Ухвала

04 серпня 2023 року

м. Київ

справа № 521/12931/15-к

провадження № 51 - 4618ск23

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора на вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 11 червня 2021 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 03 травня 2023 року щодо ОСОБА_4 ,

встановив:

Вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 11 червня 2021 року ОСОБА_4 визнано не винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України та виправдано на підставі п. 1 ч. 1 ст. 373 КПК України.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 03 травня 2023 року вирок місцевого суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі прокурор порушує питання про перегляд вказаних судових рішень в касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що її подано без додержання приписів зазначеної статті.

Так, у касаційній скарзі, крім іншого, має бути зазначено обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування судового рішення судом касаційної інстанції є: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); 3) невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).

Посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК України, що є підставою для скасування таких рішень, а також належним чином обґрунтувати свої доводи.

У касаційній скарзі прокурор на підставах істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_4 . При цьому, не наводить таких порушень КПК, які з огляду на положення статей 370, 404, 412, 413, 414, 419 КПК слугували б підставою для скасування оскаржуваних судових рішень, а зазначає здебільшого доводи щодо оцінки доказів та невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, які в силу ст. 433 КПК України не можуть буду предметом перегляду судом касаційної інстанції.

Також, вказуючи на незаконність зазначених судових рішень, прокурор наводить виключно аргументи щодо незгоди із ухвалою апеляційного суду та взагалі не зазначає у чому полягає незаконність виправдувального вироку місцевого суду, хоча й просить його скасувати і призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Відсутність у скарзі належного обґрунтування, зважаючи на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

За таких обставин необхідно залишити без руху касаційну скаргу, надавши прокурору строк для усунення недоліків.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:

Касаційну скаргу прокурора на вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 11 червня 2021 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 03 травня 2023 року щодо ОСОБА_4 , залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів із дня отримання копії ухвали.

Роз`яснити, що касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_5 ОСОБА_2 ОСОБА_3