ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1489/23 Справа № 211/1495/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2023 року м.Кривий Ріг

11 травня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривий Ріг матеріали кримінального провадження № 0000084 за ч. 1 ст. 121 КК України відносно ОСОБА_7 , за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника ОСОБА_6 та прокурора ОСОБА_8 на вирок Довгинцівського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 17 лютого 2023 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Довгинцівського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 17 лютого 2023 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, українця, не одруженого, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, без постійного місця проживання, раніше судимого:

1) 06.11.2019 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу за ст.ст. 115 ч. 1, 15 ч. 2 115 ч. 2 п.п. 9, 13, 185 ч. 1, 185 ч. 2, 70 ч. 1 КК України до 10 років позбавлення волі. Звільнився 21.01.2020 року по відбуттю строку покарання;

2) 28.05.2021 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу за ст. 126-1 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на 1 рік,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначено йому покарання у виді 7 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за цим вироком повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу від 28.05.2021 року, визначено остаточно ОСОБА_7 покарання з перерахунку, відповідно до ст. 72 КК України (одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі) - 7 ( сім ) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Згідно до вироку Довгинцівського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 17 лютого 2023 року, 24.01.2022 в вечірній час, ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 знаходились в підвальному приміщенні будинку АДРЕСА_1 , де разом вживали спиртні напої, які були придбані ОСОБА_10 за кошти надані йому ОСОБА_7 ..

Приблизно о 01.00 годині 25.01.2022 ОСОБА_10 вирушив до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Після чого, ОСОБА_7 , продовжуючи вживати спиртні напої з ОСОБА_9 , вирішив, що ОСОБА_10 не повернув йому решту коштів після придбання алкогольних напоїв та в цей час у нього виникла гостра неприязнь до останнього та ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_9 пішли до місця проживання ОСОБА_10 ..

Надалі, 25.01.2022 приблизно в 02 годині 35 хвилин, після того як ОСОБА_7 та ОСОБА_9 прийшли за місцем мешкання ОСОБА_10 , а останній відчинив їм двері, ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на порозі квартири АДРЕСА_3 , маючи гостру неприязнь до ОСОБА_10 реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на заподіяння ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, з мотивів гострої неприязні до нього, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння тілесних ушкоджень небезпечних для життя ОСОБА_10 і бажаючи їх настання та не переслідуючи за мету заподіяти йому смерть, утримуючи в правій руці складний ніж, який він мав при собі, наніс один удар клинком цього ножа в область розташування життєво-важливих органів людини - черевної порожнини ОСОБА_10 ..

Після чого, ОСОБА_7 , виконавши всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, залишив місце його вчинення.

Внаслідок умисних злочинних дій ОСОБА_7 , ОСОБА_10 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді:проникаючого колото-різаного поранення живота з пошкодженням лівої долі печінки П сегмента, великого сальника, гемоперетоніум, які, відповідно до висновку експерта №173 від 10.02.2022 за результатами проведення судово-медичної експертизи, відносяться до категорії ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя.

На вказаний вирок суду обвинуваченим ОСОБА_7 було подано апеляційну скаргу, в якій він просить вирок Довгинцівського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 17 лютого 2023 рокускасувати та виправдати його. Вказує на розбіжності, що містяться в показаннях потерпілого та письмових доказах щодо часу вчинення інкримінованого їй правопорушення. Зазначає, що він не вчиняв інкримінований йому злочин, а всі докази по справі вважає сфальсифіковані органом досудового розслідування

В своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить вирок Довгинцівського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 17 лютого 2023 рокускасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 невинним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України. Вважає, що докази, на які посилається суд І інстанції в своєму вироку, не підтверджують провину обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Також, на вказаний вирок суду прокурором ОСОБА_8 було подано апеляційну скаргу, в якій він просить вирок Довгинцівського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 17 лютого 2023 рокускасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання у виді 8 років позбавлення волі та на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом повного складання покарань остаточно призначити покарання у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі Вважає, що судом І інстанції не в повній мірі враховані попередні судимості обвинуваченого ОСОБА_7 .

Потерпілий ОСОБА_10 повідомлявся апеляційним судом про день, час та місце розгляду справи, проте, як стало відомо останній помер, що підтверджується актовим записом про смерть № 366 від 18.11.2022 року (а.с. 126). Представником потерпілого ОСОБА_10 ніхто не визнавався.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали доводи своїх апеляційних скарг та заперечували проти доводів апеляційної скарги прокурора, думку прокурора ОСОБА_5 , яка підтримала доводи своєї апеляційної скарги та заперечувала проти доводів апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд, ухвалюючи вирок, відповідно до ст. 368 КПК України, повинен вирішити, зокрема, питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить діяння, у якому обвинувачується особа, склад кримінального правопорушення та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто, його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Також суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, вказані вимоги судом І інстанції виконанні в повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в судовому засіданні першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення не визнав та суду пояснив, що деякий час проживав у підвалі будинку, в який 24.01.2022 року до нього прийшли ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , разом вживали алкогольні напої. Коли алкоголь скінчився, вирішили придбати ще, для цього здали деякий метал, що був у підвалі, та знову розпивали алкоголь. Він почав засинати, ОСОБА_10 пішов додому, ОСОБА_9 залишався з ним у підвалі. Залишалась пляшка горілки, яка зникла, ОСОБА_9 сказав, що її забрав ОСОБА_10 , а з кармана його куртки зникли гроші. ОСОБА_9 сказав, що гроші теж не брав. Тож він вирішив піти до ОСОБА_10 і спитати чому він так вчинив. Він взяв із собою монтировку, щоб відчинити двері до під"їзду, де живе потерпілий, сказав, що пішов до ОСОБА_10 забирати гроші та не знав, що ОСОБА_9 теж піде слідом за ним. Монтировкой він відчинив двері до під"їзду, після чого сховав її у правий рукав куртки одягненої на ньому, піднявся на поверх, де жив ОСОБА_10 та почав стукати в двері. ОСОБА_10 відчинив двері та він запитав, чому він так підло з ним вчинив. В цей час почав підійматись по сходах ОСОБА_9 , він почув його голос і боковим зором побачив, що в цей же момент ОСОБА_10 замахнувся на нього. Він зробив крок назад, ОСОБА_11 хотів ножем або викруткой , він не розгледів, що саме було в руці у Бежанідзе спричинити удар в область грудей, однак через те, що він був одягнений, то він лише порізав куртку. Він схопив потерпілого за рукав светра та за руку, той став вириватись та смикати його, від чого він вдарився головою об кут відчинених металевих дверей та через це не втримав і відпустив ОСОБА_11 . В цей момент припускає що потерпілий сам себе і поранив, а він впав на східці. ОСОБА_10 , зачинив двері і почав кричати з квартири погрози на його адресу. ОСОБА_9 в цей момент піднявся однак почувши крики, сказав, що йде додому. В кармані куртки в нього була горілка, яку він допив. Біля під"їзду його зустрічали патрульні. Так як він був сильно п`яним, патрульні давили на нього, знімали все на камеру, обіцяли купити горілки, однак обманули, вимагали, щоб повідомив де подів ніж та вимагали подзвонити ОСОБА_12 , щоб той прийшов. Вважає, що ОСОБА_10 хотів отримати від нього гроші, тому умисно оговорив його, а удар потерпілий спричинив собі сам.

Потерпілий ОСОБА_10 в суді першої інстанції пояснив, що 24.01.2022 року з ОСОБА_7 його познайомив ОСОБА_9 , з яким він був давно знайомий та мав хороші стосунки. Всі разом втрьох вони у підвалі будинку розпивали спиртні напої. Потім, коли горілка закінчилась, вони зібрали деякий метал, здали його, щоб знову купити горілки. Однак він не захотів знову йти в підвал та пішов додому спати. Проснувся від гучного стуку в двері. Він відчинив двері, побачив ОСОБА_9 , що стояв зліва та ОСОБА_7 , який стояв праворуч та одразу без будь-яких пояснень чи розмов, вдарив його в живіт. Він не зрозумів спочатку, що то був удар ножем, подумав, що той просто наніс йому удар кулаком, однак він побачив, як ОСОБА_13 вже складає ніж (той був складним), а біля нього калюжа крові та весь светр у крові. ОСОБА_9 та ОСОБА_7 одразу після цього втекли, а він викликав патрульних та швидку медичну допомогу. Що удар наніс ОСОБА_7 він впевнений на сто відсотків, оскільки на той час він вже був тверезий, так як поспав і до цього був не в сильному алкогольному сп`янінні.

Так, свідок ОСОБА_9 пояснив, що в кінці січня 2022 року вони з ОСОБА_10 сдавали метал, а потім за його пропозицією прийшли до Неживого у підвал, де розпивали разом спиртні напої. ОСОБА_10 , йдучи додому вкрав у ОСОБА_7 70 гривень та пляшку горілки з-під матраса. Через це, ОСОБА_7 , коли помітив крадіжку, вирішив піти до ОСОБА_10 додому розібратись і сказав йому, щоб він доганяв його. Коли він зачинив двері під`їзду та почав підіймався по сходах, то Неживого перед собою не бачив, чув брань, чоловічі голоси, в тому числі ОСОБА_7 , можливо ще й жіночий. Далі підіймаючись по сходах, побачив, що біля дверей квартири ОСОБА_11 якась "потасовка", Неживого хтось відштовхнув, що він присів на сходи, і одразу двері до квартири ОСОБА_10 зачинились. Так як він йшов позаду, то нічого не розгледів, все відбулось швидко. Він злякався через те, що відбулась якась "потасовка" та гучної лайки з квартири ОСОБА_11 , тому одразу втік. З ним проводився слідчий експеримент, він читав та підписував протокол. На слідчому експерименті він показував лише, що бачив лікті Неживого і все, однак тоді був нетверезий, погано пам`ятає. З під`їзду він пішов сам. Потім його затримала поліція. Коли він підіймався по сходах, то ОСОБА_10 не бачив, нікого крім ОСОБА_7 у під`їзді не бачив.

Колегія суддів звертає увагу, що свідок ОСОБА_9 в ході слідчого експерименту підтвердив обставини справи, при цьому він не бачив бійки між обвинуваченим і потерпілим. В ході досудового слідства пояснював, що він перебував на сходах біля квартири потерпілого, бачив рух правої руки ОСОБА_7 у напрямок ОСОБА_10 , які стояли обличчям один до одного, після чого він підійшов подивитись і побачив на животі потерпілого тілесні ушкодження.

Відповідно до вимог статті 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

За змістом частини 1 статті 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

За змістом статті 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання та інше. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ для суду не має наперед встановленої сили.

Що свідчить, що стандарт доведення поза розумним сумнівом означає наявність сукупності обставин справи, встановлених під час судового розгляду, які виключають будь-яке інше розумне пояснення події, які є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Не зважаючи на невизнання вини ОСОБА_7 як в суді І інстанції, так і при апеляційному розгляді, у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, на думку колегії суддів, його вина підтверджується поза розумним сумнівом належними та допустимими доказами, які досліджені судом першої інстанції, яким дана відповідна правова оцінка та обґрунтовано покладені в основу вироку.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції обґрунтовано поклав в основу вироку письмові докази, які поза розумних сумнівів підтверджують провину обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, узгоджуються між собою, є послідовними та логічними.

Так, з протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 25.01.2022 року, вбачається, що ОСОБА_10 повідомив, що особа, на ім`я " ОСОБА_14 " в період часу з 24.01.2022 року на 25.01.2022 року знаходячись перед квартирою на сходовому майданчику в під`їзді по АДРЕСА_4 , наніс йому ножове поранення (т. 1 а.с. 9-10).

Відповідно до протоколу огляду місця події від 25.01.2022 року з фото таблицею, на місці події, а саме сходинковому майданчику другого поверху біля дверей квартири АДРЕСА_3 виявлено та вилучено фрагмент килиму зі слідами рідину бурого кольору (т. 1 а.с. 11-14).

З протоколу затримання особи, вбачається, що 25.01.2022 року о 14:00 годині затримано ОСОБА_7 , як особу підозрювану у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та в ході проведення обшуку виявлено та вилучено: з задньої правої зовнішньої кишені штанів, в які одягнений ОСОБА_7 предмет схожий на складний ніж (т. 1 а.с. 82-83).

Згідно з висновком експерта № 122 від 27.01.2022 року, будь-яких об`єктивних ознак, які могли б свідчити про наявність тілесних ушкоджень при огляді у ОСОБА_7 не виявлено (т. 1 а.с. 107, 110).

Відповідно до протоколу огляду мобільного телефону потерпілого ОСОБА_10 від 27.01.2022 року з фототаблицею, 25.01.2022 року був здійснений дзвінок в 02:36 годині на номер «103», в 01:36 «В. Нечик», більше дзвінків немає. В прийнятих дзвінках від 25.01.2022 року мається номер чергової частини Криворізького районного управління поліції (т. 1 а.с. 117-120).

Згідно з копіями карти виїзду швидкої медичної допомоги № 26 від 25.01.2022 року, картки виклику швидкої медичної допомоги від 25.01.2022 року, наявний запис про пояснення потерпілого, що 25.01.2022 року 2:20 годині отримав ножове поранення від ОСОБА_7 , якому потерпілий відчинив двері та одразу втік (т. 1 а.с. 121, 122, 123).

Під час проведення слідчого експерименту від 10.02.2022 року за участю потерпілого ОСОБА_10 , потерпілий повідомив про обставини отримання ним тілесних ушкоджень 25.01.2022 в 02.40 годині на порозі квартири АДРЕСА_3 та продемонстрував механізм їх спричинення (т. 1 а.с. 150-151).

Вина обвинуваченого ОСОБА_7 підтверджується висновком судово-медичної експертизи № 173 від 15.02.2022 року, згідно якого у ОСОБА_10 малося 1 проникаюче колото-різане поранення живота з пошкодженням лівої долі печінки ОСОБА_15 сегмента, великого сальника. Гемоперитоніум. Ушкодження виникло від дії плаского колюче-ріжучого предмета, яким міг бути клінок ножа, або інший предмет з такими ж властивостями. За своїм характером виявлене ушкодження відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. П.2.1.3.к «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 р. № 6. Давність виявленого ушкодження (дані медичних документів) може відповідати 25.01.2022 року. У потерпілого малося 1 ушкодження. За своїм характером виявлене ушкодження відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. П.2.1.3.к «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 р. № 6. Травмуючий предмет - плаский колюче-ріжучий предмет, що підтверджується характером виявленого ушкодження: рана з рівними краями, гострими кутами, від якої відходить рановий канал, довжина якого перевищує ширину. Ушкодження виникло від дії плаского колюче-ріжучого предмета, яким міг бути клинок ножа, або інший предмет з такими ж властивостями. Потерпілий під час спричинення йому ушкодження був звернений передньою по верхньою живота в бік напрямку дії травмую чого предмета. При проведенні тесту на алкоголь від 25.01.2022 року результат - 1,187 проміле. Тілесне ушкодження у потерпілого могло виникнути при механізмі, на який вказав сам потерпілий під час проведення слідчого експерименту (т. 1, а.с. 159, 162-165);

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/108-22/2243-БД від 24.03.2022 року, на рукоятці ножа (об`єкт № 3.1) встановлено наявність клітин з ядрами. Генетичні ознаки клітин з ядрами на рукоятці ножа (об`єкт № 3.1) не встановлені у зв`язку з недостатньою кількістю ДНК. На наданих на дослідження клинку ножа (об`єкт № 3.2), фрагменті килиму (об`єкт № 4), светрі (об`єкти №№ 5.1, 5.2) встановлено наявність слідів крові людини. Генетичні ознаки слідів крові людини на клинку ножа (об`єкт № 3.2) не встановлені у зв`язку з деградацією ДНК. Генетичні ознаки слідів крові людини на фрагменті килиму (об`єкт № 4), светрі (об`єкти №№ 5.1, 5.2) належать особі чоловічої генетичної статі, збігаються між собою. Встановлено генетичні ознаки зразку крові ОСОБА_7 (об`єкт № 1). Встановлено генетичні ознаки зразку крові ОСОБА_10 (об`єкт № 2). Генетичні ознаки слідів крові людини на фрагменті килиму (об`єкт № 4), светрі (об`єкти №№ 5.1, 5.2) збігаються з генетичними ознаками зразку крові ОСОБА_10 (об`єкт № 2), та не збігаються з генетичними ознаками зразку крові ОСОБА_7 (об`єкт № 1). Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак слідів крові людини на фрагменті килиму (об`єкт № 4), светрі (об`єкти №№ 5.1, 5.2) та генетичних ознак зразку крові ОСОБА_10 (об`єкт № 2) складає 2,24х10-35. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних об`єктах, зустрічається не частіше, ніж у 1 з 4,46х1034 осіб (т. 1, а.с. 166-168, 172-185).

Згідно з висновком судово-психіатричного експерта № 115 від 04.04.2022 року, ОСОБА_7 на хронічне психічне захворювання, недоумство, інший хворобливий стан психіки в період інкримінованого йому діяння не страждав і в теперішній час не страждає. Виявляв раніше і виявляє в теперішній час емоційно нестійкий розлад особистості. Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю. Під час інкримінованого йому діяння він міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Іспитований в теперішній час також може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (Т. 2, а.с. 28-30).

Відповідно до висновку медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 103 від 20.01.2022 року, ОСОБА_7 25.01.2022 року о 07 годині 20 хвилин перебував у стані алкогольного сп`яніння (т. 1 а.с. 81).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що вищенаведені докази є належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для визнання винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 .

Що стосується доводів обвинуваченого та його захисника, що потерпілий сам собі спричинив тілесні ушкодження, колегія суддів зазначає наступне.

Потерпілий ОСОБА_10 як на досудовому слідстві, так і в суді І інстанції пояснював, що саме ОСОБА_7 наніс йому удар ножем, і хоча він спочатку цього не зрозумів, однак він побачив як одразу після удару обвинувачений склав складний ніж, калюжу крові та відчув і побачив, як його светр став у крові і він зразу ж зачинив двері.

Ніяких розбіжностей в ході слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_10 , допиту в якості потерпілого, як на досудовому розслідуванні, так і в суді І інстанції, немає, його послідовними, аналогічними, ставити їх під сумнів немає підстав.

Колегія суддів вважає, що покази потерпілого узгоджуються з висновком судово-медичної експертизи, яка крім інших питань, прийшла до висновку, що тілесні ушкодження ним могли бути отримані за обставин, що він описав при слідчому експерименті, ці покази є незмінними, як при слідчому експерименті, так і з огляду на ті повідомлення, що були озвучені ОСОБА_10 поліції та працівникам швидкої допомоги, що приїхала на його виклик, та містяться на відеозаписах з боді камер патрульних поліцейських, переглянутих апеляційним судом, та записах медичних працівників (картка виклику швидкої), здійснених зі слів потерпілого.

Крім того, час отримання тілесного ушкодження та виклики до поліції та швидкої допомоги були здійснені одразу за часом, коли обвинувачений та свідок приходили до квартири потерпілого. Доводи сторони захисту спростовуються, в тому числі і слідами крові на місці події потерпілого, місцем їх розташування, та відсутністю слідів крові обвинуваченого.

Колегія судів погоджується з висновками суду І інстанції щодо пояснень обвинуваченого про тиск на нього з боку працівників поліції, внаслідок чого він відмовився від дачі показів під час досудового розслідування, що вони не можуть бути прийняті до уваги, оскільки виражались у фіксуванні подій на бодікамеру, такі дії поліцейських відповідать вимогам ЗУ "Про національну поліцію" та наказу МВС України № 1026 "Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису", чим не було порушено права ОСОБА_7 .

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого, що було порушено його право на захист, не є слушними, оскільки він був затриманий 25.01.2022 року, а 26.01.2022 року йому було призначено професійного захисника, який приймав участь в проведенні всіх слідчих дій в ході досудового розслідування та в суді.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо, нібито, фальсифікації доказів по даному кримінальному провадження, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, всі докази є належні та допустимі.

Доводи сторони захисту, що не проводилось впізнання, не є слушними, оскільки потерпілий ОСОБА_10 як на досудовому слідстві, так і в суді І інстанції пояснював, що саме ОСОБА_7 наніс йому удар ножем.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 , надані ним під час апеляційного розгляду, що потерпілий написав на нього заяву до поліції, нібито, з метою вимагання грошей з обвинуваченого, не є обґрунтованими, оскільки обвинувачений не має житла, не працює, немає ніяких джерел доходу, окрім здачі знайденого металу, тобто, на думку колегії суддів, ці доводи є уявними та вигаданими з метою уникнення відповідальності.

Що стосується доводів сторони захисту щодо відсутності ножа, колегія суддів зазначає, що в ході всього досудового слідства та в суді І інстанції, потерпілий казав, що саме обвинувачений ОСОБА_7 наніс йому удар ножем, який останній дістав з кишені, ставити під сумнів покази потерпілого, немає підстав.

За таких обставин, на думку колегії суддів, вина обвинуваченого ОСОБА_7 підтверджується належними та допустимими доказами, які досліджені судом першої інстанції, яким дана відповідна правова оцінка та обґрунтовано покладені в основу вироку.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про, нібито, м`яке покарання, колегія суддів зазначає наступне.

У відповідності до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого і за змістом ст. 65 КК України, таке покарання повинно бути необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Доводи апеляційної скарги прокурора про необхідність скасування вироку суду І інстанції, внаслідок м`якості та призначення більш суворого покарання, на думку колегії суддів, не є слушними, оскільки суд І інстанції обґрунтовано врахував тяжкість злочину, який відноситься до тяжких злочинів, особу винного, який за місцем проживання характеризується посередньо, раніше неодноразово судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, а також обтяжуючи обставини - вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів, та призначив покарання в межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України, яке, на думку колегії суддів буде необхідним та достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при розгляді справи не допущено таких порушень КПК або КК України, які б тяглі за собою скасування вироку та зміну міри покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника ОСОБА_6 та прокурора ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Довгинцівського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 17 лютого 2023 року відносно ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: