печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , представника особи, щодо майна якого вирішується питання про арешт адвоката ОСОБА_4 , особи, щодо майна якого вирішується питання про арешт ОСОБА_5 , розглянувши у засіданні в залі суду в м. Києві провадження за клопотанням прокурора другого відділу другого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001691 від 07.08.2015 року, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор другого відділу другого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва із клопотанням про накладення арешту на майно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово вилучене 25.05.2023 в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

Обґрунтовуючи внесене клопотання, сторона кримінального провадження, вказує, що Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001691 від 07.08.2015 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 384 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що 05.07.2015 року під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001288 за ч. 4 ст. 368 КК України працівниками Генеральної прокуратури України проведено обшуки приміщень за адресами: АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , в ході яких вилучено грошові кошти у сумі 302 тис. 406 дол. США, 627 тис. 400 грн., 39 тис. 210 євро.

06.07.2015 року ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0001288 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбачено ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України.

У подальшому, постановою від 28.07.2015 року вказані грошові кошти визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та 30.07.2015 їх направлено на зберігання до ПАТ «Державний ощадний банк України» за адресою: м. Київ, вул. Госпітальна, 12-Г.

22.07.2015 року в ході досудового розслідування кримінального провадження № 0001288 ОСОБА_6 подав до Генеральної прокуратури України заяву, в якій зазначив, що за місцем його проживання та роботи відповідними органами вилучено іноземну валюту, яку він нібито отримав згідно Договору позики від 15.05.2015, а також просив повернути йому вилучені в нього валютні цінності. До вказаної заяви ОСОБА_6 долучив копії Договору позики та Розписки від 15.05.2015, однак у поверненні валютних цінностей ОСОБА_6 прокурором відмовлено.

У подальшому, 01.08.2022 ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва із клопотанням про скасування арешту майна в порядку ст. 174 КПК України від 26.07.2022 з грошових коштів, вилучених 05.07.2022 під час проведення обшуків у кримінальному провадженні № 0001288 від 26.06.2015.

Під час ознайомлення з матеріалами судової справи Шевченківського районного суду м. Києва № 761/14823/22 встановлено, що ОСОБА_6 , на підтвердження доказів законності набуття ним у власність грошових коштів у розмірі 302406 доларів США, 39210 євро та 627400 грн., на які накладено арешт, надав відомості про отримання вказаних сум грошових коштів від ОСОБА_5 на підставі Договору позики від 15.05.2015 та згідно Розписки від 15.05.2015 про отримання грошових коштів.

На даний час органом досудового розслідування перевіряється версія, згідно якої ОСОБА_6 , керуючись корисливими мотивами, на підтвердження доказів законності набуття ним у власність грошових коштів у розмірі 302406 доларів США, 39210 євро та 627400 грн., надав на адресу Генеральної прокуратури України, а також на адресу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва завідомо недостовірні відомості про отримання вказаних сум грошових коштів від ОСОБА_5 на підставі Договору позики від 15.05.2015 та згідно Розписки від 15.05.2015 про отримання грошових коштів, тим саме ввів в оману суд та прокурора, з метою заволодіння грошовими коштами, щодо яких в нього відсутні докази їх набуття законним шляхом.

Згідно даних досудового розслідування, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на даний час проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

За вказаною адресою проведено обшук, під час якого, виявлено та вилучено банкноти схожі на грошові кошти, а саме: банкноти, схожі на грошові кошти долари США, на загальну суму 246135; банкноти, схожі на грошові кошти євро, на загальну суму 214190; банкноти, схожі на грошові кошти гривні, на загальну суму 38670; банкноти, схожі на грошові кошти злоті, на загальну суму 6350.

Зважаючи на це, з метою збереження речових доказів, забезпечення додаткового виду покарання у вигляді спеціальної конфіскації майна, на даний час в органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на майно, прокурор просив накласти арешт на зазначене майно.

В засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав, просив його задовольнити посилаючись на викладені у ньому підстави.

Представник особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт адвокат ОСОБА_4 та особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_5 щодо задоволення клопотання заперечували, вважали його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Заслухавши думки прокурора, представника особи, щодо майна якого вирішується питання про арешт та особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, дослідивши клопотання та долучені до нього документи, слідчий суддя дійшов до висновку про те, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Як визначено ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Згідно з ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Постановою старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_7 від 25.05.2023 року банкноти схожі на грошові кошти визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0001691 від 07.08.2015 року.

Разом з тим, арешт з метою забезпечення речових доказів, по суті являє форму забезпечення доказів у кримінальному провадженні та не вимагає обов`язкового повідомлення підозри у кримінальному провадженні, не пов`язується з особою, підозрюваною у вчиненні кримінального провадження.

За вимогами ч. 4 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно одержані внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

З огляду на вимоги ст.ст. 94, 132, 173 КПК України слідчий суддя при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Слідчий суддя визнає, що матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси особи щодо, якої вирішується питання про арешт майна з метою забезпечення кримінального провадження, та слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, слідчий суддя не вбачає.

З огляду на обставини ймовірно вчиненого кримінального правопорушення, представлених доказів за матеріалами клопотання в їх сукупності, слідчий суддя з метою забезпечення зберігання речових доказів та спеціальної конфіскації як виду покарання, запобігання можливості його приховування та зникнення, розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також враховуючи правову підставу для арешту майна та наслідки арешту майна для інших осіб, вважає наявними підстави для задоволення клопотання про накладення арешту на майно.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 64-2, 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора другого відділу другого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001691 від 07.08.2015 року, - задовольнити.

Накласти арешт на майно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово вилучене 25.05.2023 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

- банкноти, схожі на грошові кошти долари США, на загальну суму 246135;

- банкноти, схожі на грошові кошти євро, на загальну суму 214190;

- банкноти, схожі на грошові кошти гривні, на загальну суму 38670;

- банкноти, схожі на грошові кошти злоті, на загальну суму 6350.

Ухвала про арешт майна виконується негайно.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня отримання її копії. Арешт може бути скасовано відповідно до ст. 174 КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_1