справа № 361/5036/23
провадження № 1-кп/361/963/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.08.2023 м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000856 від 17.03.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 29.06.2023 ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, розташованому за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 13, строком на 60 днів, тобто до 27.08.2023 до 18 год. 45 хв. включно.

Не погоджуючись з обраним запобіжним заходом, 01.08.2023 до захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 подав клопотання про зміну раніше обораного запобіжного заходу у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000856 від 17.03.2023 відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у виді тримання під вартою на запобіжний захід, що не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, яким може бути особисте зобов`язання чи особиста порука.

Клопотання обґрунтовано наступним.

17.03.2023 під час обшуку затриманого ОСОБА_4 в нього вилучено з рюкзака коробки за № 2776 та № 2621 та з кишені штанів мобільний телефон REDM1. З відеозапису, яким фіксувалась процедура затримання ОСОБА_4 , як підозрюваного у вчиненні злочину в порядку ст. 208 КПК України відомо, що протокол затримання складався 17 березня 2023 р з 19 год. 00 хв. до 22 год. 08 хв., при цьому на відеозаписі видно, що ОСОБА_4 тримає в руках розкриту картонну коробку та з рюкзака ОСОБА_4 дістається відкрита картонна коробка із пошкодженою музичною колонкою. На запитання слідчого "Тут що0". ОСОБА_4 відповідає «Не питайте мене, я ж її не відкривав».

Виходячи із цих даних не відомо, хто. коли, де, за яких обставин відкривав картонні коробки, як це документувалось і що фактично знаходилось у цих картонних коробках, що за поясненнями ОСОБА_4 не перебували під його контролем з часу його реального затримання 17 березня 2023 р. о 15 год. 26 хв. 32 сек. до 19 год. 00 хв., коли розкриті картонні коробки йому були вручені працівниками поліції шляхом покладення у рюкзак та передачі в руки.

Допитаний 17.03.2023 р. в якості підозрюваного ОСОБА_4 повідомив, що на прохання свого знайомого ОСОБА_6 за грошову винагороду в 500 гривень забирав посилки з поштомату «Нової пошти» за допомогою відповідного застосунку в мобільному телефоні, в який він повинен був зайти під наданим йому ОСОБА_7 номером телефону НОМЕР_1 , що зареєстрований на ОСОБА_8 , яка йому невідома і ким остання доводиться ОСОБА_9 йому також невідомо. Після оплати відправлень, він їх отримав з поштомату по АДРЕСА_1 . де його і було затримано працівниками поліції.

Органом досудового розслідування не надані докази, які поза розумним сумнівом можуть свідчити про те, що підозрюваний ОСОБА_4 , отримуючи поштові відправлення, був обізнаний щодо їх вмісту і що він знав які маніпуляції проводили працівники поліції із картонними коробками, що в нього були фактично вилучені після його затримання 17 березня 2023 р. о 15 год. 26 хв. 32 сек. та не перебували під його контролем фактично до 19 год. 00 хв. цього дня.

Враховуючи вищевикладене, захисник вважає, що однією з підстав зміни запобіжного заходу обвинуваченому є відповідна оцінка судом доказів, оскільки у даному кримінальному провадженні є певна складова, яка свідчить про недопустимість зібраних у провадженні доказів. Саме це і є обставинами, що можуть слугувати підставами для зміни обвинуваченому самого суворого запобіжного заходу на більш м`який.

При вирішенні питання щодо запобіжного заходу, суд повинен врахувати обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також прокурор повинен переконати, що є обставини які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

При обранні запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 підставами для тримання його під вартою зазначалась наявність ризиків у вигляді можливості переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу на свідків; вчинення іншого кримінального правопорушення. З часу обрання названого запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 було проведено і закінчено досудове розслідування, але доказам, на переконання захисту, дана не вірна юридична оцінка. На даний час статус ОСОБА_4 змінився і зменшилися відповідні ризики.

А саме: про відсутність ризиків, незважаючи на висунуту ОСОБА_4 підозру, можуть свідчити наступні обставини. ОСОБА_4 на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, не ухилявся від органів досудового розслідування та суду, після подій, що інкримінуються органом досудового розслідування як злочинні, підозрюваний жодних дій, які б дали правові підстави вести мову про будь-які ризики, не вчинив. З моменту затримання 17 березня 2023 р та звільнення 18 березня 2023 р. з-під варти та до моменту обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою 30 березня 2023 р. підозрюваний постійно перебував вдома. Під час обшуку в помешканні ОСОБА_10 будь-яких речей та предметів, які могли б свідчити про відношення останнього до незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин чи інших злочинних дій, виявлено не було. Підозрюваний має постійне місце реєстрації та проживання по АДРЕСА_2 , де проживає разом із братом та мамою - інвалідом, яку доглядає, працює не офіційно, допомагає сусідам по господарству, за що отримує плату в грошовій формі. При цьому, дані досудового розслідування, з урахуванням поведінки обвинуваченого ОСОБА_11 , характеристики останнього, заяв осіб ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 про те, що вони поручаються за виконання обвинуваченим, покладених на нього обов`язків, обґрунтовано можуть свідчити про відсутність ризиків ухилення обвинуваченого від суду, впливу на свідків, вчинення іншого правопорушення, принаймні можуть свідчити про мінімізацію ризиків настільки, що ризики, у випадку їх існування, можуть бути забезпечені іншими, м`якшими запобіжними заходами.

Захисником ОСОБА_5 долучено характеристику сусідів ОСОБА_4 , в якій сусіди характеризують обвинуваченого як турботливого сина, надійного друга, чуйну людину; долучено заяву ОСОБА_12 про особисту поруку; заяву ОСОБА_13 про особисту поруку; заяву ОСОБА_14 про особисту поруку; заяву ОСОБА_15 про особисту поруку.

В судовому засідання захисник клопотання підтримав.

Обвинувачений також просив суд обрати відносно нього більш м`який запобіжний захід.

Прокурор в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання захисника обвинуваченого, посилаючись на те, що відносно осіб, які готові поручитись за ОСОБА_4 , відсутні характеризуючі дані, які б підтверджували, що вони заслуговують на особливу довіру та можуть взяти особу, яку обвинувачують у вчиненні особливо тяжкого злочину, на поруки. Крім того, заявлені захисником особи є людьми похилого віку і незрозуміло яким чином вони забезпечать, наприклад, явку обвинуваченого у судове засідання.

В судовому засіданні заслухано свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які подали до суду заяви про намір взяти ОСОБА_4 на особисту поруку.

Так, ОСОБА_13 працює на посаді професора в інституті, є далеким родичем обвинуваченого, проте, не змогла пояснити суду ким саме вона приходиться обвинуваченому. Знає ОСОБА_16 з народження, він є порядною людиною, ніколи не порушував закон. Рязанцев раніше працював, але з початком ковіда він заробляв на підробітках. Дома самостійно веде господарство. Свідок ніколи не чула і не бачила щоб обвинувачений вживав алкоголь або наркотики. Свідок повідомила, що більше спілкується з мамою ОСОБА_17 , спільних інтересів з обвинуваченим не має, номера мобільного телефона обвинуваченого у її телефонній записній книжці немає. За все доросле життя ОСОБА_4 свідок не змогла пригадати жодного випадку, колиб останній послухав свідка та вчинив би так, як йому говорять. У випаду необхідності сама готова привести обвинуваченого в суд. Хто є свідками по справі ОСОБА_13 не знає, але впевнена, що ОСОБА_4 все сам розуміє і не буде спілкуватись зі свідками, свідок йому довіряє та покладається на нього.

Свідок ОСОБА_14 знає ОСОБА_16 від народження, оскільки працювала в пологовому будинку, зараз перебуває на пенсії та їй допомагають діти. Нічого поганого в обвинуваченому не бачила: спокійний, не випивав, наркотики не вживав. ОСОБА_17 людина домашня, допомагав людям по господарству бо зараз під час війни ніякої роботи немає. Свідок повідомила суду, що є авторитетом для ОСОБА_4 , вона як йому скаже, то він так і зробить бо поважає її як і власну матір. Свідок підтримує спілкування але лише з мамою обвинуваченого. Однак, якщо треба буде забезпечити явку в суд або забезпечити не спілкування зі свідками по кримінальній справі, ОСОБА_14 буде на словах говорити обвинуваченому що треба робити, але він розумний та сам все розуміє.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку учасників судового провадження, суддя дійшов таких висновків.

Відповідно до вимог ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченомуглавою 18цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Згідно ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177цього Кодексу.

Із наявних матеріалів вбачається, що ОСОБА_4 , обґрунтовано підозрюється в тому, що за попередньою змовою з невстановленими досудовим розслідуванням особами, усвідомлюючи про кримінальну караність злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, розуміючи високу прибутковість від вчинення цих злочинів, з метою систематичного отримання прибутку від їх збуту, на території Київської області, а саме у м. Бровари, будучи обізнаними з положеннями державного законодавства, щодо прямої заборони обігу на території України без спеціального дозволу наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів, вирішили стати на злочинний шлях та займатись незаконним придбанням та зберіганням, з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини в особливо великих розмірах.

17.03.2023 близько 15 год. 30 хв. ОСОБА_4 за попередньою змовою з невстановленою особою, використовуючи службу таксі «Uklon», на автомобілі Renaut Megane д.н.з НОМЕР_2 , прибув до поштомату № 35873 розташованого за адресою: Київська область, м. Бровари, вул. Шевченка, 4-а, біля відділення «Нової пошти» № 5, де використовуючи мобільний додаток на ім`я ОСОБА_8 , мобільний телефон № НОМЕР_3 , отримав поштові відправлення з номерами товаро-транспортних накладних № 2776 (в середині якої знаходилась музична колонка "Primax" в середині якої знаходився поліетиленовий пакунок з вмістом кристалоподібної речовини білого кольору з масою 515,680 г. в якій виявлено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP масою 299,094 г.) та № 2621 (в середині якої знаходилась коробка з-під печива в середині якої знаходився поліетиленовий пакунок з вмістом кристалоподібної речовини біло-рожевого кольору, в якій виявлено небезпечну психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін масою 33,496 г.).

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини в особливо великих розмірах вчиненого за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

17.03.2023 ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

18.03.2023 ОСОБА_4 було звільнено, у зв`язку із неврученням письмового повідомлення про підозру протягом 24-х годин.

30.03.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, ч. 3 ст. 307 КК України.

30.03.2023 ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді у виді тримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, строком на 60 діб, тобто до 28.05.2023 включно та визначено розмір застави у розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 214 720,00 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) гривень.

26.05.2023 ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області відносно продовжено підозрюваному ОСОБА_4 строк застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України на строк досудового розслідування, тобто до 30 червня 2023 року.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 29.06.2023 ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, розташованому за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 13, строком на 60 днів, тобто до 27.08.2023 до 18 год. 45 хв. включно.

Санкція ч. 3 ст. 307 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Відповідно до ст. 12 КК України, вчинене Рязанцевим кримінальне правопорушення підпадає під ознаки особливо тяжкого злочину.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

ОСОБА_4 є раніше не судимою особою, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років, а відтак до нього може бути застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Водночас, ризик можливого переховування від органів досудового розслідування та суду, є очевидним, з огляду на тяжкість можливого покарання, що яке загрожує підозрюваному.

Суд вважає, що при обранні конкретного запобіжного заходу до ОСОБА_4 та продовження його тримання під вартою, суд вірно врахував, що практика ЄСПЛ, у разі обґрунтованості підозри у вчиненні особою тяжкого злочину, допускає застосування найсуворішого запобіжного заходу, особливо на початковому етапі досудового розслідування.

Аналізуючи наведені прокурором ризики, а також дані про обґрунтовану підозру в причетності ОСОБА_4 до незаконного придбання, зберігання з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини в особливо великих розмірах, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, суд вірно вказав, що такі ризики не може бути мінімізовано жодним іншим запобіжним заходом, аніж тримання під вартою.

За таких обставин суддя вірно вважав за необхідне продовжити відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб.

Суд вважає, що доводи сторони захисту про те, що до обвинуваченого може бути обрано менш обтяжливий запобіжний захід у виді особистої поруки або особистого зобов`язання слід відхилити, оскільки доводи захисника щодо позитивної репутації ОСОБА_4 за місцем реєстрації та проживання, а також те, що він раніше не судимий, самі по собі не є підставами для обрання менш обтяжливого запобіжного заходу.

Посилання захисника на те, що обвинувачений допомагає своїй матері яка є інвалідом потребують додаткового підтвердження, оскільки, як зазначено самим захисником та слідує з протоколу допиту свідка - матері обвинуваченого ОСОБА_12 від 06.05.2023, остання проживає з двома синами: обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Таким чином, догляд за матір`ю - інвалідом може забезпечити другий син - ОСОБА_18 . Будь-яких інших доказів з даного приводу окрім пояснень, захисник суду не надав.

Щодо недопустимості зібраних у провадженні доказів, суд зазначає наступне.

Частина 12 статті 290 КПК України містить пряму заборону для суду не допускати як докази відомості, що містяться в матеріалах, не відкритих протилежній стороні.

Про неможливість використання як доказів у кримінальному провадженні фактичних даних, джерелом яких є невідкриті протилежній стороні матеріали, зазначено у висновках про застосування норми права (правових позиціях) Верховного Суду України від 16.03.2017 у справі № 617/463/15-к, Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі 751/7557/15-к та від 16.10.2019 у справі № 640/6847/15-к.

Відповідно до ч. 2 ст. 89 КПК України у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Таким чином, здійснюючи системний аналіз норм, які утворюють зміст інституту недопустимості доказів, суд дійшов висновку, що вирішення питання про недопустимість поданих сторонами фактичних даних, що здійснюються у відповідному процесуальному рішенні, належить лише до компетенції суду під час судового розгляду здійснюючи системний аналіз норм, які утворюють зміст інституту недопустимості доказів. Отже, вирішення питання про недопустимість поданих сторонами фактичних даних, що здійснюються у відповідному процесуальному рішенні, належить лише до компетенції суду під час судового розгляду.

Станом на дату розгляду клопотання захисника про зміну запобіжного заходу судовий розгляд у кримінальному провадженні не розпочато. Таким чином, суд не може визнати недопустимими зібрані у даному провадженні докази, або надавати їм будь-яку оцінку.

При обранні та продовженні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд в повній мірі дотримався вимог ст.ст. 177, 178, 193, 194, 196, 199, 309 КПК України і ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод та дійшов вірного висновку про те, що клопотання щодо продовження запобіжного заходу, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, про застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає до задоволення.

Відповідно до п.3 ч.5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При визначенні розміру застави та обрання запобіжного заходу суддя враховував обставини кримінального провадження, а саме можливу причетність підозрюваного до систематичного збуту психотропних речовин.

В даному випадку необхідно враховувати той факт, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , має високий ступінь суспільної небезпеки, а також те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, а відтак обрання запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , на думку суду, повинно відповідати суспільному інтересу в умовах воєнного стану.

З показів свідків суд встановив, що жодний свідок не перебуває в близькому спілкуванні з обвинуваченим, вони є людьми похилого віку які мають спільні інтереси лише з матір`ю обвинуваченого, в усьому покладаються на особисті внутрішні переконання ОСОБА_4 та жодним іншим чином не можуть забезпечити виконання ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків як на обвинуваченого у кримінальному провадженні. В ході допиту свідків було встановлено, що їм невідомо про те, що ОСОБА_4 двічі у 2021 році притягувався до адміністративної відповідальності за розпиття спиртних напоїв, однак обоє свідків впевнено стверджували, що обвинувачений не вживає спиртні напої, а тим більше наркотики.

Таким чином, будь-яких нових обставин, які б в достатній мірі слугували підставою для пом`якшення запобіжного заходу суду наведено не було.

За таких обставин, підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу стосовно обвинуваченого не встановлено та наявні підстави для відмови у задоволені клопотання захисника про зміну запобіжного заходу.

Враховуючи наведене, суд вважає, що клопотання захисника про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, що не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, яким може бути особисте зобов`язання або особиста порука, задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 180- 183, 331, 369 - 372 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000856 від 17.03.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 10.08.2023.

Суддя ОСОБА_19