Справа № 740/4010/23
Провадження № 1-кп/740/323/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2023 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області

в складі: головуючої - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного провадження кримінальне провадження №0000363 від 08.06.2023 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Путивль Сумської області, громадянина України, непрацюючого, раніше судимого вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 19.10.2022 року за ч.ч. 1,4 ст.358 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 1020 грн., зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст. 162 КК України,

ВСТАНОВИВ:

08.06.2023 року близько 16 год. 40 хв. ОСОБА_3 , реалізуючи свій раптово виниклий протиправний умисел на незаконне проникнення до житла та іншого володіння особи, а саме до домогосподарства та приміщення житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , де зареєстрована та проживає ОСОБА_4 , діючи умисно, всупереч волі користувача, маючи прямий умисел на порушення конституційного права на недоторканість житла та іншого володіння особи, передбаченого ст. 30 Конституції України, відкрив механічний запираючий пристрій на хвіртці та пройшов на територію господарства за адресою: АДРЕСА_2 , яке йому не належить та не перебуває у його користуванні, тим самим вчинивши проникнення до іншого володіння останньої, після чого, шляхом відкриття незамкнених на запираючий пристрій вхідних дверей, незаконно увійшов до житлового будинку, розташованого за вказаною адресою, який йому не належить та не перебуває в його користуванні, де був виявлений 08.06.2023 року користувачем будинку ОСОБА_4 , тим самим вчинивши проникнення до житла останньої.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 1 ст.162 КК України, як незаконне проникнення до житла та іншого володіння особи.

Частинами 2, 3 ст. 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

До обвинувального акту додано клопотання прокурора про розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Крім того, долучена письмова заява обвинуваченого ОСОБА_3 , складена у присутності захисника ОСОБА_5 , відповідно до якої обвинувачений беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.162 КК України, не оспорює встановлені під час дізнання обставини, згоден на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні та без його участі, ознайомлений з обмеженнями права апеляційного оскарження, передбаченими ч. 1 ст. 394 КПК України.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

Згідно з ч.4 ст.107 КПК України, в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та матеріали справи, вважає доведеним, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 162 КК України, а саме: незаконне проникнення до житла та іншого володіння особи.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального правопорушення, які підтверджують обставини, встановлені судом.

Обвинувачений ОСОБА_3 в поданій заяві зазначені обставини не оспорює, вважає, що під час досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою вину у вчиненні вказаного кримінального проступку беззаперечно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту підтверджено факт скоєння ОСОБА_3 кримінального проступку, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 162 КК України.

Частиною 1 статті 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Відповідно до частини 2 статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При обранні ОСОБА_3 виду та міри покарання, суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, виходить із загальних засад призначення покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, що відповідно до ст.12 КК України є кримінальним проступком, особу винного, який не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, раніше неодноразово судимий, формально позитивно характеризується за місцем проживання.

Обставинами, що пом`якшують покарання є активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та щире каяття; обставин, що обтяжують покарання не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно обрати покарання в межах санкції ч.1 ст. 162 КК України у виді обмеження волі.

Оскільки ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення (проступок) 08.06.2023 року, тобто після вироку від 19.10.2022 року, яким його засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1,4 ст. 358 КК України до покарання у виді 1020 грн. штрафу і дане покарання на даний час ним не відбуте, тому на підставі ч. 1 ст.71 КК України до основного покарання у виді обмеження волі, призначеного за цим вироком, необхідно повністю приєднати невідбуту частину основного покарання у виді штрафу за попереднім вироком від 19.10.2022 року, яке у відповідності до ч. 3 ст. 72 КК України підлягає самостійному виконанню, що узгоджується із висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 05.10.2022 у справі № 704/791/21.

Суд не знаходить підстав для звільнення ОСОБА_3 від покарання у виді обмеження волі з випробуванням, оскільки якщо за один із злочинів призначено основне покарання у виді штрафу, яке відповідно до ч. 3 ст. 72 КК не підлягає складанню з іншими видами покарань та виконується самостійно, то звільнення від відбування іншого покарання з випробуванням, яке входить у сукупність вироків, є неприпустимим, на що вказав Верховий Суд у постанові від 26.05.2020 у справі № 243/2528/19.

Керуючись ст.ст.381-382, ст.ст.368-371, 373-374, 376 КПК України,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, шляхом повного приєднання до основного покарання за цим вироком невідбутої частини основного покарання за попереднім вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 19.10.2022 року у виді штрафу у розмірі 1020 (одна тисяча двадцять) гривень, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік та штрафу у розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одна тисяча двадцять) гривень.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 1020 (одна тисяча двадцять) гривень виконувати самостійно.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1