Справа № 303/3456/19
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

03.08.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород, в залі судового засідання, кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.02.2020 щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Чинадієво Мукачівського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 .

Вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.02.2020 ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на п?ять років.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з моменту приведення цього вироку до виконання.

Згідно вказаного вироку ОСОБА_8 визнано винуватим в тому, що він 14.01.2019, біля 21 год. 30 хв., на подвір?ї дворогосподарства АДРЕСА_2 , на ґрунті особистих неприязних стосунків вчинив сварку з потерпілим ОСОБА_9 , під час якої наніс останньому удар невстановленим досудовим розслідуванням предметом по голові, спричинивши ОСОБА_9 тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння у виді: закритої черпно-мозкової травми, забою головного мозку 2-го ступеня, перелому основи та склепіння черепа, епідуральної гематоми.

Не погоджуючись з вироком місцевого суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_6 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуваний вирок скасувати, призначити новий розгляд справи за обвинуваченням ОСОБА_8 в тому ж місцевому суді з таких підстав.

В даному випадку, на думку захисника, має місце неповнота судового розгляду, а висновки Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області, викладені у наведеному вище вироку щодо ОСОБА_8 від 13.02.2020 не відповідають фактичним обставинам даної справи.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненому не визнав та показав, що 14.01.2019, біля 20 год., йому зателефонував ОСОБА_10 і попросив підійти разом з ним до ОСОБА_9 , на що він погодився.

На подвір?ї будинку потерпілого між ОСОБА_10 та ОСОБА_9 відбулася сутичка, під час якої він став їх розбороняти.

Тілесних ушкоджень ОСОБА_9 він не наносив.

Потерпілий ОСОБА_9 в судовому засіданні показав, що вечером 14.01.2019 на подвір?ї його будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_8 затіяв з ним сварку, під час якої наніс йому удар по голові, від якого він втратив свідомість.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показала, що 14.01.2019 знаходилася вдома разом з дітьми та цивільним чоловіком ОСОБА_9 .

Вечором того ж дня до них прийшли ОСОБА_10 та обвинувачений ОСОБА_8 , які затіяли сварку та бійку з її чоловіком, під час якої ОСОБА_10 почав бити її чоловіка, а ОСОБА_8 приклав до грудей ОСОБА_9 ствол рушниці та вдарив його рушницею по голові.

Згідно медичного висновку № 49/19 від 02.04.2019 у ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження у виді: післяопераційного рубця в чоло-скроневій області зліва, в місці проекції якого пальпується дефект кісток черепа, ЗЧМТ, забій головного мозку 2 ступеня, перелому основи та склепіння черепа, епідуральної гематоми ліворуч, що підтверджено даними СКТ № 95 від 15.01.2019 (ознаки епідуральної гематоми у лівій гемісфері головного мозку з лінійним переломом кісток черепа у цій же проекції).

З приводу даної травми проведена хірургічна операція 15.01.2019: декомпресивна трепанація черепа, видалення епідуральної гематоми ліворуч.

Також встановлено тілесні ушкодження у виді «птоз верхньої повіки» та парезу відвідного нерва ліворуч.

Вказані тілесні ушкодження виникли внаслідок дій твердих тупих предметів по ударному механізму спричинення.

У зв?язку з недостатнім описом характеру переломів кісток черепа (за даними СКТ) вказати більш детально механізм спричинення тілесних ушкоджень та особливості тупого твердого предмету, який діяв, не надається можливим.

По давності виникнення тілесні ушкодження можуть вкладатися в дату події, що мала місце 14.01.2019 і відносяться до тяжких тілесних ушкоджень згідно п. 2.1.3 «Б», «Правил судово-медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень», як такі, що небезпечні для життя в момент спричинення.

Суд, слідчий, прокурор за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, має оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв?язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

На порушення вимог ст.94 КПК України органом досудового розслідування та судом допущена однобічність та неповнота дослідження обставин даної справи, які роблять неправосудним прийняте судове рішення.

Обставини, які мають істотне значення для кримінального провадження, належним чином не з?ясовані.

Під час досудового розслідування та судового розгляду не допитано ОСОБА_10 , на якого вказував потерпілий ОСОБА_9 та свідок ОСОБА_11 щодо з?ясування обставин події, яка відбулася 14.01.2019 на подвір?ї його будинку АДРЕСА_2 .

Ні матеріалами досудового рослідування, ні під час судового розгляду стороною обвинувачення не доведено той факт, що саме ОСОБА_8 наніс тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_9 предметом, схожим на зброю, оскільки дані відомості відображаються лише з показань цивільної дружини потерпілого ОСОБА_11 .

Також захисник ОСОБА_6 посилається на необхідність визнання доказу допустимим відповідно до ч.1 ст.86 КПК він має бути отриманий в порядку, встановленому цим Кодексом.

В матеріалах даного кримінального провадження, на думку ОСОБА_6 , відсутні будь-які дані, які б свідчили про те, що слідчим в передбаченому законом порядку було витребувано з медичного закладу чи отримано дозвіл слідчого судді про тимчасовий доступ до речей і документів, які були використані судовими експертами для проведення дослідження.

Таким чином, всупереч вимогам ст.ст. 93,101 КПК слідчим не було зібрано у встановленому законом порядку жодних медичних документів та відповідно не надано їх експертам для проведення експертизи.

Експерт не має права за власною ініціативою збирати матеріали для проведення експертизи ч.4 ст.69 КПК України.

Згідно протоколу про надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 24.05.2019 обвинуваченому надано доступ до матеріалів в одному томі, в яких знаходився висновок зазначеної судово-медичної експертизи, однак відсутня медична документація, на підставі якої проводилося експертне дослідження.

Медичні документи речовими доказами у даному кримінальному провадженні не визнавалися, стороні захисту на виконання вимог ст.290 КПК України не надавалися.

За таких обставин висновок судово-медичної експертизи від 02.04.2019 № 49/2019 щодо наявних у ОСОБА_9 тілесних ушкоджень є недопустимим доказом, оскільки ґрунтується на медичних документах, отриманих з порушенням встановленого ст.ст. 159,160,163,165 КПК порядку.

Згідно ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Разом з цим, судом першої інстанції відхилено аргументи сторони захисту про істотне порушення приписів КПК України під час проведення судово-медичної експертизи, отримання експертом медичної документації, яка лягає в основу висновку судово-медичної експертизи від 02.04.2019 № 49/2019 щодо наявних у ОСОБА_9 тілесних ушкоджень.

Органи досудового розслідування припустилися істотної неповноти дослідження обставин події, яку не було усунуто під час судового розгляду.

За таких обставин вирок щодо ОСОБА_8 підлягає скасуванню, оскільки у провадженні має бути проведено ряд слідчих дій (допит свідка ОСОБА_10 , експерта, який проводив судово-медичну експертизу, проведення слідчого експеременту за участі всіх учасників події), провадження у даній справі, на думку захисника, підлягає направленню на новий розгляд у суді першої інстанції.

Закарпатським апеляційним судом учасники у даній справі тричі повідомлялися про дату, час та місце апеляційного розгляду у даному складі суду: 28.04.2021, 17.11.2021, 16.06.2022 (а.с. 95,98,99).

Клопотання захисника ОСОБА_6 про відкладення розгляду даної справи 16.11.2021 задоволено, призначено її розгляд на 14.03.2022.

Після цього учасниками жодного разу не надсилалося апеляційному суду повідомлення про причини неявки на апеляційний розгляд даної справи 14.03.2022 та 03.08.2022, їх неявка не перешкоджає його проведенню без їх участі, зокрема, обвинуваченого ОСОБА_8 , його захисника ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_9 та його представника адвоката ОСОБА_12 .

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора ОСОБА_5 , який повністю заперечив проти наведеної вище апеляційної скарги сторони захисту, посилаючись, що місцевим загальним судом під час розгляду даної справи повністю дотримано усі вимоги закону, а вина у вчиненні злочину щодо потерпілого ОСОБА_9 саме обвинуваченим ОСОБА_8 доведена повністю належними та законними доказами у даній справі, провівши судові дебати з прокурором ОСОБА_5 , перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи сторін, апеляційний суд визнає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 задоволенню не підлягає з таких підстав.

Під час судового розгляду даної справи щодо ОСОБА_8 Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області дотримано вимоги кримінального процесуального закону стосовно процедури встановлення обставин справи, дослідження наявних у даній справі доказів, які є належними, достатніми та допустимими, з наданням їм відповідної оцінки, а також правильної кваліфікації дій винного саме за ч.1 ст.121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Усі наявні у даній справі докази, відображені в оскаржуваному у ній вироку від 13.02.2020 (а.с. 74-76), є законними, допустимими й достатніми для доведення вини ОСОБА_8 у вчиненні ним зазначеного вище злочину проти здоров?я особиза вказаних вище обставин 14.01.2019, біля 21 год. 30 хв., на подвір?ї дворогосподарства АДРЕСА_2 .

Ці протиправні дії обвинуваченого ОСОБА_8 14.01.2019, біля 21 год. 30 хв., за вказаною адресою доведені зазначеними в оскаржуваному вироку від 13.02.2020 доказами.

Навіть у разі участі у конфлікті з потерпілим ОСОБА_9 іншої особи, на яку в апеляційній скарзі посилається захисник ОСОБА_6 , правильно встановлені місцевим судом, як визнав апеляційний суд, відповідні обставини не свідчать про законну поведінку ОСОБА_8 14.01.2019, біля 21 год. 30 хв., за вказаною вище адресою.

Надані в суді показання потерпілого ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_11 не свідчать про те, що ОСОБА_8 у вказаному місці, даті та час виключно розбороняв потерпілого ОСОБА_9 під час нападу на нього іншої особи, не спричинивши умисно потерпілому жодних тілесних ушкоджень.

Місцевий загальний суд обґрунтовано спростував надані в суді у показаннях обвинуваченого ОСОБА_8 доводи про те, що він не вчиняв кримінального правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КК України, за наведених вище обставин, які не можуть бути взяті й апеляційним судом до уваги, такі спростовуються матеріалами даного кримінального провадження, дослідженими судом доказами, наведеними в мотивувальній частині оскаржуваного у даній справі вироку від 13.02.2020 (а.с. 74-76).

Доводи захисника ОСОБА_6 про те, що місцевим загальним судом допущено істотне порушення коримінального процесуального закону у виді не вжиття процесуальних заходів з допиту в якості свідка ОСОБА_10 , на якого вказував потерпілий ОСОБА_9 та свідок ОСОБА_11 щодо з?ясування обставин події, яка відбулася 14.01.2019 на подвір?ї його будинку АДРЕСА_2 , апеляційний суд відхиляє, оскільки усі наведені у даній справі докази є достатніми для правильного вирішення даної справи, а участь у конфлікті з потерпілим також іншої особи не свідчить про те, що розгляд даної справи без неї буде неповним, а дослідження доказів недостатнім.

Стороною обвинувачення доведено обставину нанесення саме ОСОБА_8 вказаних вище тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 предметом, схожим на зброю.

Ці обставини стверджуються показаннями єдиного свідка у даній справі ОСОБА_11 , яка єдина, хто був присутній та бачив наведені вище обставини вчинення ОСОБА_8 злочину щодо потерпілого ОСОБА_9 .

Апеляційний суд з цих підстав не приймає до уваги доводи захисника ОСОБА_6 про незаконність показань даного свідка через те, що ОСОБА_11 є цивільною дружиною потерпілого (зокрема, щодо упередженості цього свідка).

Висновок судово-медичної експертизи від 02.04.2019 № 49/19 щодо потерпілого ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повністю відповідає вимогам закону, зокрема ст.ст. 69,70,101,102,242,243 КПК України, Закону України «Про судову експертизу», оскільки судово-медичним експертом завідувачем Мукачівського районного відділення СМЕ ОСОБА_14 виконано усі необхідні для зроблення висновку СМЕ процесуальні дії та не допущено жодного порушення закону (а.с. 53-56).

Наведені з цього приводу зазначені вище протилежні доводи захисника ОСОБА_6 не приймаються до уваги з цих підстав.

Призначаючи ОСОБА_8 за ч.1 ст.121 КК України передбачене даним кримінальним законом покарання у виді позбавлення волі у мінімальних межах, Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області враховано вимоги кримінального та кримінального процесуального закону в повному обсязі, ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 злочину, особу обвинуваченого, його посередню характеристику (а.с.69), думку потерпілого ОСОБА_9 з цього приводу, висновок досудової доповіді Мукачівського міськрайонного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області про середній рівень ймовірності повторного вчинення кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства (а.с. 31-33).

Суд правильно визнав відсутність жодних підстав для застосування у даному випадку при призначенні ОСОБА_8 покарання положення статей 75,76 КК України, оскільки виправлення цього обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів можливе лише з призначенням реального покарання у виді позбавлення волі строком на п?ять років.

Допущених органом досудового розслідування або судом першої інстанції істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які могли б вплинути на правильність, і обґрунтованість прийнятого у даній справі судового рішення, які є безумовною підставою для його скасування з направленням кримінального провадження на новий судовий розгляд до того ж місцевого загального суду апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404,407,418,419 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.02.2020 щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: