Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

3 серпня 2023 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду ОСОБА_1 , перевіривши апеляційну скаргу прокурора на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 27 червня 2023 року,

у с т а н о в и в :

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 27.06.2023 скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 задоволено та скасовано постанову начальника відділення слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві від 02.03.2022 про зупинення досудового розслідування та оголошення підозрюваного ОСОБА_3 у розшук в кримінальному провадженні № 0002309.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, захисник ОСОБА_2 в порядку, передбаченому ст.303 КПК України, подав скаргу на вказане рішення слідчого про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні, в якому ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України. Свої вимоги про необхідність скасування постанови обґрунтовував тим, що слідчим не здійснювались всі дії для розшуку підозрюваного, письмові виклики на адресу за місцем проживання ОСОБА_3 чи особисто від працівників поліції останньому не надходили, що свідчить про те, що ОСОБА_3 від досудового розслідування не ухилявся, а тому підстав для його зупинення не було.

Слідчий суддя дійшов висновку, що постанова про зупинення досудового розслідування та оголошення у розшук є необґрунтованою, передчасною та винесеною з формальних підстав і скасував її.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, прокурор у кримінальному провадженні - прокурор Печерської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні скарги захисника ОСОБА_2 .

Обґрунтовуючи право на подання апеляційної скарги, прокурор посилається на забезпечення права на апеляційний перегляд справи як основну засаду судочинства, визначену п.8 ч.2 ст.129 Конституції України, позиції Конституційного Суду України в рішеннях № 3-рп/2010 від 27.01.2010, № 3-рп/2003 від 30.01.2003, № 10-р/2018 від 23.11.2018, № 3-рп/2015 від 08.04.2015, правову позицію щодо застосування в даному випадку загальних засад кримінального провадження, визначених ч.1 ст.7 КПК України, щодо права на апеляційне оскарження у постановах Верховного Суду України від 12.10.2017 у справі № 5-142кс(15)17, Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 243/6674/17-к. Також вказує, що відсутність у КПК України норми щодо можливості оскарження ухвали слідчого судді, яка не визначена в переліку ухвал, передбачених ч.ч.1, 2 ст.309 КПК України, не може бути підставою для відмови у відкритті провадження за апеляційною скаргою на таку ухвалу, оскільки така відмова порушує конституційне право на судовий захист, яке згідно з ст.64 Конституції України не може бути обмежене.

Вивчивши апеляційну скаргу та матеріали судового провадження, вважаю, що підстави для відкриття апеляційного провадження відсутні.

Згідно з ч.3 ст.392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

Статтею 309 КПК України встановлено вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування.

Згідно з ч.3 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 91 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Крім того, положення частини третьої статті 307 щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з рішенням Конституційного Суду № 4-р(II)/2020 від 17.06.2020.

Оскарження в апеляційному порядку ухвали слідчого судді за наслідками розгляду скарги на рішення слідчого про зупинення досудового розслідування та оголошення у розшук кримінальним процесуальним законом не передбачено, про що і зазначено в її резолютивній частині.

Посилання прокурора на п.8 ч.1 ст.129 Конституції України, згідно з яким до основних засад судочинства віднесено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення, є слушними. Забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого є і однією із загальних засад кримінального провадження, що знайшла своє втілення у ст.24 КПК України, і кожному гарантується право на таке оскарження, однак у порядку та у спосіб, передбачені законом.

При цьому рішення Верховного Суду, про які йдеться в апеляційній скарзі, містять висновки про застосування норм права, ухвалені у справах, правовідносини в яких не є подібними правовідносинам у даному провадженні, і стосуються оскарження ухвал слідчих суддів, які не передбачені кримінальними процесуальними нормами. У цій же справі слідчий суддя діяв у межах свої повноважень згідно з ч.3 ст.26 КПК України, відповідно до визначеної ст.ст.303, 306 КПК України процедури і постановив ухвалу, яка передбачена ст.307 КПК України.

Рішення Конституційного Суду України № 3-рп/2010 від 27.01.2010 стосується положень Цивільного процесуального кодексу України, № 3-рп/2003 від 30.01.2003 - Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року, № 10-р/2018 від 23.11.2018 - Кодексу України про адміністративні правопорушення, № 3-рп/2015 від 08.04.2015 - Кодексу адміністративного судочинства України, висновки з яких прокурором вирвано з основного контексту.

А з приводу положень ст.64 Конституції України, згідно з якою конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України, належить зауважити, що, подаючи апеляційну скаргу, прокурор діє від імені держави і не є особою, права або свободи якої порушено.

Разом з тим, враховуючи передбачене ч.3 ст.309 КПК України право прокурора на подання заперечень проти вказаної ухвали слідчого судді під час підготовчого провадження в суді, саме у такий спосіб законодавець і забезпечив право на доступ до правосуддя з оскарження подібних судових рішень.

Відповідно до вимог ч.4 ст.399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

А тому у відкритті провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді належить відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.399 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 27 червня 2023 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу суду апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя Київського

апеляційного суду ОСОБА_1