н/п 1-кп/174/46/2023
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

26 липня 2023 року м.Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0000024 від 16.05.2023 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Вільногірськ Дніпропетровської області, громадянин України, не одружений, освіта професійно-технічна, не працює, не військовозобов`язаний, місця реєстрації не має, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на даний час відбуває покарання в ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4), раніше судимого:

- 09.07.1992 Вільногірським міським судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.81, ч.3 ст.140, ч.3 ст.208, ст.46-1 КК УРСР до 3 років позбавлення волі, з відстрочкою виконання вироку на 2 роки;

- 10.06.1993 Вільногірським міським судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.81, ст.43 КК України (в редакції КК України від 28 грудня 1960 року) до 4 років позбавлення волі, звільнився по відбуттю строку покарання 23.11.1996;

- 11.06.1997 Вільногірським міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.140, ч.1 ст.145, ч.1 ст.42 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна, 04.09.1998 звільнений від відбування покарання на підставі постанови Солонянського районного суду Дніпропетровської області відповідно до ст.3 ЗУ «Про амністію»;

- 03.02.1999 Ленінським районним судом м.Дніпропетровська, з урахуванням ухвали Дніпропетровського обласного суду від 23.03.1999, за ч.2 ст.141 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна, примусове лікування від алкоголізму (в редакції КК України від 28 грудня 1960 року), звільнився 30.11.2001 по відбуттю строку покарання;

- 22.03.2002 Ленінським районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.186, ч.4 ст.187, ч.3 ст.357 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнився 04.01.2011 по відбуттю покарання;

- 26.04.2011 Вільногірським міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.186, ч.2 ст.185, ч.2 ст.263, ч.1 ст.70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнився 04.09.2015 по відбуттю строку покарання;

- 18.04.2018 Вільногірським міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.15-ч.2 ст.186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнився 12.08.2022 по відбуттю строку покарання;

- 20.04.2023 Вільногірським міським судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.296 КК України до 5 місяців арешту, вирок набрав законної сили 23.05.2023,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Повторно, ОСОБА_5 , 15.05.2023, близько 11:40 год., знаходився біля магазину «Дніпро», розташованого за адресою: бульвар Миру, 1, в м.Вільногірськ Кам`янського району Дніпропетровської області, де зустрів раніше йому знайомого ОСОБА_6 , у якого побачив належний потерпілому мобільний телефон, в результаті чого в ОСОБА_5 раптово виник злочинний умисел на заволодіння мобільним телефоном, належним ОСОБА_6 шляхом зловживання довірою.

У той же день, тобто 15.05.2023, близько 11:45 год., ОСОБА_5 , продовжуючи знаходитись біля магазину «Дніпро», розташованого за адресою: бульвар Миру, 1, в м.Вільногірськ Кам`янського району Дніпропетровської області, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, під час розмови з ОСОБА_6 , зловживаючи довірою потерпілого, цілковито усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, розуміючи, що ОСОБА_6 сприймає його як свого знайомого та довіряє йому, використовуючи довірливі відносини з останнім, попрохав надати йому належний останньому мобільний телефон під приводом здійснення телефонного дзвінка, при цьому заздалегідь не маючи наміру повертати вказаний мобільний телефон потерпілому, на що ОСОБА_5 отримав від останнього, який будучи впевненим в доброчесності його намірів та не підозрюючи злочинних дій мобільний телефон марки «ТЕСNO» модель «Т301» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , чорного кольору, в робочому стані, без пошкоджень, бувший у використанні, вартістю 521,10 грн., з сім-картою мобільного оператора ПрАТ «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_3 , яка матеріальної цінності для потерпілого не становить, після чого, зробивши вигляд, що розмовляє по мобільному телефону, відійшов на певну відстань та впевнившись, що потерпілий ОСОБА_6 не звертає на нього уваги, заволодів наведеним майном шляхом зловживання довірою і залишив місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_6 матеріального збитку на зазначену суму.

Крім того, повторно, ОСОБА_5 , 22.05.2023, близько 15:30 год., знаходився біля пам`ятника «ім.Гагаріна», розташованого за адресою: біля буд.№ 3 по вул.Гагаріна в м.Вільногірськ Кам`янського району Дніпропетровської області, де зустрів раніше йому знайому ОСОБА_7 , у якої побачив належний потерпілій мобільний телефон, в результаті чого в ОСОБА_5 раптово виник злочинний умисел на заволодіння мобільним телефоном, належним ОСОБА_7 шляхом зловживання довірою.

У той же день, тобто 22.05.2023, близько 15:35 год., ОСОБА_5 , продовжуючи знаходитись біля пам`ятника «ім.Гагаріна», розташованого за адресою: біля буд.№ 3 по вул.Гагаріна в м.Вільногірськ Кам`янського району Дніпропетровської області, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, під час розмови з ОСОБА_7 , зловживаючи довірою потерпілої, цілковито усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, розуміючи, що ОСОБА_7 сприймає його як свого знайомого та довіряє йому, використовуючи довірливі відносини з останньою, попрохав надати йому належний останній мобільний телефон під приводом здійснення телефонного дзвінка, при цьому заздалегідь не маючи наміру повертати вказаний мобільний телефон потерпілій, на що ОСОБА_5 отримав від останньої, яка будучи впевненою в доброчесності його намірів та не підозрюючи злочинних дій мобільний телефон марки «2Е» модель «Е240» ІМЕІ 1: НОМЕР_4 , ІМЕІ 2: НОМЕР_5 , чорного кольору, в робочому стані, без пошкоджень, бувший у використанні, вартістю 545,67 грн з сім-картою мобільного оператора ПрАТ «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_6 , яка матеріальної цінності для потерпілої не становить, після чого, зробивши вигляд, що розмовляє по мобільному телефону, відійшов на певну відстань, після чого, впевнившись, що потерпіла ОСОБА_7 не звертає на нього уваги, заволодів наведеним майном шляхом зловживання довірою і залишив місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_7 матеріального збитку на зазначену суму.

Сторонами надана до суду угода про визнання винуватості, укладена 12 липня 2023 року між прокурором Вільногірського відділу Жовтоводської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , якому, на підставі ст.37 КПК України, надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та підозрюваним ОСОБА_5 , з участю захисника ОСОБА_4 , згідно якої ОСОБА_5 беззастережно та у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190 КК України, сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_5 , обставини, що пом`якшує його покарання, якою є щире каяття, обставини, що обтяжує покарання - рецидив злочинів та покарання, яке він повинен понести за ч.2 ст.190 КК України - 2 роки позбавлення волі. Загальну міру покарання ОСОБА_5 визначити на підставі ч.1 ст.71, п.п.«а» п.1 ч.1 ст.72 КК України, до знову призначеного покарання, частково, у вигляді 2 місяців позбавлення волі, приєднати невідбуту частину покарання по вироку Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 20.04.2023, до остаточного відбуття 2 роки 2 місяці позбавлення волі. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання згідно вимог ст.ст.394, 424, 473, 474, 476 КПК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 пояснив, що права, надані йому законом у зв`язку з укладенням угоди про визнання винуватості, розуміє; з наслідками укладення та затвердження угоди обізнаний; характер обвинувачення та його суть зрозумілі; покарання, зазначене в угоді, з ним узгоджено; може виконати взяті на себе відповідно до угоди про визнання винуватості зобов`язання, свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю, у вчиненому щиро кається, від надання показів, на підставі ст.63 Конституції України, відмовився, пояснив, що з фактичними обставинами справи, які викладені в обвинувальному акті та угоді, кваліфікацією його дій згоден, у вчиненому щиро кається, угоду уклав добровільно, будь-якого насильства, примусу та погроз до нього не застосовувалося, укладення угоди не є наслідком будь-яких обіцянок чи інших обставин, ніж ті, що зазначені в угоді. Просить затвердити укладену між ним та прокурором угоду про визнання винуватості та призначити йому узгоджену міру покарання, яку він в змозі виконати реально.

Захисник ОСОБА_4 надану угоду підтримав, мотивуючи тим, що угода відповідає вимогам процесуального закону, інтересам обвинуваченого, тому просить її затвердити.

Прокурор ОСОБА_3 угоду підтримав, пояснив, що угода відповідає вимогам КК України та КПК України, інтересам суспільства, тому просить її затвердити та призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання.

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судове засідання не з`явились, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовних вимог до обвинуваченого не мають та не заперечують щодо затвердження угоди, укладеної між прокурором та обвинуваченим (а.с.32,33).

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Так, згідно з п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Суд враховує, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27.02.1980 (скарга № 6903/75) Девеер проти Бельгії (Deweer v. Belgium) держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури та не привертаючи уваги громадськості та засобів масової інформації, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, заручившись підтримкою прокурора щодо отримання менш суворого покарання або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.

Суд пересвідчився, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди обвинуваченим ОСОБА_5 є добровільним, тобто не є наслідком застосування до нього насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Таким чином, виходячи з меж судового розгляду, які визначаються змістом угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку, що факт вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_5 знайшов своє підтвердження в суді, а його дії вірно кваліфіковані за ч.2 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання, суд виходить із встановленої ст.50 КК України його мети кари, виправлення і запобігання вчиненню винним нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи - воно має бути законним (несвавільним) та пропорційним (відповідати тяжкості правопорушення та не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти росії» від 09.06.2005; «Ізмайлов проти росії» від 16.10.2008), а також враховує суспільну небезпеку вчинених обвинуваченим ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, обставин, які пом`якшують та обтяжують його покарання, особу обвинуваченого.

Так, ОСОБА_5 вчинив нетяжкі злочини.

До обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, суд на підставі ч.1 ст.67 КК України, відносить рецидив злочинів.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд, на підставі ч.1 ст.66 КК України, відносить його щире каяття.

За місцем проживання обвинувачений характеризується посередньо, на обліку лікарів нарколога, психіатра не перебуває, не одружений, постійного місця роботи та проживання не має (а.с.73,69,74,75).

Таким чином, суд дійшов висновку, що умови угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості обвинуваченим, тому угода про визнання винуватості підлягає затвердженню, а обвинуваченому слід призначити узгоджену сторонами міру покарання у виді позбавлення волі, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Оскільки ОСОБА_5 раніше засуджений вироком Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 20.04.2023 за ч.1 ст.296 КК України до покарання у виді 5 місяців арешту, яке з 31.05.2023 відбуває реально, і вчинив злочини по даній справі після постановлення даного вироку, тому загальну міру покарання йому слід призначити за правилами ч.1 ст.71, п.п.«а» п.1 ч.1 ст. 72 КК України, частково приєднавши невідбуту частину покарання по попередньому вироку, яка на даний час становить 3 місяці 5 днів арешту, що відповідає такому ж строку позбавлення волі, до знову призначеного.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Арешт, накладений 24.05.2023 слідчим суддею Вільногірського міського суду Дніпропетровської області на мобільний телефон марки «ТЕСNO» модель «Т301» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , чорного кольору та на сім-картку мобільного оператора ПрАТ «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_7 , а також арешт, накладений слідчим суддею Вільногірського міського суду Дніпропетровської області 26.05.2023 на мобільний телефон марки «2Е» модель «Е240» ІМЕІ 1: НОМЕР_4 , ІМЕІ 2: НОМЕР_5 , чорного кольору, та на з сім-картку мобільного оператора ПрАТ «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_6 (а.с.41-42, 45-46, 50-51, 55-56) слід скасувати.

Речові докази по справі: мобільний телефон марки «ТЕСNO» модель «Т301» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , чорного кольору в поліетиленовому пакеті, який згідно квитанції № 1020 зберігається в камері зберігання речових доказів ВП № 4 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області та сім-картку мобільного оператора ПрАТ «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_7 в поліетиленовому пакеті, яка згідно квитанції № 1021 зберігається там же (а.с.40, 44) слід повернути потерпілому ОСОБА_6 ; мобільний телефон марки «2Е» модель «Е240» ІМЕІ 1: НОМЕР_4 , ІМЕІ 2: НОМЕР_5 , чорного кольору в поліетиленовому пакеті, який згідно квитанції № 1032 зберігається в камері зберігання речових доказів ВП № 4 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області та сім-картку мобільного оператора ПрАТ «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_6 в поліетиленовому пакеті, яка згідно квитанції № 1033 зберігається там же (а.с.49, 54) слід повернути потерпілій ОСОБА_7 .

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід обвинуваченому обранню не підлягає оскільки він фактично відбуває покарання по попередньому вироку в умовах ізоляції від суспільства.

Керуючись ст.ст.314, 373, 374, 376, 468, 469, 472,473, 475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 12 липня 2023 року, укладену між прокурором Вільногірського відділу Жовтоводської окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнат и винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71, п.п.«а» п.1 ч.1 ст. 72 КК України, до знову призначеного покарання, частково, у виді 2 (двох) місяців позбавлення волі, приєднати невідбуту частину покарання по вироку Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 20.04.2023 і остаточно до відбуття ОСОБА_5 призначити 2 (два) роки 2 (два) місяці позбавлення волі.

Арешт, накладений 24.05.2023 слідчим суддею Вільногірського міського суду Дніпропетровської області на мобільний телефон марки «ТЕСNO» модель «Т301» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , чорного кольору та на сім-картку мобільного оператора ПрАТ «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_7 , а також арешт, накладений слідчим суддею Вільногірського міського суду Дніпропетровської області 26.05.2023 на мобільний телефон марки «2Е» модель «Е240» ІМЕІ 1: НОМЕР_4 , ІМЕІ 2: НОМЕР_5 , чорного кольору, та на з сім-картку мобільного оператора ПрАТ «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_6 - скасувати.

Речові докази по справі: мобільний телефон марки «ТЕСNO» модель «Т301» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , чорного кольору в поліетиленовому пакеті, який згідно квитанції № 1020 зберігається в камері зберігання речових доказів ВП № 4 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області та сім-картку мобільного оператора ПрАТ «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_7 в поліетиленовому пакеті, яка згідно квитанції № 1021 зберігається там же - повернути потерпілому ОСОБА_6 ; мобільний телефон марки «2Е» модель «Е240» ІМЕІ 1: НОМЕР_4 , ІМЕІ 2: НОМЕР_5 , чорного кольору в поліетиленовому пакеті, який згідно квитанції № 1032 зберігається в камері зберігання речових доказів ВП № 4 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області та сім-картку мобільного оператора ПрАТ «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_6 в поліетиленовому пакеті, яка згідно квитанції № 1033 зберігається там же - повернути потерпілій ОСОБА_7 .

Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирати.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 обраховувати з моменту фактичного виконання даного вироку.

На вирок протягом тридцяти діб з моменту його проголошення може бути подано апеляцію до Дніпровського апеляційного суду через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області.

Вирок суду на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений в порядку ст.394 КПК України, оскарження вироку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини не допускається.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий - суддя: підпис ОСОБА_1