичних обставин.Рапорт від 11.11.2021 та протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 11.11.2021 вказують на наявність законних підстав для початку кримінального провадження та є відображенням суб`єктивного ставлення потерпілого до подій, а отже не є належними доказами у справі.

Відомості протоколу слідчого експерименту від 20.06.2002 за участі потерпілого, суд вважає недопустимим доказом, оскільки він не містить обов`язкових елементів притаманних для цієї слідчої дії, а саме відтворення дій, обстановки, обставин події, проведення необхідних дослідів чи випробувань. Протоколом фактично зафіксований допит потерпілого на місці вчинення правопорушення.

Свідок ОСОБА_14 під час допиту в суді пояснив, що безпосередньо очевидцем вказаних подій він не був, про те, що саме ОСОБА_7 пошкодив автомобіль він дізнався зі слів потерпілого. Відомості протоколу огляду місця події від 11.11.2021 щодо того, що зі слів ОСОБА_9 автомобіль пошкодив ОСОБА_7 . Я, цеглиною розбив скло, пробив колеса ножем, не свідчать про те, що ОСОБА_14 безпосередньо був очевидцем описаних подій. Крім того, протокол не містить підпису вказаного свідка. Таким чином, у суду відсутні підстави ставити під сумнів показання вказаного свідка, які він надавав безпосередньо у суді, будучи попередженим про кримінальну відповідальність.

Крім того, виклад у обвинувальному акті фактичних обставин кримінального правопорушення не містить відомостей про те, що обвинувачений погрожував потерпілому ножем, що стало підставою для кваліфікації його дій за ч. 4 ст. 296 КК України, а саме вчинення хуліганства із застосуванням предмета заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень. Згідно з ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише у межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, а тому суд не може вийти за межі пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення.

Аналізуючи надані прокурором та досліджені під час судового розгляду докази, суд дійшов висновку, що стороною обвинувачення не надано переконливих для суду доказів того що діянню вчиненому ОСОБА_7 притаманні всі елементи складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 296 КПК України.

Оцінюючи надані докази як кожен окремо, так і в їх сукупності та системному взаємозв`язку, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке грунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, з огляду на приписи п.3 ч.1 ст.373 КПК України, вважає за необхідне ОСОБА_7 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні та виправдати, оскільки стороною обвинувачення не було доведено поза розумним сумнівом належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами, що в діянні ОСОБА_7 є склад кримінального правопорушенняпередбаченого ч.4 ст. 296 КК України.

У зв`язку з цим, ОСОБА_7 підлягає поновленню у правах, обмежених під час вказаного кримінального провадження.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Питання процесуальних витрат вирішити відповідно до ст. 122 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.369-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 в пред`явленому обвинуваченні у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, - визнати невинуватим і виправдати.

ОСОБА_7 поновити в правах, обмежених під час кримінального провадження.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_7 - не обирати.

Речовий доказ по справі кухонний ніж з пластиковою ручкою чорного кольору, який зберігається у камері зберігання речових доказів Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області - повернути ОСОБА_7 .

Процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи - прийняти на рахунок держави.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Чернігівського апеляційного суду через Борзнянський районний суд на протязі тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1