Справа № 508/618/21
Номер проведження 1-кп/508/7/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2023 року смт. Миколаївка

Миколаївський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді- ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт. Миколаївка Березівського району Одеської області кримінальне провадження зареєстроване в ЄРДР 02.07.2021 року за №0000125 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця с. Велико Олександрівка, Великоолександрівського району, Херсонської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовозобов`язаного, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

встановив:

01.07.2021, приблизно о 19 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись навпроти будинку АДРЕСА_1 , де також знаходився ОСОБА_5 . Під час сварки, на ґрунті особистої неприязні, у ОСОБА_4 виник умисел на спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи злочинний умисел, направлений на спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 , діючи умисно, протиправно, наніс ОСОБА_5 декілька ударів кулаком правої та лівої руки в область голови, тулуба верхніх та нижніх кінцівках.

Своїми умисними, протиправними діями, ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_5 , легкі тілесні ушкодження у вигляді садна правого вуха, множинних синців голови, шиї, лівої верхньої кінцівки, правої нижньої кінцівки (висновок експерта № 64 від 03.09.2021 року).

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину свою в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, підтвердив обставини, зазначені в обвинувальному акті, не заперечував проти розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового розгляду судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого, потерпілого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

За згодою сторін, згідно із ч. 3 ст. 349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження доказів, зібраних в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів в добровільності їх позицій, а також фактичні обставини справи ніким не оспорюються. При цьому судом сторонам було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Тому суд обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу.

Оцінивши показання обвинуваченого, які він надав вільно, без примусу та тиску, будучи ознайомлений із правилами ст.ст. 349, 394 КПК України, і які узгоджуються між собою та не суперечать обвинувальному акту, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України.

Його дії органом досудового розслідування вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

При вирішенні питання щодо призначення міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує, що скоєне обвинуваченим кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України відноситься до кримінального проступку.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого на підставі ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.

Стороною обвинувачення не зазначено в обвинувальному акті, а судом не встановлено наявність обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 , та які відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 91, ч. 1 ст. 92 КПК України підлягають доказуванню саме прокурором.

В силу положень ст. 337 КПК України суд позбавлений можливості додатково встановлювати та враховувати обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 та які в обвинувальному акті не зазначені, а також які прокурором не доказувалися, оскільки це погіршить становище обвинуваченого.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

Згідно з приписами ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.

Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

Враховуючи всі обставини кримінального провадження, особу обвинуваченого, а також те, що особі, яка вчинила кримінальний проступок, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України, а саме у виді громадських робіт.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувався.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 373-376 КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді 80 (вісімдесят) годин громадських робіт.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Інші учасники судового провадження копію вироку можуть отримати в суді.

Суддя ОСОБА_1