Провадження № 1-кс/127/9158/23
У Х В А Л А

Іменем України

04 серпня 2023 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді: ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2

за участю:

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника: адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора у кримінальному провадженні №0000124 від 23.02.2023 ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою, щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, громадянина України, зареєстровано та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12, ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 289 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор у кримінальному провадженні №0000124 від 23.02.2023 ОСОБА_3 звернулась до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою, щодо обвинуваченого ОСОБА_4 .

Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12, ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 289 КК України.

Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 10.03.2023 по справі №149/746/23 застосовано до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 08:30 год. 05.05.2023.

В подальшому ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 21.07.2023 по справі №149/2322/23 продовжено строк тримання під вартою, без визначення застави, підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в межах строку досудового розслідування - до 08 серпня 2023 року.

03.08.2023 до колегії суддів Вінницького міського суду Вінницької області прокурором подано клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 , проте станом на 03.08.2023 дата підготовчого судового засідання не визначена.

На сьогоднішній день не зменшились ризики, передбачені п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які являлись підставою для застосування даного запобіжного заходу.

Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 289 КК України, тобто у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі від десяти до п`ятнадцяти років або довічного позбавлення волі, та тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі від п`яти до восьми років, тому усвідомлюючи відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, будучи на волі чи виконуючи обов`язки більш м`якого запобіжного заходу, він може переховуватися від суду, а також незаконно впливати на іншого обвинуваченого у даному кримінальному провадженні, потерпілого, свідків та експертів у справі, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так, надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України), сторона обвинувачення вважає такі дії цілком вірогідними, беручи до уваги покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим в інкримінованих йому злочинах (у виді позбавлення волі на строк до 15 років або довічне позбавлення волі), а також те, що наразі в Україні введено воєнний стан, у зв`язку із чим обвинувачений зможе переховуватися від суду та у зв`язку із воєнним станом вживати заходів по перетину кордону України з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Тому, співставлення можливих негативних для обвинуваченого наслідків, з засудженням до покарання у виді позбавлення волі/довічного позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що ризик переховуватися від суду є достатньо високим.

Наявність ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що на даний час ОСОБА_4 вже приховав сліди вчинених ним злочинів, зокрема, разом з ОСОБА_6 знищив відео-записи з камер відоспостережен ня з місця вчинення злочину.

Наявність ризику незаконно впливати на іншого обвинуваченого у даному кримінальному провадженні, потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, який передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що ОСОБА_4 вчинив злочин разом з ОСОБА_6 , з останнім підтримує дружні відносини, йому відоме місце проживання потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, а характер вчиненого злочину свідчить про те, що ОСОБА_4 , в свою чергу, перебуваючи на іншому більш м`якому запобіжному заході може здійснювати незаконний психологічний та фізичний вплив на обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілого та свідків у кримінальному провадженні з метою зміни ними показань.

Крім того, вказаний ризик зумовлений тим, що злочин, в якому обвинувачують ОСОБА_4 , спричинив загибель людини.

У свою чергу, незаконний вплив на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні відповідно до діючого кримінального законодавства кваліфікується як злочин, що свідчить про наявність такого ризику як вчинення іншого кримінального правопорушення, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

На підставі викладеного прокурор звернувся до суду з даним клопотанням та просив його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримала, просила продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання прокурора, просили змінити обвинуваченому запобіжний захід на більш м`який.

Відповідно до частини четвертої статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.

Суд, дослідивши вказане клопотання та додані матеріали, заслухавши думку прокурора, пояснення обвинуваченого та його захисника, дійшов висновку, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що органом досудового розслідування - Хмільницьким районним відділом поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, за процесуального керівництва Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області, здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000124 від 23.02.2023.

Досудовим розслідуванням встановлено, що приблизно у вересні 2021 року, більш точної дати встановити не представилось можливим, він спільно з ОСОБА_6 розпочали підприємницьку діяльність з виготовлення м`ясної та ковбасної продукції у приміщенні цеху, який вони взяли в оренду та який розташований за адресою: АДРЕСА_2 . Під час здійснення даного виду підприємницької діяльності ОСОБА_4 та ОСОБА_6 узгоджували між собою фінансові питання, у тому числі щодо залучення грошових коштів для здійснення підприємницької діяльності та розподілу доходів від неї у рівних частинах між собою.

У зв`язку із відсутністю грошових коштів для здійснення підприємницької діяльності, приблизно у грудні 2021 року, більш точної дати встановити не представилось можливим, ОСОБА_4 уклав з ОСОБА_7 усну угоду щодо надання останнім йому позики у вигляді грошових коштів, за користування якими необхідно щомісячно сплачувати ОСОБА_7 комісійну винагороду у розмірі десять відсотків від наданої суми позики. Про вказану угоду ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_6 , який погодився з умовами ОСОБА_7 .

Таким чином, починаючи з грудня 2021 року до середини січня 2023 року, більш точної дати встановити не представилось можливим, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 отримували у ОСОБА_7 в позику грошові кошти для здійснення підприємницької діяльності, які частково йому повертали разом із відсотками. Станом на середину січня 2023 року загальний борг ОСОБА_4 та ОСОБА_6 перед ОСОБА_7 складав 50 000 доларів США, що за курсом Національного банку України становить 1 828 430 гривень, та в цей час у них виник умисел на неповернення грошових коштів та вчинення вбивства останнього.

В подальшому ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що ОСОБА_4 та ОСОБА_6 ухиляються від повернення позики у вищевказаній сумі, 21.01.2023 року біля 16.30 години зателефонував ОСОБА_4 та повідомив, що він невдовзі приїде до приміщення цеху і буде спілкуватись з ними щодо повернення грошових коштів. Про дану розмову та приїзд ОСОБА_7 до цеху ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_6 .

В цей час, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що вони перебувають у боргових зобов`язаннях і не бажають повертати позичені грошові кошти ОСОБА_7 , спільно вирішили вчинити умисне вбивство останнього з корисливих мотивів. З цією метою вони принесли та розмістили у приміщенні цеху знаряддя вбивства у вигляді металевих предметів (прутів) та поліетиленову плівку чорного кольору, за допомогою якої у подальшому вони вирішили сховати сліди злочину, завернувши в неї тіло потерпілого.

21.02.2023 приблизно о 17 годині 20 хвилин ОСОБА_7 на власному автомобілі «Volkswagen Bora» синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , приїхав до приміщення цеху, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де на той час знаходились ОСОБА_4 та ОСОБА_6 і почав із ними розмову про повернення грошових коштів.

В ході розмови між ОСОБА_7 , з однієї сторони, та ОСОБА_4 і ОСОБА_6 , з іншої сторони, виникла суперечка, під час якої ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , реалізуючи свій спільний злочинний умисел, спрямований на заподіяння смерті ОСОБА_7 з метою ухилення від сплати боргу, за попередньою домовленістю між собою, діючи умисно, усвідомлюючи, що посягають на життя іншої особи, передбачаючи і свідомо бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті потерпілого, застосовуючи значну фізичну силу, нанесли ОСОБА_7 множинні удари заздалегідь заготовленими металевими предметами (прутами) в область життєво важливих органів людини - голову та тулуб, спричинивши потерпілому тілесні ушкодження, несумісні з життям, від яких він помер на місці.

Згідно з висновком експерта № 23 від 16.06.2023 при судово - медичній експертизі трупа ОСОБА_7 виявлено відкриту черепно-мозкову травму, яка включає в себе: синці, рани на голові, з крововиливами в м`які тканини голови; численні переломи склепіння, основи та лицевого відділів черепа з пошкодженням твердої та м`якої мозкових оболонок, травматичним руйнуванням речовини головного мозку, забиттям речовини мозочка, субарахноїдальними крововиливами головного мозку з проривом в шлуночки мозку.

Вказана відкрита черепно-мозкова травма виникла від багаторазових ударів твердим тупим предметом (предметами) з обмеженою контактуючою поверхнею, частина якої могла мати гострий колючий край. Дана травма належить до тяжких тілесних ушкоджень, згідно наказу № 6 пункт 2.1.3. Правил судово-медичного визначення ступеня важкості тілесних ушкоджень, стоїть в безпосередній причині із настанням смерті ОСОБА_7 .

Між відкритою черепно-мозковою травмою та смертю ОСОБА_7 , є причино-наслідковий зв`язок.

Причиною смерті ОСОБА_7 стала відкрита черепно-мозкова травма. Не виключається можливість настання смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 після заподіяння останньому відкритої черепно-мозкової травми.

В подальшому ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_6 , з метою приховання слідів скоєного ними умисного вбивства ОСОБА_7 , завернули скривавлену частину тіла останнього у поліетиленову плівку чорного кольору та перемістили його із приміщення цеху до багажника автомобіля ЗАЗ 110206, державний номерний знак НОМЕР_2 , червоного кольору, який знаходився на задньому дворі території цеха та перебував на той час у їхньому користуванні.

Після чого даним автомобілем ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_6 вивезли тіло ОСОБА_7 до лісового масиву, який розташований по трасі Т0219 (координати 49.4666577 , 28.0722399) Хмільницького району Вінницької області. В даному масиві ОСОБА_4 з ОСОБА_6 підібрали місце для приховування трупу ОСОБА_7 , за допомогою лопат викопали яму глибиною близько 1,5 метра, витягнули труп ОСОБА_7 із багажного відділення вищевказаного автомобіля та перемістили його у викопану яму обличчям донизу, після чого засипали землею та зверху притрусили листям місце поховання, таким чином приховавши його від сторонніх осіб, а знаряддя злочину - металеві предмети та поліетиленову плівку чорного кольору знищили.

08.03.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

09.03.2023 ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 289 КК України.

Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 10.03.2023 по справі №149/746/23 застосовано до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 08:30 год. 05.05.2023.

В подальшому ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 21.07.2023 по справі №149/2322/23 продовжено строк тримання під вартою ,без визначення застави, підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в межах строку досудового розслідування - до 08 серпня 2023 року.

29.07.2023 ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 289 КК України.

31.07.2023 слідчим складено та прокурором затверджено обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000124 від 23.02.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 289 КК України.

Вказаний обвинувальний акт спрямовано до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області для розгляду по суті.

В подальшому, ухвалою Вінницького апеляційного суду від 01.08.2023 по справі №149/2379/23 кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.02.2023 за №0000124 відносно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п.6, 12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.289 КК України - направлено на розгляд до Вінницького міського суду Вінницької області.

Однак, підготовче засідання у даному кримінальному провадженні Вінницьким міським судом Вінницької області ще не призначено, а строк дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 спливає 08 серпня 2023 року.

Надаючи оцінку обґрунтованості клопотання прокурора слідчим суддею враховується наступне.

Законом України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини" від 18 жовтня 2022 року №2690-IX, який набув чинності 06.11.2022, внесено ряд змін до Кримінального процесуального кодексу України, щодо порядку розгляду клопотань про застосування та продовження дії запобіжних заходів.

Так, відповідно до частини четвертої статті 176 КПК України (в редакції Закону №2690-IX) запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Частиною шостою статті 199 КПК України (в редакції Закону №2690-IX) передбачено у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Отже, наведеними положеннями Закону надано право слідчому, за погодженням з прокурором, та прокурору до початку підготовчого судового засідання (до проведення підготовчого судового засідання) звертатися до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу або його продовження, та, відповідно, надано повноваження слідому судді на розгляд таких клопотань за межами досудового розслідування.

У наведених нормах Закону законодавцем застосовано формулювання "до початку підготовчого судового засідання" (ч. 1 ст. 176 КПК) та "до проведення підготовчого судового засідання" (ч. 6 ст. 199 КПК).

В свою чергу, порядок проведення підготовчого судового засідання закріплено у статті 314 КПК України.

Відповідно до частини першої та другої статті 314 КПК України після отримання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру або клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності суд не пізніше п`яти днів з дня його надходження призначає підготовче судове засідання, в яке викликає учасників судового провадження. Підготовче судове засідання відбувається за участю обвинуваченого (крім випадків, коли здійснювалося спеціальне досудове розслідування), прокурора, захисника, потерпілого, його представника та законного представника, цивільного позивача, його представника та законного представника, цивільного відповідача та його представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом для судового розгляду. Після виконання вимог, передбачених статтями 342-345 цього Кодексу, головуючий з`ясовує в учасників судового провадження їх думку щодо можливості призначення судового розгляду.

У підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення:затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу; закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу; повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу; направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження; призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру; доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь. (ч. 3 ст. 314 КПК)

Таким чином, аналіз положень статей 176, 199 КПК України (в редакції Закону №2690-IX), у взаємозв`язку з положеннями статті 314 КПК України, дає підстави для висновку про те, що слідчий суддя наділений повноваженнями на розгляд клопотань слідчого та/або прокурора про застосування запобіжного заходу або його продовження лише у випадках коли обвинувальний акт надіслано (подано) до суду, однак підготовче судове засідання судом ще не призначено, або ж призначено, проте термін дії запобіжного заходу закінчується до дати проведення такого засідання.

Як зазначено вище та встановлено судом, 31.07.2023 слідчим складено та прокурором затверджено обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000124 від 23.02.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 289 КК України.

Вказаний обвинувальний акт спрямовано до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області для розгляду по суті.

В подальшому, ухвалою Вінницького апеляційного суду від 01.08.2023 по справі №149/2379/23 кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.02.2023 за №0000124 відносно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п.6, 12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.289 КК України - направлено на розгляд до Вінницького міського суду Вінницької області.

Однак, підготовче засідання у даному кримінальному провадженні Вінницьким міським судом Вінницької області ще не призначено, а строк дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 спливає 08 серпня 2023 року, а відтак розгляд і вирішення клопотання прокурора, на даному етапі, віднесено до повноважень слідчого судді за місцем здійснення досудового розслідування.

Проаналізувавши зміст поданого клопотання та доданих до нього документів слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_4 підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12, ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 289 КК України.

Згідно зі статтею 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Вирішуючи питання доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги пунктів 3 і 4 статті п`ятої Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до статті 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, не допускається автоматичне продовження строків тримання під вартою (справи «Тейс проти Румунії», «Чанєв проти України»).

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з того, що «обґрунтована підозра» означає наявність фактів чи інформації, які могли б переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин (справа «Нечипорук і Йонкало проти України»).

Разом з тим, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і мають бути наведені інші підстави для продовження тримання під вартою, також недостатнім є посилання лише на тяжкість вчиненого злочину та покарання (справи «Елоева проти України», «Свершов проти Україні», «Харченко проти України»).

На підставі викладеного, слідчий суддя при вирішенні питання про наявність підстав для задоволення клопотання враховує у своїй сукупності доведеність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, тяжкість та підвищену суспільну небезпеку інкримінованих злочинів, тяжкість можливого покарання, наявність таких ризиків як можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування, прокуратури та суду, з метою уникнення покарання за вчинений злочин, продовження вчинення злочинів, здійснення незаконного впливу на свідків, а також особу підозрюваного, який на час розгляду клопотання підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, зокрема у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, відповідальність за яке передбачена у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років.

Суд звертає увагу на те, що на час розгляду клопотання вищевказані ризики, що встановлені попередніми ухвалами про застосування запобіжного заходу та його продовження не зменшилися. Відомостей, які б вказували про неможливість перебування ОСОБА_4 в місцях затримання, зокрема, за станом здоров`я під час розгляду клопотання надано не було, а тому слідчий суддя вважає, що заявлені ризики виправдовують тримання особи під вартою, що також доведено прокурором при розгляді даного клопотання.

Крім того, слідчим суддею врахована практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

З огляду на викладене слідчий суддя вважає за доцільне клопотання задовольнити та продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою на 60 (шістдесят) днів, тобто до 02 жовтня 2023 року (включно).

На підставі наведеного, керуючись ст. 176 - 178, 183, 184, 186, 193, 196, 197, 199, 309, 372, 400 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 (шістдесят) днів, тобто до 02 жовтня 2023 року (включно).

Ухвала про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 діє до 02 жовтня 2023 року.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя