справа № 619/222/23
провадження № 1-кс/619/306/23
УХВАЛА

іменем України

19 квітня 2023 року м. Дергачі

Слідчий суддя Дергачівського районного суду Харківської областіОСОБА_1
за участю:секретаря судового засідання підозрюваного захисників ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на повідомлення слідчого про підозру в кримінальному провадженні № 0000025 від 04.01.2023 за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

установив:

17 квітня 2023 року через систему «Електронний суд» захисник підозрюваного ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою, в якій просить скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, у кримінальному провадженні № 0000025 від 04.01.2023, як необґрунтовану та незаконну, а також у зв`язку з відсутністю в діянні підозрюваного складу кримінального правопорушення.

Скаргу обґрунтована тим, що СВ ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області під процесуальним керівництвом прокурора Дергачівської окружної прокуратури Харківської області здійснюється досудове розслідування по зазначеному кримінальному провадженню, в межах якого його підзахисному ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КПК України. Сторона захисту не погоджується із твердженнями викладеними у повідомленні про підозру, та вважає її необґрунтованою та незаконною. Вказує, що твердження, які викладені в повідомлені про підозру від 26.01.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України не можуть свідчити про об`єктивність досудового слідства та законність повідомлення про підозру, адже не містять жодної конкретики, як того вимагає п. 6 ч. 1 ст. 277 КПК України, а також фактичні обставини події не відповідають тим, що викладені у повідомленні про підозру, а саме факту таємного викрадення чужого майна, як об`єктивної сторони злочинного діяння. Зазначає, що повідомлення про підозру було висунуто ОСОБА_3 лише на підставі проведеного допиту потерпілої та свідка, покази якого сторона захисту ставить під сумнів. Вказує, що жодної уваги та оцінки, в порушення вимог ст. 94 КПК України, обставинам наведеним вище та доказам, що містяться у матеріалах, прокурором надано не було. Сторона обвинувачення, в порушення вимог статей 2, 7, 42, 94 КПК України ігнорує очевидні факти непричетності ОСОБА_3 до інкримінованого йому діяння, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та відсутності в його діях складу кримінального правопорушення. Отже вважає, що дії ОСОБА_6 кваліфіковані органом досудового розслідування вочевидь хибно, а повідомлена йому підозра за таких обставин мала б бути скасована прокурором. Відтак у зв`язку із відсутністю у матеріалах кримінального провадження прямих, достатніх та належних доказів, які б окремо або у своїй сукупності підтверджували факт скоєння ОСОБА_3 кримінального правопорушення, відсутністю доказів, які доводять причетність до інкримінованого правопорушення, а також наявністю у сторони захисту численних зауважень до порядку проведення слідства, вважає, що подія кримінального правопорушення не доведена.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_3 , його захисники ОСОБА_4 та ОСОБА_5 скаргу підтримали та просили її задовольнити, з наведених у ній підстав.

Прокурор ОСОБА_7 у судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просив скаргу розглядати без участі прокурора у зв`язку з участю у розгляді кримінальних проваджень у іншому суді. Проти задоволення скарги заперечує. Вважає повідомлення про підозру ОСОБА_3 законним та обґрунтованим.

Слідчий СВ ВП № 3 подав до суду заяву, в якій просив відмовити у задоволенні скарги та справу розглядати в його відсутність.

Відповідно до ч. 3 ст. 303 КПК України відсутність слідчого та прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Слідчий суддя, заслухавши доводи підозрюваного та його захисників, дослідивши матеріали справи та документи, додані до скарги, оцінивши докази, якими заявник обґрунтовує доводи скарги, дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги з таких підстав.

Згідно з п. 18 частини першої статті 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржене повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні СВ ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області перебуває кримінальне провадження № 0000025 від 04.01.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України.

26.01.2023 у кримінальному провадженні № 0000025 від 04.01.2023 ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого за ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаного з проникненням до сховища, вчиненому в умовах воєнного стану.

Із скаргою на повідомлення про підозру захисник підозрюваного ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді 17.04.2023. На момент звернення до суду із скаргою та на момент її розгляду кримінальне провадження не закрито, обвинувальний акт до суду не передано. Тобто, скаргу подано після спливу двох місяців, що відповідає п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Підозра це процесуальне рішення прокурора, слідчого (за погодженням із прокурором), яке ґрунтується на зібраних доказах під час досудового розслідування та в якому формується припущення про причетність конкретної особи до вчинення кримінального правопорушення з повідомленням про це такій особі та із роз`ясненням її прав та обов`язків.

Окрім того, під повідомленням про підозру також можна розуміти кримінальне процесуальне рішення слідчого, прокурора, яке приймається в обов`язковому порядку у випадках затримання особи за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення або наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення в письмовій формі й тягне за собою набуття особою, щодо якої воно прийняте, процесуального статусу підозрюваного.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276 - 279 цього Кодексу, повідомлено про підозру.

Законодавцем передбачено вимоги до змісту та порядок вручення повідомлення про підозру. Як зазначено в п. 3 ч.1 ст. 276 КПК України, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках, зокрема, наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому, складається письмове повідомлення про підозру прокурором або слідчим за погодженням з прокурором та повинно відповідати зазначеним в ст. 277 КПК України вимогам.

Повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Вручається письмове повідомлення про підозру, відповідно до ст. 278 КПК України, в день його складення слідчим або прокурором, а у випадках неможливості такого вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Отже підставою оскарження вказаного процесуального рішення є порушення вище вказаних процесуальних норм.

У тому разі, якщо підставою скасування повідомлення про підозру є порушення вказаних процесуальних норм, можна зробити висновок про недійсність повідомлення про підозру з моменту його (повідомлення) здійснення.

Перевірка повідомлення про підозру з точки зору обґрунтованості підозри з врахуванням положень ст. 17 КПК України не входить до предмету судового розгляду, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України на стадії досудового розслідування, а може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості, а без такої оцінки висновок щодо обґрунтованості повідомленої особі підозри неможливий.

Згідно зі ст. 89 КПК України визнання доказів недопустимими належить виключно до компетенції суду під час судового розгляду.

На стадії досудового розслідування слідчий суддя може, враховуючи правову позицію ЄСПЛ щодо визначення поняття «обґрунтована підозра» як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п.175 Рішення в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04, рішення від 21 квітня 2011 року, остаточне 21 липня 2011 року)), оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки як допустимих.

При цьому повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою повідомлення особі про підозру.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Обґрунтованою є підозра за наявності таких принципових обставин: 1) врученого письмового повідомлення про підозру з обов`язковим посиланням на докази вчинення особою кримінального правопорушення; 2) наявності в матеріалах кримінального провадження доказів, що підтверджують учинення особою кримінального правопорушення; 3) доведення перед судом вагомості й достатності наявних доказів про вчинення особою кримінального правопорушення; 4) оцінювання судом доказів вчинення особою кримінального правопорушення.

Вимога достатності доказів до моменту притягнення особи до кримінальної відповідальності означає, що в розпорядженні слідчого повинна бути така сукупність доказів, яка, будучи неповною, приводить тим не менше до обґрунтованого висновку про винуватість особи, котра притягується, і виключає в цей момент розслідування протилежного висновку.

У даному випадку, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, з якими сторона захисту пов`язує вимоги поданої скарги, в межах передбаченої компетенції, слідчий суддя дійшов висновку, що підозра ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, станом на 26 січня 2023 року, є обґрунтованою та відповідає зазначеним вище вимогам з таких підстав.

З відомостей, що є наявними в матеріалах кримінального провадження вбачається, що повідомлення про підозру від 26 січня 2023 року складене і здійснене слідчим СВ ВП № 3 РУП № 3 ГУНП в Харківській області майором поліції ОСОБА_8 , за погодженням із прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_7 , що в цілому відповідає вимогам, зазначеним в статтях 277 - 278 КПК України.

При цьому, повідомлення про підозру ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000025 від 04.01.2023 здійснено у спосіб, визначений ч.1 ст. 278 КПК України. Тобто за своїм змістом повідомлення про підозру відповідає вимогам ст. 277 КПК України, при врученні повідомлення слідчим були дотримані вимоги ст. 278 КПК України, оскільки слідчим підозру вручено в день її складання.

Виходячи з повідомлення про підозру від 26 січня 2023 року, в ньому вказані зміст підозри, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення та правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_3 , із зазначенням статті (частини статті) Закону України про кримінальну відповідальність.

Обґрунтованість підозри підтверджується відомостями, які містяться у: протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 04.01.2023; протоколах допиту потерпілої ОСОБА_9 ; протоколі огляду місця події від 04.01.2023; протоколах допиту свідка ОСОБА_10 ; висновку експерта судової товарознавчої експертизи № 299 та іншими документами, в тому числі складеними за результатами слідчих дій.

Тобто, на момент повідомлення про підозру, у органу досудового розслідування були всі наявні підстави вважати, що ОСОБА_3 , за епізодом, який відбувся в період з 16.09.2022 до 20.09.2022, був причетний до вчинення дій, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України.

Отже, слідчий суддя дійшов висновку, що за своїм змістом повідомлена 26.01.2023 ОСОБА_3 підозра відповідає вимогам ст. 277 КПК України, при врученні повідомлення дотримані вимоги ст. 278 КПК України, повідомлення про підозру здійснено за наявності достатніх доказів, які давали можливість дійти переконливого висновку, що ОСОБА_3 був причетний до вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

При цьому, самі по собі обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПП: так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994. Суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Частиною першою статті 279 КПК України визначено, що у випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу.

Таким чином, на процедуру зміни раніше повідомленої підозри поширюються положення, які регулюють складення та здійснення повідомлення про підозру особі вперше і процесуальні дії та рішення, які здійснюються у зв`язку з повідомленням про підозру, у тому числі зміна підозри можуть бути оскаржені до слідчого судді.

Отже, на цей час правових підстав зазначати про невідповідність змісту підозри вимогам ст. 277 КПК України немає. Сутність повідомлення про підозру дає підстави стверджувати те, що ця підозра є обґрунтованою, а саме письмове повідомлення є законним, вмотивованим та відповідає зазначеним вимогам. У свою чергу, зміна змісту підозри під час досудового розслідування, конкретизація обставин кримінального правопорушення з урахуванням оцінки здобутих під час розслідування доказів, питання правової кваліфікації дій підозрюваного, тощо, є прерогативою слідчого, прокурора, які, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійними у своїй процесуальній діяльності.

Враховуючи викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що доводи захисників підозрюваного, зазначені у скарзі та поясненнях, наданих під час її розгляду про те, що повідомлення про підозру є незаконним та необґрунтованим, не доведені. Так само не наведено обґрунтованих даних, які б спростовували висновок сторони обвинувачення щодо причетності підозрюваного до вчинення злочину, в межах якого здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000025 від 04.01.2023.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги про скасування повідомлення про підозру.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 277-278, 303, 305-307, 309, 371-372 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

У задоволенні скарги захисника підозрюваного ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на повідомлення слідчого про підозру в кримінальному провадженні № 0000025 від 04.01.2023 за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1