ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1019/23 Справа № 203/5029/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ( в режимі відеоконференції),

захисниці ОСОБА_8 ( в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на ухвалу Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 07 квітня 2023 року про відмову в задоволенні клопотання старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , підозрюваного у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст. 187, ч. 2 ст. 365 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 07 квітня 2023 року було відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , підозрюваного у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 187, ч. 2 ст. 365 КК України.

Вказана ухвала обгрунтована тим, що підозра ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 187, ч. 2 ст. 365 КК України, вручена не була та останній не набув статусу підозрюваного у кримінальному провадженні №0000831.

Слідчий суддя вказав, що досудове розслідування у кримінальному провадженні було завершено ще в 2018 році та направлення вказаного кримінального провадження до суду з обвинувальним актом виключають можливість застосування до ОСОБА_7 будь-якого запобіжного заходу.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 07.04.2023 року та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що при постановленні оскаржуваної ухвали слідчим суддею Кіровського районного суду м. Дніпропетровська не було виконано функції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів та безпосередньо було порушено вимоги кримінального процесуального законодавства.

Прокурор вказав, що істотне порушення вимог ст. 177 КПК України, слідчим суддею не було надано оцінки визначеної в клопотанні мети застосування запобіжного заходу, а саме - забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Зазначив, що слідчий суддя при вирішенні питання щодо обрання особі, яка перебувала в розшуку, у зв`язку з обвинуваченням у тяжкому та особливо тяжкому злочинів, вдався до оцінки процесуальних рішень, прийнятих відносно ОСОБА_7 при проведенні досудового розслідування.

Зазначив, що слідчим суддею не було надано належної оцінки стосовно того, чи була у органу досудового розслідування реальна можливість вручення підозри особі, яка переховувалася від слідства.

Вказав, що сама мотивувальна частина ухвали слідчого судді має суттєві протиріччя, а саме слідчий суддя враховує позицію сторони захисту, що під час досудового розслідування процесуальними рішеннями, у справі відсутні будь-які дані, які б підтверджували оголошення обвинуваченого ОСОБА_7 у міждержавний або міжнародний розшук, які б свідчили про належне, у відповідності до ст.135 КПК України, повідомлення останнього про розпочате відносно нього кримінальне провадження, та вручення у відповідності до вимог, передбачених ст.136 КПК України, повідомлення про підозру, оскільки зазначені повідомлення поверталися на адресу сторони обвинувачення установою Укрпошти без їх вручення адресату, тобто ОСОБА_7 .

Зазначив, що слідчий суддя не взяв до уваги твердження прокурора, про те, що підозрюваний ОСОБА_7 в період досудового розслідування з метою ухилення від кримінальної відповідальності, нелегально виїхав на не підконтрольну владі України територію Донецької області, а тому спеціальне досудове розслідування, начебто, здійснювалося відносно ОСОБА_7 у відповідності до вимог Закону, оскільки останній, 28 вересня 2017 року приймав участь у здійсненні на території Запорізької області нотаріальної дії, тобто в період здійснення відносно нього спеціального досудового розслідування перебував на території України.

Наголосив, що вищевказане свідчить про однобічність розгляду слідчим суддею питання відносно наявності факту ухиляння ОСОБА_7 від слідства та факту повідомлення ОСОБА_7 про підозру, яке визначається саме з відсутністю знаходження ОСОБА_7 в міждержавному чи міжнародному розшуку вже після здійснення органом досудового розслідування повідомлення про підозру особи в порядку ст. 135 КПК України.

Прокурор вказав, що саме відносно ОСОБА_7 матеріали кримінальних правопорушень, скоєних разом з вже засудженими особами, були виділені в окреме провадження, однак завдяки тому, що ОСОБА_7 переховувався від слідства та суду, він намагається уникнути кримінальної відповідальності за зухвалі злочині, скоєні працівниками правоохоронних органів, на підставі формальних підстав, буцім-то неповідомлення його про підозру.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши надані матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Особи, до яких може бути застосовано запобіжний захід, визначені ч.2 ст.183 КПК України.

Частиною 4 ст.110 КПК України встановлено, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Згідно з ч.1 ст.219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань або винесення постанови про початок досудового розслідування у порядку, встановленому статтею 615 цього Кодексу, до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотанням про закриття кримінального провадження або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.283 КПК України однією із форм закінчення досудового розслідування є звернення прокурора до суду з обвинувальним актом.

Як вбачається з клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий посилався на те, що 12.04.2017 року ОСОБА_7 встановленим порядком було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.2 ст.365 КК України.

14.04.2017 року ОСОБА_7 було оголошено у розшук, в зв`язку із переховуванням від органів досудового розслідування.

21.07.2017 року ОСОБА_7 встановленим порядком було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.2 ст.365 КК України, а 05.04.2019 року про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.2 ст.365 КК України.

Підозрюваного ОСОБА_7 було затримано 07 квітня 2023 року на підставі ухвали слідчого судді Кіровського районного суду м.Дніпропетровська.

Колегія суддів зазначає, що зазначені вище процесуальні дії вчинялись в рамках іншого кримінального провадження, досудове розслідування у якому проводилось слідчими прокуратури Харківської області.

31.07.2017 року матеріали відносно ОСОБА_7 було виділено в окреме кримінальне провадження №0000831, у якому на підставі ухвали слідчого судді від 14.08.2017 року здійснювалось спеціальне досудове розслідування, за наслідками якого складено обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.2 ст.365 КК України та направлено його до суду.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.10.2018 року, залишеною без змін ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 18.12.2018 року, обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000831 було повернуто прокурору.

Зі змісту вказаних ухвал вбачається, що підставою повернення обвинувального акту стали суттєві порушення вимог КПК України, зокрема, відсутність на момент проведення спеціального досудового розслідування інформації про оголошення ОСОБА_7 в міждержавний або міжнародний розшук, а також обізнаність останнього про розпочате кримінальне провадження та його кримінальне переслідування; відсутність відомостей про вручення у передбачений КПК України спосіб повідомлень про підозру від 12.04.2017 року та 21.07.2017 року; вчинення відповідних процесуальних дій відносно ОСОБА_7 , який притягається до кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину, без захисника, якого було залучено лише 07.07.2017 року.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, що повідомлення про підозру від 12.04.2017 року та 21.07.2017 року ОСОБА_7 у передбачений КПК України спосіб не вручались.

Колегія суддів зазначає, що у зв`язку з не врученням первісної підозри не може вважатись належним повідомленням ОСОБА_7 про підозру і винесення 05.04.2019 року повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.2 ст.365 КК України.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, що повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.2 ст.365 КК України, було винесено 05.04.2019 року, тобто після завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000831, яке до цього було скеровано до суду з обвинувальним актом, а тому колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги прокурора.

Колегія суддів зазначає, що повернення обвинувального акта не передбачає поновлення закінченого досудового розслідування. У чинному КПК України законодавець відмовився від інституту додаткового розслідування, який існував за КПК 1960 року. Відсутність можливості проведення додаткового розслідування після звернення до суду з обвинувальним актом очевидна з тексту Кодексу. Крім того, у пояснювальній записці до проєкту Кодексу зазначалося, що "одним з основних напрямів реформування … стала ліквідація можливості відправлення справи на додаткове розслідування", "підвищенню гарантій прав підозрюваних та обвинувачених сприятиме також … скасування інституту повернення справи на додаткове розслідування".

У разі повернення судом обвинувального акта, який не відповідає вимогам КПК України, повноваження прокурора обмежені лише усуненням недоліків цього обвинувального акта.

Така позиція колегії суддів узгоджується з висновками Верховного Суду, висловленими в постановах від 26 жовтня 2022 року у справі № 686/10785/16-к (провадження № 51-1321км22), від 18 жовтня 2022 року у справі № 753/6486/21 (провадження № 51-5845км21) та від 04 жовтня 2018 року у справі № 752/4900/15-к (провадження № 51-3742км18).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, що підозра у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_7 в передбаченому КПК України вручена не була та останній не набув статусу підозрюваного у кримінальному провадженні №0000831, а також з огляду на те, що досудове розслідування у останньому було завершено ще в 2018 році, шляхом направленням його до суду з обвинувальним актом, що унеможливлює можливість застосування до ОСОБА_7 будь-якого запобіжного заходу.

Колегія суддів не вбачає істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали, тому вважає, що у задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора на ухвалу Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 07 квітня 2023 року про відмову в задоволенні клопотання старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , підозрюваного у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст. 187, ч. 2 ст. 365 КК України залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 07 квітня 2023 року про відмову в задоволенні клопотання старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , підозрюваного у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст. 187, ч. 2 ст. 365 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4