Справа № 203/2709/23
Провадження № 1-кс/0203/2391/2023
УХВАЛА

25 травня 2023 року слідчий суддя Кіровського районного суду міста Дніпропетровська - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю:

скаржника - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, заявлену в рамках кримінального провадження №0000419 від 23.09.2021 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України,

встановив:

19.05.2023 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся ОСОБА_3 (далі - заявник, скаржник) із скаргою на бездіяльність слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, заявлену в рамках кримінального провадження №0000419 від 23.09.2021 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, в якій заявник просить суд:

- зобов`язати слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_4 , який проводить досудове слідство у кримінальному провадженні №0000419, розглянути клопотання ОСОБА_3 від 24.04.2023 року про проведення слідчих дій у кримінальному провадженні №0000419 та направити результати розгляду у відповідній постанові слідчого на електронну пошту заявника: ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування своїх вимог скаржник зазначив, що 25.04.2023 року він направив на електронну адресу ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, на ім`я слідчого ОСОБА_4 клопотання про проведення слідчих дій у кримінальному провадженні №0000419, але відповіді не отримав. Так, на думку скаржника, слідчий не розглянув його клопотання про проведення слідчих дій, чим порушив приписи ст. 220 КПК України.

З огляду на викладене вище, скаржник звернувся до суду із скаргою на бездіяльність слідчого.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 19.05.2023 року, судову справу №203/2709/23, провадження №1-кс/0203/2391/2023, було розподілено слідчому судді - ОСОБА_1 , яка передана судді канцелярією суду - 22.05.2023 року.

Ухвалою суду від 22.05.2023 року було відкрито провадження у справі за скаргою та призначено розгляд скарги у відкритому судовому засіданні.

У судове засідання, призначене на 25.05.2023 року, з`явився скаржник.

Слідчий у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, належним чином був повідомлений про час, дату та місце проведення судового засідання, вимоги ухвали суду про надання матеріалів кримінального провадження №0000419 для огляду у судовому засіданні не виконав.

Суд, заслухавши думку заявника, на підставі положень ст. ст. 138, 306 КПК України розглянув скаргу за відсутності слідчого.

У судовому засіданні скаржник підтримав вимоги скарги та просив суд їх задовольнити, підстави звернення до суду із скаргою пояснив суду таким чином, як про це зазначено вище. Також у судовому засіданні заявник зазначив, що просить суд здійснити судовий контроль щодо нерозгляду його клопотання слідчим.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення скаржника, вивчивши матеріали скарги, проаналізувавши норми КПК України, дійшов таких висновків.

Судом встановлено та матеріалами скарги підтверджено, що на досудовому розслідуванні у Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Держаного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, перебувають матеріали кримінального провадження №0000419 від 23.09.2021 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

24.04.2023 року скаржник склав на адресу слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Держаного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 клопотання щодо проведення слідчих дій у кримінальному провадженні №0000419, яке було доставлено на офіційну електронну адресу Територіального управління Держаного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві: засобами електронного зв`язку - 25.04.2023 року о 08:08 годині.

Суд зазначає, що однією із засад судочинства, регламентованих пунктом 4 частини 3 статті 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень статті 7 КПК України, однією із загальних засад кримінального провадження є змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень статті 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до положень статті 21 КПК України, кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Відповідно до частин 1, 2, 6 статті 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до частин 1, 2 статті 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до положень частин 1, 2 статті 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до частини 2 статті 91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до частин 1, 2 статті 92 КПК Укра їни, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Відповідно до положень статей 93, 94 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до частини 2 статті 55 КПК України, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з частинами 1, 3 статті 110 КПК України, процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

Згідно з пунктами 5, 18 частини 1 статті 3 КПК України, досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності; слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до положень пункту 1 частини 1 статті 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, в тому числі бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Відповідно до положень статті 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Згідно з положеннями частини 2 статті 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Аналіз викладених вище положень КПК України та обставин справи вказує, що слідчий зобов`язаний розглянути клопотання заявника як потерпілого у кримінальному провадженні в порядку, визначеному статтею 220 КПК України, в строк не більше трьох днів з моменту подання, задовольнити його за наявності відповідних підстав, а про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова.

Водночас у ході судового розгляду скарги судом було встановлено, що слідчий допустив бездіяльність та не розглянув клопотання скаржника від 24.04.2023 року у встановленому ст. 220 КПК України порядку, а доказів розгляду клопотання скаржника слідчий суду не надав.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про необхідність задоволення у повному обсязі скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Держаного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, щодо нерозгляду клопотання ОСОБА_3 від 24.04.2023 року про проведення слідчих дій у кримінальному провадженні №0000419.

Керуючись ст. ст. 303-306, 307, 369, 371, 372 КПК України, слідчий суддя,

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, заявлену в рамках кримінального провадження №0000419 від 23.09.2021 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, - задовольнити повністю.

Зобов`язати слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Держаного бюро розслідувань, розташованого в місті Полтаві, у кримінальному провадженні №0000419 розглянути клопотання ОСОБА_3 від 24.04.2023 року про проведення слідчих дій у кримінальному провадженні №0000419 та направити результати його розгляду на електронну пошту ОСОБА_3 : ІНФОРМАЦІЯ_1

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали слідчого судді складено та оголошено 26.05.2023 року о 16:00 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_1