ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/46/23 Справа № 704/517/22 Категорія: ч. 1 ст. 125 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2023 року м. Черкаси

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою начальника Тальнівського відділу Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Маньківського районного суду Черкаської області від 14 липня 2022 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 07 грудня 2021 року Маньківським районним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК) до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

2) 24 січня 2022 року Шполянським районним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 185 КК до позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ч. 4 ст. 70 КК, шляхом часткового складання покарання за вироком Маньківським районним судом Черкаської області від 07 грудня 2021 року, визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки на підставі ст. 75 КК звільнений від відбуття покарання з випробувальним строком на 2 роки,

засуджено за ч. 1 ст. 125 КК до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, в дохід держави.

ВСТАНОВИЛА

За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що він 08 червня 2022 року близько 18 години 30 хвилин, знаходячись на подвір`ї домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , під час конфлікту із ОСОБА_10 , що виник на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно, наніс один удар кулаком правої руки в область лівого ока, від якого потерпілий не втримавшись на ногах впав на землю, та отримав ушкодження правого зап`ястя руки. Далі ОСОБА_7 , продовжуючи свої протиправні дії, наніс один удар правою ногою в ділянку лівого вуха потерпілому ОСОБА_10 . Внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 , потерпілому ОСОБА_10 , спричинено тілесні ушкодження у вигляді синців на повіках лівого ока, на лівій вушній раковині та правому зап`ясті, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 , призначити покарання за ч. 1 ст. 125 КК у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. На підставі ч. 1 ст. 71 КК до призначеного покарання повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Шполянського районного суду Черкаської області від 24 січня 2022 року та визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки та штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн, який виконувати самостійно.В решті вирок залишити без змін.

Не заперечуючи доведеності вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, вважає, що вирок суду першої інстанції є незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на ч. 1 ст. 71 КК, а також постанову Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» щодо визначення остаточного покарання за сукупністю вироків, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин.

Разом з тим, ухвалюючи оскаржуваний вирок, суд не акцентував увагу на тому, що ОСОБА_7 , після ухвалення вироку від 24 січня 2022 року, але до повного відбуття покарання, вчинив нове кримінальне правопорушення та не визначив, що до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково необхідно приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком у відповідності до вимог ч. 1 ст. 71 КК.

Також, згідно з ч. 3 ст. 72 КК, основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

З вищевикладеного вбачається, що ст. 71 КК передбачає принцип приєднання невідбутої частини покарання, а не складання, як зазначено в ч. 3 ст. 72 КК. Отже, суд не застосував при призначенні покарання ОСОБА_7 положення ст. 71 КК та відповідно не призначив покарання за сукупністю вироків, тобто не застосував закон, який підлягає застосуванню, а отже неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

Після докладу суддею-доповідачем змісту вироку, доводів апеляційної скарги, були заслухані:

- прокурор, який підтримав вимоги апеляційної скарги, пославшись на доводи, що в ній викладені;

- обвинувачений та його захисника, які первісно заперечували проти задоволення апеляційної скарг прокурора, у подальшому не заперечували проти її задоволення; обвинувачений надав показання, згідно з якими він за ч. 1 ст. 125 КК вину визнав в повному обсязі, пояснивши при яких обставин спричинив потерпілому ОСОБА_10 легкі тілесні ушкодження;

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора, обвинуваченого та його захисника, вивчивши матеріали провадження та дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до таких висновків.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

Переглядаючи вирок в межах апеляційної скарги, колегія суддів враховує, що в апеляційній скарзі не оспорюється законність вироку щодо фактичних обставин кримінального провадження та доведеність вини обвинуваченого.

Колегія суддів вважає правильними встановлені фактичні обставини судом першої інстанції, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

За таких обставин суд першої інстанції правильно визнав винним ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК.

В апеляційній скарзі не оспорюють вид та розмір покарання, що визначений судом за цим законом України про кримінальну відповідальність.

При цьому доводи апеляційної скарги прокурора про порушення судом першої інстанції вимог ч.ч. 1, 4 ст. 71 КК України є обґрунтованим.

З даних про особу обвинуваченого ОСОБА_7 вбачається, що він раніше судимий за вироком Шполянського районного суду Черкаської області від 24 січня 2022 року за ч. 2 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки; на підставі ч. 4 ст. 70 КК визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки; на підставі ст. 75, 76 КК звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки.

За даним вироком невідбута частина покарання у виді позбавлення волі складає 4 роки.

Обвинувачений після постановлення цього вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин.

Отже остаточне покарання, коли обвинувачений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин застосовується призначення покарання за сукупністю вироків. У цьому разі суд відповідно до ч. 1 ст. 71 КК до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. При складанні покарань у порядку ч. 1 ст. 71 КК остаточне покарання має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком. Ці приписи закону є імперативними і підлягають обов`язковому виконанню.

Згідно з положень ч. 3 ст. 72 КК основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Отже, положення ч. 3 ст. 72 КК не тільки не виключають можливості застосування положень статей 70, 71 КК щодо призначення покарання за сукупністю злочинів та за сукупністю вироків, але й прямо вказують на необхідність такого застосування. У той же час ч. 3 ст. 72 КК передбачає не самостійне виконання вироків, якщо одним чи кількома з них призначено покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, а лише неможливість складення цих покарань з іншими видами покарань при призначенні їх за сукупністю злочинів або за сукупністю вироків і необхідність самостійного (окремого) виконання цих покарань.

Утім суд першої інстанції вказаних норм закону України про кримінальну відповідальність не застосував, не призначив остаточне покарання з урахуванням вимог ч. 1 ст. 71 КК, а тому вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового вироку.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 407, ч. 2 ст. 409, 414, 420 КПК, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу начальника Тальнівського відділу Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Маньківського районного суду Черкаської області від 14 липня 2022 рокущодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання - скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 1 ст. 125 КК до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, в дохід держави.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК за сукупністю вироків, шляхом повного приєднання невідбутої частини покарання за вироком Шполянського районного суду Черкаської області від 24 січня 2022 року, остаточно визначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки та штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, яке виконувати самостійно.

Строк покарання рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_7 .

В іншій частині вирок залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений шляхом подачі касаційних скарг безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення вироку судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії вироку.

Головуючий ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_3