ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2353/23 Справа № 205/3378/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 (приймає участь в

режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 травня 2023 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

якою відмовлено у задоволені клопотання засудженого про умовно дострокове звільнення від відбування покарання,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 просить ухвалу суду скасувати як незаконну, та постановити нову ухвалу, якою застосувати до нього ст.81 КК України.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що він добре характеризується, не конфліктний, має зразкову поведінку, підтримує соціальні зв`язки, працевлаштований і виконує нормові зобов`язання, бере участь в інших заходах та благоустрої колонії, має 6 заохочень.

Зазначає, що він перебуває на стаціонарному лікуванні з приводу захворювання, та саме з цієї підстави йому було відмовлено у застосуванні ст. 82, 81 КК України.

Стверджує, що за відсутності захисника судовий розгляд провадження не був об`єктивним.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 травня 2023 року відмовлено у задоволені клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ухвали суду, яка оскаржується, засуджений ОСОБА_8 своєю поведінкою не довів свого виправлення, оскільки засуджений під час відбування покарання допускав порушення режиму відбування покарання, що призвело до накладення дисциплінарних стягнень, крім того, раніше звільнявся від відбування покарання з іспитовим строком, проте знову вчиняв умисні злочини, що свідчить про те, що засуджений ОСОБА_8 у повній мірі не став на шлях виправлення.

Заслухавши доповідь судді, засудженого, який просив задовольнити вимоги апеляційної скарги, думку прокурора, яка заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з таких підстав.

Стаття 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Згідно із ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений добросовісною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення.

Статтею 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.

Відповідно до Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання.

Головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

Розглядаючи клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 , суд повно і всебічно вивчив дані про особу засудженого та дійшов вмотивованого висновку про відмову у застосуванні щодо засудженого умовно-дострокового звільнення від відбуття призначеного покарання, пославшись на те, що засуджений не довів свого виправлення.

Застосування положень ст. 81 КК України щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є правом суду.

Так, згідно із характеристикою, засуджений ОСОБА_8 за час його перебування: - з 21.08.2020 року в ДУ Покровська виправна колонія №17 мав 1 стягнення та 3 заохочення; - з 05.11.2021 року в ДУ СВК №55, ДУ Покровська виправна колонія №17, ДУ Харківський слідчий ізолятор стягнень та заохочень не мав. Під час перебування в Спеціалізованій туберкульозній лікарні при ДУ Дніпровська виправна колонія № 89 з 01.04.2022 року характеризується посередньо, не працевлаштований у зв`язку із хворобою, до лікування ставиться задовільно, має 3 заохочення, стягнень не мав. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться сумлінно. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться добре. Бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу Правова просвіта. Проявляє ініціативу щодо підвищення наявного загальноосвітнього рівня. Бере участь у роботі самодіяльних організацій, соціально корисну активність проявляє. 30.11.2021 року рішенням комісії установи засудженому було відмовлено у застосуванні ст.82 КК України, та 17.08.2022 року - відмовлено у застосуванні ст.81 КК України.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано зроблено висновок про не доведення засудженим свого виправлення.

Так, за весь період відбування покарання, засуджений мав одне стягнення, яке хоч і є погашеним, однак характеризує його поведінку протягом всього періоду відбування покарання.

Крім того, наявність у ОСОБА_8 лише шести заохочень за весь період відбування покарання, початок якого рахується з 30.03.2020 року, не свідчить про те, що засуджений своєю поведінкою довів своє виправлення.

Посилання засудженого на те, що він добре характеризується, не конфліктний, має зразкову поведінку, підтримує соціальні зв`язки, бере участь в інших заходах та благоустрої колонії, має 6 заохочень, - не є підставами для скасування ухвали суду, оскільки виконання засудженим своїх прямих обов`язків має враховуватись у сукупності з усіма іншими обставинами.

Доводи засудженого про те, що він працевлаштований і виконує нормові зобов`язання є безпідставними, оскільки з характеристики вбачається, що засуджений ОСОБА_8 не працевлаштований у зв`язку із хворобою.

Твердження засудженого, що він перебуває на стаціонарному лікуванні з приводу захворювання є необгрунтованим, оскільки матеріали провадження не містять документів на підтвердження того, що ОСОБА_8 за станом здоров`я не може відбувати покарання.

Разом з цим, слід зазначити, що при наявності хвороби, що перешкоджає відбуванню покарання, до засудженого може бути застосовано звільнення від покарання за хворобою відповідно до положень ст.84 КК України.

Посилання засудженого на те, що за відсутності захисника судовий розгляд провадження не був об`єктивним є безпідставним, оскільки з матеріалів провадження вбачається, що засуджений ОСОБА_8 відбуває покарання за вчинення тяжких злочинів, а тому в цьому випадку участь захисника не є обов`язковою, окрім того, матеріали провадження не містять клопотання засудженого ОСОБА_8 про призначення йому захисника для розгляду в суді першої інстанції його заяви про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо необхідності відмови у задоволенні клопотання засудженого, оскільки відсутні достатні підстави стверджувати, що засуджений ОСОБА_8 протягом строку відбування покарання довів своє виправлення, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги засудженого не знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду, тому у задоволенні вимог його апеляційної скарги слід відмовити.

Рішення суду ухвалено згідно з нормами кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням в ухвалі належних і достатніх мотивів і підстав, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 травня 2023 року залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 травня 2023 року щодо засудженого ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _________ __________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4