Справа № 373/605/23
Номер провадження 1-кп/373/130/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2023 року Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Переяслав кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000087 від 25.02.2023 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Перехрестя Виноградського району Закарпатської області, громадянина України, який не працює, неодружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

25.01.2002 Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом Київської області за ч.1 ст. 307, ч.3 ст.185 та ст.70 КК України до 3-х років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 13.04.2004 умовно-достроково з невідбутим строком 1 рік 1 місяць 15 днів;

08.10.2004 Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом Київської області за ч.3 ст.185, ст.71 КК України до 2-х років позбавлення волі, звільнений 07.07.2006 по відбуттю строку покарання;

12.03.2007 Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом Київської області за ч.3 ст.185 КК України до 3-х років позбавлення волі, звільнений 17.12.2008 умовно-достроково з невідбутим строком покарання 11 місяців 10 днів;

10.07.2009 Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом Київської області за ч.3 ст.185, ст.71 КК України до 3-х років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 16.12.2012 по відбуттю строку покарання;

18.12.2014 Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом Київської області за ч.3 ст.185 КК України до п`яти років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком 3 роки, який скасовано ухвалою суду від 04.09.2015;

16.10.2015 Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом Київської області за ч.3 ст.185 КК України до 4-х років позбавлення волі, ст.71 КК України до 5-ти років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 18.12.2020 по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимим, в період часу з 23:00 23.02.2023 по 05:00 24.02.2023 (точний час в ході досудового розслідування не встановлено), проходячи поблизу будинку АДРЕСА_1 , та реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у житло, вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи протиправний та незаконний характер своїх дій, з метою власного збагачення, розуміючи, що його дії є непомітними для сторонніх осіб, відчинивши хвіртку, зайшов на огороджену територію будинку АДРЕСА_1 , розбивши вікно вищевказаного будинку та зірвавши віконну металеву решітку, проник до будинку, звідки викрав належну ОСОБА_5 соковижималку марки «Unit», модель «UCJ-300», вартістю 2684,92 гривень.

У подальшому, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_5 матеріального збитку на загальну суму 2684,92 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою провину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, з обставинами, викладеними в обвинувальному акті погодився. Суду показав, що з 23 на 24 лютого 2022 року приблизно після 23:00 год., він прийшов за адресою будинок АДРЕСА_2 , щоб позичити грошей у власників будинку. Коли зрозумів, що в будинку нікого немає, розбив вікно в кімнату, зняв залізну решітку з вікна та заліз через вікно до будинку. Після цього взяв соковижималку, та пішов з нею до себе додому.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, за клопотанням прокурора та за згодою обвинуваченого і його захисника, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано чи правильно учасники кримінального провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку

Таким чином суд вважає доведеними ті обставини, що ОСОБА_4 своїми діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднананому з проникненням до житла, що вчинене повторно, в умовах воєнного стану, скоїв злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України.

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Згідно з вимогами ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Суд, призначаючи покарання ОСОБА_4 , враховує тяжкість злочину, його конкретні обставини, зокрема те, що об`єктами посягання даного злочину є право власності особи та недоторканості житла.

Також, суд враховує особу обвинуваченого, який не працює, стійких соціальних зв`язків не має, на життя заробляє випадковими заробітками, за місцем проживання характеризується посередньо, зловживає алкогольними напоями, схильний до антигромадської поведінки, на спеціальних обліках не перебуває.

Крім того, дані про особу ОСОБА_4 свідчать про те, що він шість разів засуджувався за вчинення злочинів проти власності і до нього застосовувався інститут звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України. Однак, таке звільнення не мало належного виховного впливу на обвинуваченого, оскільки він знову скоював нові корисливі злочини.

Наведені дані про особу обвинуваченого вказують на його стійку антисоціальнну поведінку та небажання стати на шлях виправлення і вести правильний спосіб життя, а також свідоме порушення закону незважаючи на невідворотність покарання, що ставить під обґрунтований сумнів готовність останнього належно виконувати процесуальні обов`язки та досягти мети покарання як заходу примусу в умовах лише певного контролю за його поведінкою.

При цьому, суд не знаходить підстав для визнання обставиною, що пом`якшує покарання - щире каяття обвинуваченого.

Як неодноразово у своїх постановах відзначав Верховний Суд, розкаяння передбачає, окрім визнання собою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

Так, як встановлено в судовому засіданні, і дана обставина не заперечувалась самим обвинуваченим, внаслідок кримінального правопорушення потерпілій спричинено шкоду, а саме вибито вікно в будинку, знято з вікна решітку, викрадено соковижималку. Заподіяна шкода обвинуваченим не усунута, більш того, як встановлено судом, обвинувачений з моменту вчинення протиправних дій навіть не намагався виправити їх наслідки.

До того ж, обвинувачений хоча і визнав свою вину у скоєному, однак вибачення у потерпілої за свої дії не просив, про що сам зазначив в судовому засіданні.

З огляду на наведене, факт щирого каяття ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, свого підтвердження матеріалами кримінального провадження не знайшов.

На підставі ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання суд визнає активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Враховуючи викладене вище, підстав для застосування ст. 75 КК України та призначення обвинуваченому покарання із звільненням від його відбування з випробуванням, як про це ставила питання в судовому засіданні прокурор, суд не вбачає, оскільки таке звільнення не сприятиме меті покарання виправленню обвинуваченого і попередженню ним вчинення нових злочинів.

З урахуванням наведеного, керуючись принципами законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі у мінімальних розмірах, передбачених санкцією відповідної статті КК.

На думку суду, саме такий вид покарання є співмірним діянню і характеристиці обвинуваченого та буде необхідними і достатніми для його виправлення і попередження вчинення нових злочинів.

Питання про долю речових доказів та інших судових витрат суд вирішує відповідно до ст.ст.100, 124 КПК України.

Керуючись ст. 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня затримання на виконання вироку суду.

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, обраний щодо ОСОБА_4 , до набрання вироком законної сили вважати продовженим.

Речові докази - соковижималку марки «Unit», модель «UCJ-300» - повернути потерпілій ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта в розмірі 220 грн.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в порядку, визначеному ч. 6 ст. 376 КПК України.

Суддя ОСОБА_1