УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2023 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП № 1 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 , погоджене прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Василівка Новомиргородського району Кіроградської області, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 08.11.2016 Черкаським районним судом Черкаської області за ч.2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років 6 місяців,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України у кримінальному провадженні №0000435 внесеному до ЄРДР 07.02.2023,-

ВСТАНОВИВ:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого, погоджене з прокурором про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000435 внесеному до ЄРДР 07.02.2023

У клопотанні зазначено, що у провадженні СВ ВП №1 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000435 від 07.02.2023, за підозрою ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

15.05.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до п`яти років.

26.05.2023 слідчим Шевченківського УП ГУНП у м. Києві за погодженням прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва винесено постанову про зупинення та оголошення розшуку підозрюваного ОСОБА_4 ..

Наявність обґрунтованих ризиків вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування.

Крім того, ОСОБА_4 немає постійного місця проживання на території міста Києва, немає постійного офіційного, законного місця роботи, тобто прибутку та стійких соціальних зв`язків.

Отже, застосування більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вказаним вище ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.

В судовому засіданні прокурор підтримала клопотання в повному обсязі і просила його задовольнити.

Підозрюваний заперечував щодо задоволення клопотання, пояснивши, що вину визнає повністю, жодним чином не збирається перешкоджати досудовому розслідуванню, неявки до слідчого пов`язані з обставинами, що не залежали від його волі, а саме вчинення кримінального правопорушення стосовно нього, внаслідок чого його проти волі вивезли до іншої області.

Слідчий суддя заслухав учасників судового провадження, дослідив матеріали клопотання, дійшов висновку, що зазначене клопотання не підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В судовому засіданні встановлено, що у провадженні СВ ВП №1 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000435 від 07.02.2023, за підозрою ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України

15.05.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КК України.

Щодо обґрунтованої підозри слідчий суддя зазначає, що оскільки чинне законодавство не розкриває це поняття, враховуючи ст.ст.8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаyv.UnitedKingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

Разом із цим належить зазначити, що при вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри з метою застосування запобіжного заходу, оцінка наданих доказів здійснюється не з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а лише для визначення певної вірогідності причетності особи до вчинення кримінального правопорушення, а також того чи є підозра обґрунтованою настільки, щоби виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не вирішує питання, які повинен вирішувати вже суд під час розгляду кримінального провадження за сутністю.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя вважає, що наведені у клопотанні обставини в сукупності з доданими матеріалами та факт вручення підозри ОСОБА_4 дають підстави визнати набуття ним статусу підозрюваного та вважати обґрунтованою його підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Підставою застосування запобіжного заходу також є наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК, які вважаються наявними за умови встановлення судом обґрунтованої ймовірності вчинення підозрюваним певних дій.

В клопотанні слідчим, та прокурором у судовому засіданні зазначено про наявність ризиків, які полягають в тому, що підозрюваний може:

- переховуватися від органів досудового розслідування;

- вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризик переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та суду не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового вироку, це слід робити з урахуванням низки інших відповідних фактів, які можуть або підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування, а також міжнародні контакти (рішення у справі «W. проти Швейцарії» (W. v. Switzerland) від 26 січня 1993 року).

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що обґрунтування наявності ризиків лише тяжкістю інкримінованого кримінального правопорушення, є неправомірним. Про це зазначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою №12369 від 26 червня 1991 року по справі «Лтальє проти Франції», п. 51, за скаргою №5522/04 від 20 січня 2011 року по справі «Прокопенко проти України», за скаргою №38717/04 від 14 жовтня 2010 року по справі «Хайредінов проти України» п. 29, 41 за скаргою №37466/04 від 20 травня 2010 року по справі «Москаленко проти України». В пункті 36 останнього зазначено, що «…органи судової влади неодноразово посилались на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєні яких він обвинувачується… Однак Суд неодноразово встановлював, що сама по собі тяжкість обвинувачення не може слугувати виправданням тривалих періодів тримання під вартою».

Існування ризиків зазначених прокурором у судовому засіданні має місце у цьому кримінальному провадженні, однак ступінь їх ймовірності дозволяє слідчому судді застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід.

При вирішенні заявленого клопотання слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, який відноситься до нетяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до трьох років, неодружений, раніше судимий. Прокурором не доведено факт, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні. У зв`язку з цим, слідчий суддя вважає можливим в даному конкретному випадку застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому без дозволу слідчого, прокурора або суду залишати місце свого проживання з 22 години до 06 години ранку наступного дня.

Також, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за їх першою вимогою; не відлучатися з Прилуцького району Чернігівської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, місця роботи;

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 176-179, 181, 183, 184, 193, 194 196, 205, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання, - відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заборонити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 у період часу з 22 години 00 хвилин по 06 годину 00 хвилин наступного дня.

Строк тримання під домашнім арештом визначити до 28.08.2023, але у межах строку досудового розслідування.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за їх першою вимогою;

- не відлучатися з Прилуцького району Чернігівської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, місця роботи;

Строк дії обов`язків визначити до 28.08.2023 року.

Контроль за виконанням ухвали про застосування запобіжного заходу до підозрюваного у вигляді домашнього арешту покласти на органи Національної поліції за місцем його проживання.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 29.06.2023.

Слідчий суддя ОСОБА_1