справа № 361/2748/22
провадження № 1-кп/361/609/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.2023 м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000401 від 15.02.2023, який надійшов з Броварської окружної прокуратури по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Петрівка Компаніївського району Кіровоградської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 , згідно обвинувального акту проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , маючого на утриманні двох малолітніх дітей 2009 та 2011 року народження, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області знаходиться кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою строком на два місяці з посиланням на те, що ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зникли і не зменшилися, а тому, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від суду, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та тяжкість покарання (від 7 до 10 років); 2) незаконно впливати на свідків, які надавали частково викривальні покази щодо нього, оскільки обвинувачений зможе впливати на них з метою зміни своїх показів; 3) ймовірність вчинення нових кримінальних правопорушень, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 не має постійного джерела заробітку, офіційно не працевлаштований, зловживає алкогольними напоями, не володіє достатнім рівнем самоконтролю та самоорганізації, просить клопотання задовольнити.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 позицію якої підтримав обвинувачений ОСОБА_4 , в задоволенні клопотання прокурора просить відмовити, так як не доведено існування заявлених прокурором ризиків, обвинувачений тривалий час знаходиться під вартою, просять суд застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою проживання його матері та неповнолітніх дітей : АДРЕСА_3 .

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримала клопотання прокурора та вважає за необхідне продовжити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши позицію учасників кримінального провадження щодо заявленого прокурором клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд прийшов до наступних висновків.

Ухвалою суду від 18.05.2023 продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 на 60 днів по 16.07.2023 включно.

Згідно ч. 1, 3 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини "Тейс проти Румунії", автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, впливати на потерпілого, свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

При продовженні запобіжного заходу, суд враховує наявні матеріали кримінального провадження, оцінюючи в сукупності всі обставини, зокрема і тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим.

Суд виходить із принципу презумпції невинуватості і не вирішує наперед процесуальну перспективу пред`явленого обвинувачення, а лише аналізує обґрунтованість та тяжкість його пред`явлення, суспільну небезпеку злочинних дій, в яких обвинувачується ОСОБА_4 , а саме у нанесенні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 раніше не судимий, не одружений, має двох неповнолітніх дітей, які проживають з його матір`ю, офіційно не працевлаштованого, при цьому тяжкість покарання, яке передбачене законом у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, свідчить про ймовірність того, що обвинувачений може безперешкодно залишити своє місце проживання, ускладнивши тим самим здійснення правосуддя, що вказує на наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме: переховування від суду.

Одночасно, судом встановлено, що потерпіла вже судом допитана, однак на даний час в судовому засіданні не допитані всі свідки події кримінального правопорушення, отже підозрюваний може вплинути на останніх з метою зміни їх показів на свою користь.

З урахуванням викладеного, встановлена наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме чинити вплив на свідків.

Беручи до уваги викладені в обвинувальному акті обставини скоєння кримінального правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_4 , а саме те, що останній в ході словесного конфлікту на ґрунті виниклих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, спричинив своїй цивільній дружині ОСОБА_7 тяжке тілесне ушкодження, від якого остання померла, таким чином останній вчинив особливо небезпечні протиправні дії, зазначене породжує обґрунтовані ризики, що обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи не під вартою, здатний повторити такі ж кримінальні дії, що вказує на наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Дані обставини з урахуванням тяжкості покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим свідчать про те, що ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися та не втратили своєї актуальності, що виключають об`єктивну можливість щодо застосування до обвинуваченого іншого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, так як жоден інший запобіжний захід на даному етапі розгляду справи не забезпечить попередження вказаним ризикам.

Суд при цьому враховує, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченому, при цьому об`єктивних даних, які б свідчили про неможливість перебування обвинуваченого під вартою, суду надано не було.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає необхідним продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Згідно п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. 177 та ст. 178 КПК України, не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст. 177-178, 183, 331, 371, 372, 376 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу - задовольнити.

Продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів по 08.09.2023 включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Оскарження ухвали не перешкоджає її виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1