Провадження № 1-кс/344/5776/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2023 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі скаржника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про часткове задоволення клопотання від 03.08.2023 р.,-

В С Т А Н О В И В:

Скаржник звернувся 16.08.2023р. з вказаною скаргою, в якій просив скасувати постанову слідчого від 03.08.2023р. про часткове задоволення клопотання у кримінальному провадженні №0001199.

Мотивами скарги зазначив, що отримав постанову 07.08.2023р., якою було відмовлено залучити захисника, не зважаючи на ст.59 Конституції України та правову позицію ухвали суду від 03.07.2023р. у справі №344/11393/23.

17.08.2023р. у судовому засіданні скаржник вимоги скарги підтримав та надав пояснення по суті скарги, була оголошена перерва для можливості долучення скаржником чи слідчим копію оскаржуваної, призначено справу до розгляду на 22.08.2023р..

22.08.2023р. скаржник подав заяву про розгляд справи без його участі, водночас з`явившись в судове засідання 22.08.2023р. просив оголосити перерву у зв`язку з погіршенням стану здоров`я, яке задоволено та призначено дату наступного засідання на 06.09.2023р..

22.08.2023р. слідчою у судовому засіданні надано копію оскаржуваної постанови.

06.09.2023р. у судове засідання скаржник не з`явився, про дату та час повідомлений належним чином, тому зважаючи на отримані від скаржника пояснення в засіданні 17.08.2023р., слідчим суддею було отримано пояснення слідчого, досліджено докази та враховуючи трьохденний строк розгляду такої скарги, суд прийшов до переконання про завершення розгляду скарги ОСОБА_3 від 16.08.2023р..

Заслухавши пояснення скаржника, слідчого, дослідивши матеріали скарги, приходжу до наступного висновку.

Частина 1 ст. 24 КПК України передбачає, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п.7 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Незважаючи на те, що дана норма передбачає виключно відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, в т.ч. при розгляді клопотань поданих в порядку ст.220 КПК України, а в даному випадку було прийнято слідчим постанову про часткове задоволення клопотання ОСОБА_3 від 14.07.2023р., що не передбачено п.7 даної статті, однак слідчим суддею прийнято до розгляду скаргу з тих міркувань, щоб з`ясувати суть розгляду клопотання ОСОБА_3 чи була як така відмова слідчого у задоволенні його клопотання і в чому вона полягала.

Згідно ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, ОСОБА_3 подав клопотання (№2) про наступні вимоги: 1) об`єднати два кримінальних провадження в одне; 2) залучити до справи йому безкоштовного адвоката; 3) долучити до справи витяг з Єдиної інформаційної бази даних України внутрішньо-переміщених осіб щодо ОСОБА_3 .

Як пояснила в судовому засіданні та зазначено в постанові слідчого від 03.08.2023р., питання про об`єднання кримінального провадження №0001201 та №0001199 вже об`єднані прокурором Окружної прокуратури м.Івано-Франківська 01.05.2023р., тому в цій частині постанова містить роз`яснення про це.

Щодо долучення до справи витяг з Єдиної інформаційної бази даних України внутрішньо-переміщених осіб щодо ОСОБА_3 , то в цій частині клопотання ОСОБА_3 задоволено.

Щодо залучення у кримінальному провадженні №0001199 йому безкоштовного адвоката, то в цій частині клопотання відмовлено, з врахуванням наступного.

ОСОБА_3 має статус потерпілого у даному кримінальному провадженні, про що зазначила слідчий.

За вимогами ст.48 КПК України захисник може у будь-який момент бути залученим підозрюваним, обвинуваченим, їх законними представниками, а також іншими особами за проханням чи згодою підозрюваного, обвинуваченого до участі у кримінальному провадженні. Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд зобов`язані надати затриманій особі чи особі, яка тримається під вартою, допомогу у встановленні зв`язку із захисником або особами, які можуть запросити захисника, а також надати можливість використати засоби зв`язку для запрошення захисника. Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд зобов`язані утримуватися від надання рекомендацій щодо залучення конкретного захисника. Захисник залучається слідчим, прокурором, слідчим суддею чи судом для здійснення захисту за призначенням у випадках та в порядку, визначених статтями 49 та 53 цього Кодексу.

Статус захисника визначено ст. 45 КПК України, а саме захисником є адвокат, який здійснює захист підозрюваного, особи, стосовно якої зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, але не повідомлено про підозру у зв`язку з її смертю, обвинуваченого, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, а також особи, стосовно якої передбачається розгляд питання про видачу іноземній державі (екстрадицію).

Звідси, залучення саме слідчим захисника може бути виключно у випадках визначених статтями 49 і 53 цього кодексу, та для захисту осіб, які мають статус підозрюваного, обвинуваченого та особи, стосовно якої зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозру.

Так, за ч.1,2 статтею 49 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд зобов`язані забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні у випадках, якщо: 1) відповідно до вимог статті 52 цього Кодексу участь захисника є обов`язковою, а підозрюваний, обвинувачений не залучив захисника; 2) підозрюваний, обвинувачений заявив клопотання про залучення захисника, але за відсутністю коштів чи з інших об`єктивних причин не може його залучити самостійно; 3) слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд вирішить, що обставини кримінального провадження вимагають участі захисника, а підозрюваний, обвинувачений не залучив його. Захисник може бути залучений слідчим, прокурором, слідчим суддею чи судом в інших випадках, передбачених законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги.

У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий, прокурор виносить постанову.

А за ч.1,2,5 ст. 53 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд залучають захисника для проведення окремої процесуальної дії в порядку, передбаченому статтею 49 цього Кодексу, виключно у невідкладних випадках, коли є потреба у проведенні невідкладної процесуальної дії за участю захисника, а завчасно повідомлений захисник не може прибути для участі у проведенні процесуальної дії чи забезпечити участь іншого захисника або якщо підозрюваний, обвинувачений виявив бажання, але ще не встиг залучити захисника або прибуття обраного захисника неможливе.

Запросити захисника до участі в окремій процесуальній дії має право і сам підозрюваний, обвинувачений. Якщо потреби у проведенні невідкладних процесуальних дій за участю захисника немає і коли неможливе прибуття захисника, обраного підозрюваним, обвинуваченим, протягом двадцяти чотирьох годин, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд мають право запропонувати підозрюваному, обвинуваченому залучити іншого захисника.

Здійснення захисту під час проведення окремої процесуальної дії не покладає на захисника обов`язку надалі здійснювати захист у всьому кримінальному провадженні або на окремій його стадії.

З врахуванням даних норм КПК України обов`язок слідчого залучити захисника особі підозрюваного, обвинуваченого в трьох випадках та в інших випадках, передбачених законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги за ч.1 ст.49 КПК України та для проведення окремої процесуальної дії за ст.53 КПК України.

Жодна із зазначених норм не покладає обов`язку слідчого залучити захисника особі потерпілого на його клопотання про таке залучення.

Разом з тим, слід зазначити, що статут потерпілої особи визначено ст.55 КПК України, а за вимогами ч.1 ст.56 цього ж кодексу протягом кримінального провадження потерпілий має право: бути повідомленим про свої права та обов`язки, передбачені цим Кодексом; мати представника та в будь-який момент кримінального провадження відмовитися від його послуг (п.1 та п.8 ч.1).

На запитання слідчого судді чи повідомлено ОСОБА_3 про його права та обов`язки, передбачені КПК України, зазначено, що такі йому роз`яснюються при наданні статусу потерпілого, про що свідчать матеріали кримінального провадження №0001199.

Отже, за ст.56 КПк України підозрюваний має право (а не обов`язок) мати представника, а не захисника як він доводив в засіданні (статус адвоката не є автоматично статусом захисника, цей статус визначається в залежності від того, який вид послуг надається та якій особі у КП). Тому, його клопотання, як підозрюваного у кримінальному провадженні, про призначення адвоката для здійснення захисту його прав, не позбавляє такого права йому самостійно звернутися до будь-якого адвоката щодо укладення з ним договору про надання послуг правової допомоги, а саме представництва (а не захисту) інтересів потерпілого у КП. Скаржник і перед судом не довів обов`язку слідчого на призначення йому адвоката для захисту, як потерпілому. Тому, відмова слідчого в цій частині не суперечить вимогами ст.48, 49, 53 КПК України, та враховує норми ст.55,56 КПК України про права потерпілого.

Щодо доводів скарги про обґрунтування підстав скасування постанови від 07.08.2023р., в частині відмови залучити захисника, не зважаючи на ст.59 Конституції України та правову позицію ухвали суду від 03.07.2023р. у справі №344/11393/23, то слід зазначити наступне.

У справі №344/11393/23, яка була на розгляді слідчого судді Івано-Франківського міського суду ОСОБА_1 , розгляд якої завершено 31.08.2023р. постановленням ухвали про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_3 на протиправну бездіяльність Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення в ЄРДР за заявою від 21.06.2023р., дійсно було постановлено ухвалу від 03.07.2023р., однак з роз`ясненням такої (на підставі листа Регіонального центру Регіонального центру з НБВД в Івано-Франківській області) ухвалою від 13.07.2023р., і про роз`яснення такої ухвали, скаржник ОСОБА_3 не зазначає в скарзі, хоча таку хвалу від 13.07.2023р. він отримав.

Так, скаржником у тій справі №344/11393/23 було подано 03.07.2023р. клопотання про призначення йому безоплатної правової допомоги як особі внутрішньо переміщеної з окупації, а тому було прийнято рішення у формі ухвали про можливість призначення представника центру щодо надання безоплатної вторинної правової допомоги з метою здійснення представництва інтересів скаржника ОСОБА_3 як особи, яка має право на безоплатну вторинну правову допомогу в суді, як внутрішньо переміщена особа. Разом з тим, ухвалою від 13.07.2023р. було роз`яснено ухвалу від 03.07.2023р. щодо того, що в даній справі залучення представника з числа адвокатів слідчим суддею відбулося саме для представництва інтересів осіб, що мають право на безоплатну вторинну правову допомогу в судах (за п.2 ч.2 ст.13), а не для здійснення захисту відповідного статусу особи (підозрюваного, обвинуваченого тощо) або для проведення окремої процесуальної дії з такою особою (за п.1 ч.2 ст.13 Закону «Про безоплатну правову допомогу), чи для складання документів процесуального характеру (за п.3 ч.2 ст.13). Окрім того, враховуючи різні повноваження Регіонального центру та місцевого центру за даним законом, ухвалу від 03.07 та 13.07.2023р. було направлено саме до місцевого центру до виконання. Також така ухвала стосувалась виключно справи №344/11393/23, та не є правовою позицією для ОСОБА_3 щодо інших справ, де він є чи може бути заявником, скаржником чи потерпілим (судових чи кримінальних справах, або заявах до інших органів).

Окрім того, в матеріалах даної справи №344/11393/23 є наявна відповідь Івано-Франківського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги про необхідність ОСОБА_3 чи його представнику, надати в центр документ, що посвідчує особу та довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи для прийняття рішення щодо надання такої допомоги, про що викладено в ухвалі від 31.08.2023р. у справі №344/11393/23.

Також, слідчим суддею додатково з`ясовано те, що скаржник ОСОБА_3 , хоча і є внутрішньо переміщеною особою, однак є й сам адвокатом (із загальнодоступних відомостей з реєстру адвокатів, по наявних у таких відомостях зазначених даних). Постановляючи за результатами розгляду тієї справи ухвалу від 31.08.2023р., слідчий суддя прийшов до висновку, що оскільки сам скаржник володіє знаннями права, він самостійно звертався зі скаргою до суду, надавав 03.07.2023р. пояснення по суті скарги та ті докази, які вважав за необхідне подати, то розгляд скарги слід завершувати без адвоката з місцевого центру по безоплатній правовій допомозі, який роз`яснив перелік документів, які має надати ОСОБА_3 ..

Так, за вимогами ч.1, підпунктом 2 ч.2 ст.13 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» безоплатна вторинна правова допомога це вид державної гарантії, що полягає у створенні рівних можливостей для доступу осіб до правосуддя.

Безоплатна вторинна правова допомога включає такі види правових послуг в т.ч. як здійснення представництва інтересів осіб, що мають право на безоплатну вторинну правову допомогу, в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами.

За ч.1 (підпунктом 2-1) ст.14 цього ж закону (зі змінами від 21.12.2016р.) право на безоплатну вторинну правову допомогу мають такі категорії осіб в т.ч. як внутрішньо переміщені особи - на всі види правових послуг, передбачених частиною другою статті 13 цього Закону.

Разом з цим, за вимогами ст.53 КПК України та ст.49 КПК України слідчий суддя може залучити захисника для проведення окремої процесуальної дії в порядку, передбаченому статтею 49 цього Кодексу, якою врегульовано залучення захисника для здійснення захисту за призначенням.

Однак в даному випадку залучення захисника з числа адвокатів МЦ БВПД слідчим суддею відбулося не для здійснення захисту для проведення окремої процесуальної дії (за п.1 ч.2 ст.13 Закону «Про безоплатну правову допомогу) чи для складення документів процесуального характеру (за п.3 ч.2 ст.13), а саме для представництва інтересів осіб, що мають право на безоплатну вторинну правову допомогу, в судах (за п.2 ч.2 ст.13) про що й постановлялась ухвала про роз`яснення.

Звідси доводи в цій частині скарги від 16.08.2023р. про необхідність врахування слідчим суддею правової позиції за ухвалою від 03.07.2023р. у справі №344/11393/23 також є недоведеними як підстава для скасування постанови слідчого від 03.08.2023р. щодо відмови у залученні йому захисника у кримінальному провадженні.

З врахуванням вищевикладеного, підстав для задоволення скарги ОСОБА_3 від 16.08.2023р. на постанову слідчого про часткове задоволення його клопотання, слідчий суддя не вбачає.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 303, 306-307, 309 КПК України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого про часткове задоволення клопотання від 03.08.2023 р. - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та оголошено 07.09.2023 о 14:00 год.

Слідчий суддя Мирослава ПОЛЬСЬКА