Справа № 352/563/18
Провадження № 11-кп/4808/393/23
Категорія ст.199КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач Шигірт
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську матеріали за апеляційними скаргами: захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 , на ухвалу Надвірнянського районного суду від 23 червня 2023 року про продовження строків тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и в :

Ухвалою Надвірнянського районного суду від 23 червня 2023 року задоволено клопотання прокурора та продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.2 ст.315 КК України, до 21.08.2023 року.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що прокурор довів наявність обґрунтованої підозри та наявність ризиків передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

З оскаржуваною ухвалою не погодився захисник та обвинувачений та оскаржили її в апеляційному порядку.

Серед апеляційних доводів захисник зазначає, що ризики на які посилався прокурор у даному кримінальному провадженні відсутні, а тому щодо його підзахисного слід застосувати інший запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою. Судом першої інстанції, не взято, до уваги, що обвинувачений у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу буде офіційно працевлаштований та взятий на поруки трудового колективу, має зареєстроване місце проживання, хворіє не невиліковні хвороби ВІЛ, хронічний гепатит С.

Крім того, на даний час із врахуванням ч.5 ст.72 КК України у редакції Закону №838 VIII, ОСОБА_7 фактично відбув максимальне покарання, яке передбачено санкцією ст. ч.2 ст.315 КК України.

Просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою змінити на домашній арешт.

Серед апеляційних доводів обвинувачений ОСОБА_7 зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що він ВІЛ інфікований, має постійне місце проживання, його тісні соціальні зв`язки, має місце роботи, а також, згідно ч.5 ст.72 КК України, відбув покарання передбачене статями у даній справі.

Просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою йому запобіжний захід змінити на інший не пов`язаний із триманням під вартою

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін кримінального провадження, перевіривши матеріали контрольного кримінального провадження, обговоривши доводи і мотиви апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

У відповідності до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався.

Доводи захисника про те, що суд безпідставно продовжив строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо його підзахисного, є необґрунтованими.

Так, згідно положень ст.197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений в межах строку досудового розслідування, передбаченого законодавством, за умови доведення прокурором в клопотанні поданому до суду в порядку ст.199 цього ж Кодексу, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Розглядаючи клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, має також враховувати наявність чи зміну обставин передбачених ст.178 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу. Окрім іншого, суд повинен врахувати і тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

На думку апеляційного суду, суд першої інстанції належним чином оцінив всі обставини передбачені діючим законодавством та дійшов правильного висновку про необхідність продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 .

Зокремасуд врахував, що Багратіоні обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочину. З урахуванням особи обвинуваченого, та характеру інкримінованих злочинів, тяжкості покарання, що загрожує йому, реальними залишаються ризики можливого переховування обвинуваченого від суду, з метою ухилення від кримінальної відповідальності. Крім того, перебуваючи на волі ОСОБА_7 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки раніше неодноразово судимий.

Що стосується доводів в апеляційній скарзі щодо незадовільного стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_7 апеляційний суд зазначає, що будь-яких документів, які свідчать про неможливість тримання обвинуваченого в умовах УВП не надано. Відповідно наявним у справі документам, Багратіоні неодноразово оглядався лікарями Івано-Франківської медичної установи №12, регулярно проводились лабораторні та ренгенологічні обстеження. Обвинувачений щоденно та безперервно отримує відповідне лікування.

Доводи сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі про те, що обвинувачений ОСОБА_7 фактично відбув максимальне покарання у даному кримінальному провадженні, яке може бути йому призначене в разі визнання його винуватим, є безпідставними, оскільки продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою не виконує фактично завчасного виконання вироку. Крім того, до ухвалення обвинувального вироку, в якому буде визнано доведеним всі обставини кримінального правопорушення, в тому числі і дата його вчинення, суд не може проводити розрахунки попереднього ув?язнення та відбутого покарання, а також вирішувати, яка редакція ч.5 ст.72 КК України підлягає застосуванню.

Як вбачається зі сталої практики ЄСПЛ (п.81 рішення ЄСПЛ у справі від 26 липня 2001 року «Ілійков проти Болгарії» (справа №33977/97)), серйозність пред`явленого обвинувачення, є тим фактором, який надає можливість продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки це є один із аспектів при оцінюванні загрози ухилення від слідства чи продовження заняття злочинною діяльністю.

А відтак, на думку апеляційного суду, оскаржувана ухвала відповідає вимогам діючого кримінального процесуального законодавства та не порушує Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновків, що оскаржувана ухвала є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а тому підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 376,404,405,407КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги захисника та обвинуваченого залишити без задоволення.

Ухвалу Надвірнянського районного суду від 23 червня 2023 року про продовження строків тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_4 ОСОБА_3