Провадження № 1-кп/317/214/2023
Справа № 317/2105/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника обвинуваченого

та представника ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі клопотання про зняття арешту з майна в кримінальному провадженні № 0000194 у відношенні: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з вищою освітою, працюючого на посаді заступника директора Державного виробничого закладу авіаційного профілю «Запорізький центр льотної підготовки ім. маршала авіації О.І. Покришкіна», мобілізованого до Збройних сил України, раніше не судимого, розлученого, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В моєму провадженні з 21 квітня 2023 року перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000194 за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 5 ст. 191 КК України.

В підготовчому засіданні 11 травня 2023 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшло клопотання представника ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_7 про скасування арешту майна, яке ухвалою від 12 червня 2023 року було залишено без задоволення, оскільки суд до початку судового розгляду не мав змоги дослідити подані докази.

Ухвалою від 12 червня 2023 року кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 призначене до судового розгляду.

06 липня 2023 року через канцелярію суду адвокатом ОСОБА_5 , як представником ОСОБА_4 , подане повторне клопотання про скасування арешту майна, яке обґрунтоване наступним.

05 травня 2021 року на підставі ухвали слідчого судді в даному кримінальному провадженні, в якому на той час проводилось досудове розслідування, був проведений обшук за місцем мешкання ОСОБА_6 , який є сином ОСОБА_4 .

В ході обшуку було вилучено мобільний телефон ОСОБА_6 та грошові кошти в розмірі 20600 Євро та 14000 доларів США, які належать заявниці ОСОБА_4 та були раніше передані нею на зберігання своєму сину ОСОБА_6 , оскільки після смерті в грудні 2020 року її чоловіка, вона переживала за схоронність цих коштів.

Постановою слідчого від 06 травня 2021 року вказані грошові кошти визнані речовими доказами в даному кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 20 травня 2021 року на вилучені в ході обшуку грошові кошти накладений арешт.

Після звернення ОСОБА_4 до суду з клопотанням про зняття арешту з її грошових коштів, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 29 вересня 2022 року з зазначених грошових коштів був знятий арешт.

Не зважаючи на зняття арешту, грошові кошти ОСОБА_4 повернуті не були, а 20 жовтня 2022 року слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва за клопотанням прокурора був повторно накладений арешт на зазначені грошові кошти.

Враховуючи те, що вилучені в ході обшуку 05 травня 2021 року у ОСОБА_6 грошові кошти належать не йому, а заявниці ОСОБА_4 , її представник адвокат ОСОБА_5 з посиланням на норми діючого законодавства України та на ряд рішень Європейського Суду з прав людини, просив суд захистити право власності ОСОБА_4 та зняти арешт, накладений на належні їй грошові кошти.

В судовому засіданні 17 липня 2023 року представник ОСОБА_4 , адвокат ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_6 клопотання підтримали та просили його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечила проти задоволення клопотання та зазначила, що відсутні будь-які докази на підтвердження того факту, що вилучені гроші належать саме матері обвинуваченого ОСОБА_6 , а не йому особисто. Враховуючи те, що внаслідок даного кримінального правопорушення було завдано матеріальної шкоди, а потерпілою стороною подано цивільний позов, перебування коштів під арештом є обґрунтованим, адже ці грошові кошти можуть бути спрямовані на часткове відшкодування завданої ОСОБА_6 шкоди.

Зазначила, що доводи, викладені в клопотанні, вже неодноразово були предметом розгляду як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді. Крім того, з досліджених в ході судового розгляду доказів вбачається наявність суттєвих суперечностей в поясненнях ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та в відеозаписі проведеного в квартирі обвинуваченого обшуку, щодо походження вилучених коштів: при апеляційному оскарженні ухвали слідчого судді про накладення арешту ОСОБА_6 наголошував на тому, що грошові кошти належать йому, а в судовому засіданні стверджував, що гроші належать його матері. Крім того він зазначав, що ці гроші він отримав як спадок від батька, що також суперечить доводам про їх належність ОСОБА_4 .

Наголосила на тому, що ані ОСОБА_4 , ані ОСОБА_6 не надали суду достатніх доказів походження вилучених грошових коштів, які б свідчили про те, що ці кошти належать саме матері ОСОБА_6 , а не його самому. Зазначила, що гроші були виявлені саме в сейфі, який належить обвинуваченому, що свідчить про належність йому арештованих грошових коштів.

Суд, дослідивши матеріали клопотання та вислухавши учасників кримінального провадження, дійшов наступних висновків.

В матеріалах справи міститься ухвала слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 13 квітня 2021 року, якою слідчому в даному кримінальному провадженні був наданий дозвіл на проведення обшуку житла ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_2 .

Зі змісту даної ухвали вбачається, що слідчий, звертаючись до слідчого судді з клопотанням про надання дозволу на проведення обшуку, просив, з-поміж іншого, надати дозвіл на відшукання та вилучення грошей та інших документів, які мають значення для кримінального провадження. В цій частині слідчий суддя відмовив слідчому, оскільки в цій частині клопотання не було конкретизовано, які саме гроші та документи підлягають вилученню, а надання дозволу на вилучення слідчим на власний розсуд будь-яких, виявлених в квартирі, грошей та документів, може призвести до вилучення майна, яке не має відношення до кримінального провадження, що є порушенням ст. 6 Конвенції з прав людини.

До клопотання також доданий протокол обшуку від 05 травня 2021 року з відеозаписом до нього. Відеозапис був досліджений судом в судовому засіданні. В контексті дослідженого відеозапису слід зазначити, що, дійсно, грошові кошти, про зняття арешту з яких поставлене питання в даному клопотанні, були вилучені з сейфу, належного саме ОСОБА_6 . Однак, в ході проведення слідчої дії ОСОБА_6 постійно зазначав про належність грошей його матері ОСОБА_4 . Декілька разів пояснював слідчому, що ці гроші йому передала матір після смерті батька в грудні 2020 року. Наголошував на тому, що при наданні дозволу на проведення обшуку слідчий суддя не дав дозволу на відшукання та вилучення грошових кошті. При цьому, обґрунтовуючи усно своє рішення про вилучення виявлених грошових коштів слідча зазначала, що дане кримінальне правопорушення є корисливим, а виявлені грошові кошти можуть бути отримані ОСОБА_6 внаслідок його вчинення. Слід зазначити, що виявлені там же в сейфі гроші в сумі 50 000 гривень (пачка грошей купюрами по 500 гривень в банківському пакуванні) слідчим не вилучались, а були передані ОСОБА_6 .

Суд констатує, що протокол обшуку не містить жодного обґрунтування підстав для вилучення грошових коштів. До цього протоколу ОСОБА_6 та його захисником були надані письмові заперечення як в тексті протоколу, так і на окремому аркуші. Ці документи також досліджені в судовому засіданні.

06 травня 2021 року постановою слідчого вилучені в ході обшуку мобільний телефон та грошові кошти в сумі 20600 Євро та 14000 доларів США були визнані речовими доказами.

При цьому, необхідність визнання речовими доказами вилучених грошей слідчий мотивував відсутністю будь-яких документів, які б підтверджували їх походження. Тому слідчий дійшов висновку, що виявлені грошові кошти були здобуті в результаті вчинення злочину розкрадання та продажу аеродромних плит ПАГ-14.

Судом також досліджено ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 20 травня 2021 року, якою накладено арешт на майно, вилучене в ході обшуку у ОСОБА_6 , в тому числі й на грошові кошти.

Обґрунтовуючи накладення арешту на вилучені гроші слідчий суддя зазначив, що «на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що їх сукупність, відповідно до вимог ст. 170 КПК України, є достатньою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним з яких і є накладення арешту на майно.

Цією ухвалою на вилучені в ході обшуку у ОСОБА_6 грошові кошти накладений арешт з метою забезпечення речових доказів.

Судом також були досліджені документи, що стосуються передачі грошових коштів на зберігання до банківського рахунку в АТ «Укрексімбанк».

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 29 вересня 2022 року було задоволено клопотання ОСОБА_4 та знято арешт з грошових коштів, вилучених в ході обшуку у квартирі її сина ОСОБА_6 .

У вказаній ухвалі слідчий суддя констатував, що: «з матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_4 грошові кошти набула на законних підставах. Протягом досудового розслідування не встановлено, що вказане майно є таким, що набуте внаслідок вчинення кримінального правопорушення, доказів, що б підтверджували такі обставини також не надано, ОСОБА_4 не є учасником у кримінальному провадженні, а отже застосування арешту у даній справі є безпідставним та необхідність у продовженні дії вказаного заходу забезпечення кримінального провадження відпала».

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 20 жовтня 2022 року було задоволено клопотання прокурора та повторно накладений арешт на зазначені грошові кошти. Ухвала мотивована необхідністю збереження речових доказів.

Як вбачається з копії свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_1 від 02.12.2020, батько обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_8 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Судом також досліджені надані представником ОСОБА_4 документи, які стосуються діяльності батька обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_8 як фізичної особи підприємця: довідки про доходи, банківські виписки за період з 2012 по 2020 роки тощо.

Відповідно до довідки № 182/01-16 від 24.09.2021, що видана приватним нотаріусом ОСОБА_9 , єдиним спадкоємцем за померлим ОСОБА_8 є його дружина ОСОБА_4 .

Довідкою № 235 від 25 травня 2021 року, що видана КНП Запорізька міська лікарня № 2 ЗМР, підтверджено факт перебування ОСОБА_4 на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні з 25 квітня 2021 року по день надання довідки.

Оцінюючи доводи клопотання в контексті досліджених доказів, слід зазначити наступне.

Абзацом першим частини першої статті 174 КПК України встановлено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

У відповідності до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Перелік підстав для накладення арешту на майно визначений ч. 2 ст. 170 КПК України. Такими підставами є:

1.необхідність збереження речових доказів;

2.спеціальна конфіскація;

3.конфіскація майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4.відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи неправомірної вигоди.

Арешт на грошові кошти в даному кримінальному провадженні накладено для забезпечення збереження речових доказів, тобто на підставі п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Критерії, за якими майно (в тому числі й грошові кошти) може бути віднесено до речових доказів, встановлені статтею 98 КПК України: «речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення».

Судом в судовому засіданні були досліджені всі докази в кримінальному провадженні, які стосуються вилучених грошових коштів і на дослідженні яких наполягали сторона обвинувачення та сторона захисту.

Суд констатує, що досліджені в судовому засіданні документи та відеозаписи не містять жодного підтвердження того, що вилучені в квартирі ОСОБА_6 грошові кошти належать саме йому та здобуті злочинним шляхом. Навпаки, з пояснень ОСОБА_4 , наданих нею в судовому засіданні, вбачається, що вилучені в ході обшуку в її сина гроші належать їй і є заощадженнями, які вона разом зі своїм чоловіком збирала все своє життя. При цьому представником ОСОБА_4 до суду були додані документи, які підтверджують отримання її чоловіком ОСОБА_8 доходів, які дозволили б подружжю накопичити таку суму коштів. ОСОБА_4 є єдиною спадкоємицею за своїм чоловіком, що підтверджено довідкою нотаріуса та спростовує доводи прокурора, яка зазначила, що ОСОБА_6 казав, що вилучені гроші це спадок від батька. Вказане повністю узгоджується як з показаннями ОСОБА_6 , так і з дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами та відеозаписами.

І навпаки, доводи сторони обвинувачення про належність вилучених коштів саме ОСОБА_6 не підтверджені жодним доказом, а ґрунтуються лише на припущеннях, що добре видно з мотивування слідчим постанови про визнання грошей речовими доказами та з доводів прокурора, які фактично зводяться до недоведення ОСОБА_4 та ОСОБА_6 факту належності грошей та їх походження. В цьому контексті суд вважає, що належність коштів саме ОСОБА_4 доведена нею в межах її можливостей і нічим не спростовується.

Крім того, суд не може погодитись з доводами прокурора щодо оцінки цих обставин судами першої та апеляційної інстанцій як підстави для відмови в задоволенні клопотання, оскільки питання арешту грошових коштів було предметом судового розгляду під час досудового розслідування кримінального провадження. Як вбачається з судових ухвал, арешт грошових коштів був обумовлений завданнями досудового розслідування і мав на меті забезпечення збереження грошей як речових доказів до моменту встановлення їх зв`язку з подією кримінального провадження. На даний час досудове розслідування завершене, справа передана до суду, а доказів здобуття арештованих грошових коштів внаслідок кримінального правопорушення здобуто не було.

В цьому контексті суд не може погодитись з тим, що наявність в даному кримінальному провадженні збитків, які в подальшому можуть бути відшкодовані за рахунок вилучених коштів, є підставою для відмови в задоволенні клопотання, оскільки факт здобуття цих грошей злочинним шляхом, рівно як і факт їх належності ОСОБА_6 , не встановлені. Крім того, арешт на грошові кошти був накладений не на підставі п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Інші доводи прокурора вказаних висновків суду не спростовують.

За таких обставин суд вважає, що подальше збереження арешту грошових коштів, відношення яких до кримінального провадження жодним доказом не підтверджене, більше не може обґрунтовуватись завданням забезпечення кримінального провадження настільки, щоб обмежувати власника цих грошових коштів у можливості ними володіти та розпоряджатись. Суд ще раз наголошує, що єдиною підставою для арешту грошових коштів була необхідність збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України), а їх належність до кримінального провадження не встановлена, що, відповідно до приписів статті 85 КПК України, унеможливлює їх визнання та використання в даному кримінальному провадженні як речових доказів.

Тому клопотання представника ОСОБА_4 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 174, 373 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_5 , що подане в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна задовольнити.

Скасувати арешт, накладений в кримінальному провадженні № 0000194 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 20 жовтня 2021 року по справі № 757/28950/22-к на майно, вилучене 05 травня 2021 року під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: грошові кошти в сумі 20600 Євро та 14000 доларів США.

Повернути грошові кошти, арешт яких скасовано, їх власниці ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1