Справа № 754/7444/23
У Х В А Л А

Іменем України

06 червня 2023 року слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві клопотання слідчого СВ Деснянського УП ГУНП в м.Києві ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001743 від 02.06.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ :

05 червня 2023 року до Деснянського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого СВ Деснянського УП ГУНП в м.Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , про арешт майна по матеріалах досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001743 від 02.06.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що 02 червня 2023 року приблизно о 13 год. 20 хв., дві особи жіночої статі, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, під приводом соціальних працівників, увійшовши до приміщення квартири АДРЕСА_1 , таємно викрали грошові кошти у сумі 4 100 доларів США та 7 000 гривень, що належать ОСОБА_5 , завдавши останньому майнової шкоди на вказану суму.

Під час огляду приміщення квартири

АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_5 , за його письмової згоди, виявлено та вилучено:

- 4 (чотири) сліди папілярних узорів: 2 (два) з поверхні зовнішньої сторони дверей у кімнаті №2, 1 (один) з поверхні внутрішньої сторони дверей у кімнаті №2; 1 (один) один з поверхні зовнішньої сторони дверей у ванну кімнату;

- 3(три) змиви: 1 (один) змив з внутрішньої ручки дверей у кімнаті №2; 1 (один) змив з поліетиленового пакету, а саме з ручок пакета, в якому зберігалися грошові кошти, у кімнаті №2; 1 (один) змив з поверхні зовнішньої ручки дверей у ванну кімнату;

- 54 (п`ятдесят чотири) сувенірні купюри номіналом 100 доларів США.

Постановою слідчого, 54 (п`ятдесят чотири) сувенірні купюри номіналом 100 доларів США, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

В обґрунтування клопотання про необхідність накладення арешту на вилучене в ході огляду майно, слідчий зазначає, що вказане майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України, є речовими доказами у кримінальному провадженні. В ході досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вилучене майно з метою збереження речових доказів.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином, подав слідчому судді заяву про розгляд клопотання за його відсутності, вимоги клопотання підтримав та просив його задовольнити за наведених в ньому підстав.

Власник майна в судове засідання не з`явився.

Слідчим суддею визнано за можливе проводити розгляд клопотання за відсутності вказаних осіб.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Слідчий суддя дослідивши клопотання та додатки до нього, приходить до наступного висновку.

Як вбачається з клопотання та додатків до нього, СВ Деснянського УП ГУНП у м.Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0001743 від 02.06.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

02 червня 2023 року слідчим СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 під час огляду риміщення квартири АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено 54 (п`ятдесят чотири) сувенірні купюри номіналом 100 доларів США.

Постановою слідчого СВ Деснянського УП ГУНП в м.Києві ОСОБА_3 від 02 червня 2023 року вилучене в ході огляду квартири АДРЕСА_1 майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як вбачається з матеріалів клопотання, слідчий звертаючись до суду із клопотанням про арешт майна, зазначив, що метою накладення арешту на майно є забезпечення збереження речових доказів, оскільки є підстави вважати, що вони зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення.

Клопотання слідчого відповідає вимогам ч. 2 ст. 171 КПК України, подане ним в строк, передбачений ч. 5 ст. 171 КПК України.

Згідно положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на положення ч.ч.1, 3 ст.170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст.98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, і у кого і де воно знаходиться, незалежно від того, чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить об`єктивному встановленню обставин кримінального провадження.

Слідчий в клопотанні довів підстави вважати, що накладення арешту на вилучене в ході огляду квартири майно є необхідним заходом забезпечення кримінального провадження з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні, оскільки вказане майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, може бути використане як доказ у кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене, вимоги, передбачені ч. 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, оскільки вказане в клопотанні майно відповідає критеріям передбаченим ст. 98 КК України, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, може бути використане як доказ у кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене, а також виправдані інтереси держави, пов`язані з порушенням загальносуспільних інтересів, з урахуванням принципу розумності та співрозмірності, слідчий суддя приходить до переконання, що незастосування даного заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до зникнення, втрати або пошкодження майна, що визнано речовим доказом, чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 369-372 КПК України,

УХВАЛИВ :

Клопотання слідчого СВ Деснянського УП ГУНП в м.Києві ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001743 від 02.06.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, - задовольнити.

Накласти арешт, з метою збереження речових доказів, на вилучені в ході огляду приміщення квартири АДРЕСА_1 , 54 (п`ятдесят чотири) сувенірні купюри номіналом по 100 доларів США.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка не викликалась в суд протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя -