У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчої СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області, погоджене прокурором, про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні №0001701, відомості про яке внесено 15.08.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 153, ч. 2 ст. 156, ч. 2 ст. 301 КК України

в с т а н о в и в:

на розгляд слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшли матеріали означеного клопотання про накладення арешту на майно.

Внесене клопотання обґрунтоване таким.

Ужгородським РУП ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001701, відомості про яке внесено 15.08.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 153, ч. 2 ст. 156, ч. 2 ст. 301 КК України.

24 серпня 2023 року о 20 годині 29 хвилин слідчим СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_3 (безпосередньо вручено слідчим СВ ОСОБА_4 ) за погодженням прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_5 , відповідно до ст. ст.40, 42, 276, 277, 278 КПК України ОСОБА_6 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів) передбачених ч. 2 ст. 156, ч. 2 ст. 301 КК України.

24 серпня 2023 за адресою: АДРЕСА_1 під час обшуку було виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «Samsung» моделі SM - i730F, Imei1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_1 , з сім картою № НОМЕР_2 , упаковано в спецпакет НПУ WAR 1113649; банківська карта UKRSIBBANK № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_7 , упаковано в спецпакет НПУ WAR 1113729; цифровий носій інформації (диск) CD-R, ІХ-52Х, 700МВ/80 min, упаковано в спецпакет PSP 1012171; частина коробки (паперової) від стартового пакету «Київстар» з позначеннями у виді різних цифр, упаковано в спецпакет НПУ ГСУ INZ 1024827.

Виходячи з того, що предмети мають значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, а також можуть зберігати на собі сліди вчинення злочину, інформація, може бути використана як доказ фактів чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в органу досудового розслідування є необхідність в накладенні арешту на вищезазначене майно.

У судове засідання слідча не з`явилася, належним чином повідомлена про час, дату і місце його проведення, подала заяву про розгляд клопотання без участі.

У судове засідання власники майна не з`явилися, належним чином повідомлені про час, дату і місце його проведення, клопотання про відкладення не подали.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя доходить до висновку про необхідність його часткового задоволення, зважаючи на таке.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до пункту 7 частини 2 статті 131 КПК України заходами забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до частини 1 статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (абзац перший частини 3 статті 170 КПК України).

Таким чином, накладення арешту з метою забезпечення збереження речових доказів допускається без повідомлення певній особі про підозру та може накладатися на майно будь-якої фізичної.

Згідно з частиною 1 статті 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

За правилами частини 2 цитованої норми у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

На переконання слідчого судді, клопотання наведеним вимогам процесуального закону відповідає.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до вимог ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

За приписами ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що перелік обставин, персоніфікованих статтею 91 КПК України, підлягає встановленню в межах досудового розслідування безвідносно до обов`язкових елементів складу кримінального правопорушення, що забезпечує дотримання принципу законності, передбаченого ст. 9 КПК України та який покладає на прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого обов`язок всебічного, повного і неупередженого дослідження усіх обставини кримінального провадження.

За правилами ч. 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Частиною 11 ст. 170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Матеріалами клопотання підтверджується, що Ужгородським РУП ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001701, відомості про яке внесено 15.08.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 153, ч.2 ст. 156, ч. 2 ст. 301 КК України.

Слідчий суддя встановив, що майно, про арешт якого просить слідча, було вилучено за результатами обшуку, проведеного у квартири АДРЕСА_2 за фактичним проживанням ОСОБА_6 , який є підозрюваним у межах наведеного кримінального провадження.

У цьому контексті слідчий суддя зауважує, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 156 КК України, а саме вчинення розпусних дій щодо особи, яка не досягла 16-річного віку, за кваліфікуючою ознакою: розбещення, вчинене щодо малолітньої особи членами сім`ї та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 301 КК України, а саме розповсюдження неповнолітньому посилання на сайт, який містить відео порнографічного характеру.

При цьому, як зазначається у повідомлені про підозру, вчинення кримінальних правопорушень мало місце шляхом надсилання малолітньому фото та електронних адрес сайтів, а також шляхом розповсюдження, зокрема, відео порнографічного характеру в ході листування з малолітнім за допомогою мобільного телефону через програму «WhatsApp».

Слідчий суддя звертає увагу на те, що обшук квартири АДРЕСА_2 проводився на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.08.2023, постановленій у межах справи №308/13960/23 (1-кс/308/3769/23), якою надано дозвіл на проведення обшуку з метою виявлення та вилучення мобільних телефонів, якими користувалися ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , грошових коштів, предметів, які використовуються під час статевих зносин, зокрема, анальні пробки, вібратори, фалоімітатори, стріпони, трастери, вакуумні помпи та гідро помпи, комп`ютерну техніку, ноутбуки, флеш-носії, диски, та інших предметів, які за своїми властивостями були знаряддям злочину чи зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, які самостійно та/або в сукупності мають доказове значення для встановлення істини в даному кримінальному провадженні.

У цьому контексті слідчий суддя зазначає про те, що стороною обвинувачення не доведено значимість для кримінального провадження вилученої в ході обшуку банківської картки № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_7 . Відтак у цій частині клопотання слід залишити без задоволення через те, що клопотання не містить достатнього обґрунтування того, що названий предмет відповідає критеріям речового доказу.

Із урахуванням наведеного слідчий суддя констатує, що решта тимчасово вилученого майна в ході обшуку квартири АДРЕСА_2 , відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Накладення арешту є необхідним для збереження речових доказів, відтак задоволення клопотання призведе до досягнення мети арешту.

За обставин цього клопотання стороною обвинувачення на виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України доведено наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. Вказане обумовлює висновок про те, що при задоволенні цього клопотання може бути досягнуте завдання арешту майна.

Крім того, на переконання слідчого судді, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у право власності, що свідчить про пропорційність заходу забезпечення кримінального провадження.

Підсумовуючи викладене у сукупності, слідчий суддя доходить до висновку про необхідність часткового задоволення внесеного клопотання.

Керуючись статтями 22, 170-174 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

клопотання про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на виявлене та вилучене в ході обшуку від 24.08.2023 за адресою АДРЕСА_1 майно, а саме на:

-мобільний телефон марки «Samsung» моделі SM i730F, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_1 , із сім картою № НОМЕР_2 , упаковано в спецпакет НПУ WAR 1113649;

-цифровий носій інформації (диск) CD-R, ІХ-52Х, 700МВ/80 min, упаковано в спецпакет PSP 1012171;

-частину коробки (паперової) від стартового пакету «Київстар» з позначеннями у виді різних цифр, упаковано в спецпакет НПУ ГСУ INZ 1024827.

У задоволенні решти клопотання відмовити повністю.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1