У Х В А Л А

Справа № 185/10015/23

Провадження № 1-кс/185/1630/23

04 серпня 2023 року м. Павлоград

Слідчий суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_6 , представника служби у справах дітей - ОСОБА_7 , соціального педагога ОСОБА_8 , розглянувши клопотання слідчого СВ Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001360 від 03.07.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Павлограда Дніпропетровської області, громадянину України, українцю, який має неповну середню освіту, не працює, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому, -

В С Т А Н О В И В :

Слідчим відділом Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001360 від 03.07.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, в якому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 03 серпня 2023 року повідомлено про підозру у вчиненні у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, а саме: напад з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства, вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло, вчинений в умовах воєнного стану, поєднаний зі спричиненням тілесних ушкоджень.

Підозра ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, обґрунтована та підтверджується доказами зібраними під час досудового розслідування кримінального провадження.

На думку сторони обвинувачення, відносно підозрюваного має бути застосований запобіжний захід саме у вигляді тримання під вартою, оскільки в сукупності всі зібрані фактичні дані про обставини злочину у кримінальному провадженні, та наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, свідчать про наявність ризиків, які передбачені п.п.1,3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме - переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілих, свідка у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, або продовжити вчинення кримінального правопорушення.

03 серпня 2023 року ОСОБА_6 було затримано в порядку ст. 208 КПК України. Час фактичного затримання, вказаний у протоколі затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину 03 серпня 2023 року о 03:00 год.

03 серпня 2023 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру за ч. 4 ст.187 КК України.

03 серпня 2023 року о 18:15 годині ОСОБА_6 вручено копію клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При розгляді клопотання прокурор та слідчий з приводу підстав зазначених в ст. 177 ч. 1 КПК України підтвердив вищенаведене та наполягав на задоволенні клопотання.

Неповнолітній підозрюваний ОСОБА_6 не оспорюючи обґрунтованості підозри, та своєї провини у вчинені зазначеного кримінального правопорушення, просив застосувати відносно нього більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Його захисник адвокат ОСОБА_5 висловив позицію, узгоджену зі своїм підзахисним, просив клопотання задовольнити частково з огляду на неповнолітній вік потерпілого та обставини його життя

Вивчивши клопотання та матеріали додані до клопотання, з`ясувавши думку осіб, що приймали участь у розгляді клопотання зокрема, міркування прокурора щодо доведеності наданими слідчому судді доказами обставин, передбачених ч.1 ст. 194 КПК України, думку підозрюваного, проаналізувавши та зіставивши результати розгляду клопотання між собою, та в сукупності з наданим до клопотання обґрунтуванням доходжу такого висновку.

Статтею 176 КПК України передбачений перелік запобіжних заходів, одним з яких є й такий запобіжний захід, як тримання під вартою.

Прокурором доведено, що відносно підозрюваного ОСОБА_6 провадиться досудове розслідування, і йому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбачених ч. 4 ст. 187 КК України.

Також, висунута ОСОБА_6 підозра обґрунтована доказами, зібраними в порядку передбаченому КПК України.

Враховуючи те, що обґрунтованість підозри підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю вагомих доказів, детальний перелік яких міститься у клопотанні та досліджений під час судового розгляду, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, у слідчого судді наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 щодо кримінального правопорушення, що йому інкримінується.

Також слідчий суддя приймає до уваги правову позицію, викладену в рішенні ЄСПЛ у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.90 р., відповідно до якого «обгрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Перевіряючи доводи клопотання щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний: перевірити наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення; оцінити наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК; оцінити в сукупності обставини, зазначені законодавцем в ч.1 ст. 178 КПК; виконати всі дії при розгляді клопотання, передбачені ст.193 КПК; встановити доведеність неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів (п.3 ч.1 ст.194 КПК).

З метою забезпечення права особи на свободу та особисту недоторканність, що гарантується ст. 5 ЄКПЛ, доцільно застосовувати (враховувати) правову позицію ЄСПЛ, яка викладена в рішенні ЄСПЛ «Навальний проти Росії (№ 2)» (Navalnuyy v. Russia №2) , № 43734/14, від 09 квітня 2019 року при оцінці пропорційності інкримінованого особі кримінального правопорушення відносно запобіжного заходу про застосування якого просить сторона обвинувачення.

Важливим моментом в контексті оцінки доводів щодо застосування запобіжного заходу є й питання оцінки співвідношення між собою тяжкості інкримінованого особі кримінального правопорушення з оцінкою міцності соціальних зв`язків підозрюваного, про що зазначено в рішенні ЄСПЛ у справі «W. проти Швеи?царіі?» (від 26 січня 1993 року, серія А, № 254-А, пункт 33) - ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового вироку; це слід робити з урахуванням низки інших відповідних фактів, які можуть або підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такии? и?ого незначнии? ступінь, якии? не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, и?ого моральні переконання, маи?новии? стан і зв`язки з державою, в якіи? він зазнає судового переслідування, а також контакти підозрюваного.

На виконання вимог ст.ст.177-178 КПК України, враховуючи ймовірну тяжкість покарання у вигляді позбавлення волі підозрюваного ОСОБА_6 у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, враховуючи, що останній вчинив умисний злочин, який відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років, вказана обставина дає підстави вважати, що перебуваючи під загрозою кримінальної відповідальності та розуміючи реальність та невідворотність її настання, підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового слідства та суду. Викладене підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, переховуватися від органу досудового розслідування або суду.

Підозрюваному ОСОБА_6 відомі дані потерпілих, свідків та підозрюваного в цьому ж кримінальному провадженні та місце їх проживання, в зв`язку з чим останній може незаконно впливати на них, спотворюючи їх показання, що підтверджує наявність ризику, визначеного п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Окрім цього дані щодо особи підозрюваного ОСОБА_6 , його поведінки як під час вчинення кримінального правопорушення так і після цього, враховуючи встановленні під час розслідування відомості, які характеризують підозрюваного, існує достатньо підстав вважати, що він може вчинити інше кримінальне правопорушення, що підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення.

Неможливість застосування до підозрюваного інших більш м`яких запобіжних заходів, пов`язана з тим, що він підозрюється у вчиненні умисного корисливого злочину, який останній вчинив за попередньою змовою, в умовах правового режиму воєнного стану та який відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, а тому слідчий суддя вважає, що м`якість застосування такого запобіжного заходу створить в очах суспільства уяву безкарність та свавілля.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Окрім цього, слідчим суддею враховуються також положення ч.2 ст.492 КПК України, відповідно до якої, затримання та тримання під вартою можуть застосовуватися до неповнолітнього лише у разі, якщо він підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у статті 177 цього Кодексу.

Тяжкість злочину, який інкримінується підозрюваному ОСОБА_6 , його вік - а саме 16 років, що вказує на те, що підозрюваний досяг віку кримінальної відповідальності, розвинений за віком, соціально зрілий, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, неможливість передання його під нагляд батькам, з огляду на обставини його життя, встановлені розглядом клопотання - вказують на існування цілком реальних ризиків, що застосування до підозрюваного іншого, окрім як тримання під вартою, запобіжного заходу є обставинами, які можуть зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства, та перешкоджатимуть ефективному, повному, всебічному та неупередженому розслідуванню за участю підозрюваного.

Відомостей про перебування ОСОБА_6 на обліку у лікарів, зокрема нарколога та психіатра, на час розгляду клопотання слідчому судді не надано.

Відтак, доходжу висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим не може бути застосованим відносно підозрюваного ОСОБА_6 .

При цьому слідчий суддя вважає, що таке обмеження права ОСОБА_6 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції, оскільки існують ознаки суспільного інтересу, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

У відповідності до положень ч.4 ст. 183 КПК України, з урахуванням характеру та тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , обставин його вчинення, зокрема щодо застосування насильства відносно потерпілої особи, слідчий суддя не визначає розмір застави.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Підстав для застосування положень ч.9 ст.194 КПК України слідчим суддею не встановлено.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182-184, 186, 187, 193-194, 196, 197, 202, 205, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого СВ Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001360 від 03.07.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів, обчислюючи строк тримання під вартою з моменту його затримання, а саме з 03:00 години 03 серпня 2023 року.

Строк дії ухвали до 03 години 00 хвилин 01 жовтня 2023 року.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення, а особою, що утримується під вартою - протягом того ж строку з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1