Справа № 303/3363/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.08.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря: ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження у кримінальному провадженні №11-кп/4806/447/23 за апеляційною адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 липня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 липня 2023 року, задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні за №0001015, внесеному 16.10.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) щодо обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2. ст.15 п.1 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263 КК України.

Продовжено застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 60 днів, а саме до 18 вересня 2023 року (включно), без можливості внесення застави.

В ухвалі суду вказується на те, що у провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області перебуває кримінальне провадження за №0001015, відомості про кримінальне правопорушення у якому 16.10.2021 внесені до ЄРДР, за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15 п. 1 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України. У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, який, відповідно до обвинувального акта, обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 - п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, - у закінченому замаху на умисне вбивство двох або більше осіб та ч. 1 ст. 263 КК України, - у носінні, зберіганні, придбанні вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу. Необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прокурор обґрунтовує тим, що існують ризики, передбачені ч.1 ст.177 КК України, а саме: обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може переховуватись від суду; незаконно впливати на потерпілих; перешкоджати кримінальному провадженню у будь-який інший спосіб; та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, я якому він обвинувачується. Враховуючи існування вище вказаних ризиків, прокурор послався на те, що існує ризик протиправної поведінки обвинуваченого, у зв`язку з чим інший, більш м`який, запобіжний захід, ніж тримання під вартою відносно ОСОБА_7 не зможе запобігти настанню вказаних ризиків. Просить клопотання задовольнити та продовжити строк раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , без можливості внесення застави.

Судом встановлено, що стороною обвинувачення доведено наявність обставин, які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 п. 1 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України. Підставами застосування запобіжного заходу визнано обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень та наявність ризиків, передбачених п.1 та п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшилися та продовжують існувати. Судом взято до уваги і те, що за один зі злочинів, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі. Тому, усвідомлюючи тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_7 , у разі доведення його винуватості, існує ризик переховування обвинуваченого від суду.

Також судом взято до уваги і те, що згідно реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні 10.11.2021 виносилась постанова про оголошення ОСОБА_7 у розшук. Вказана обставина свідчить про існування ризику того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може вчинити дії, пов`язані зі спробами переховування від органів досудового розслідування та суду. З огляду на наведене суд дійшов висновку, що тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою буде виправданим та необхідним для забезпечення його належної процесуальної поведінки, а також те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення із застосуванням насильства, тому відсутні підстави для визначення розміру застави.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 вказує на необґрунтованість та незаконність ухвали суду, просить її скасувати. Стверджує, під час судового розгляду прокурором не було спростовано ні одного заперечення сторони захисту, не аргументовано та не підтверджено жодними доказами існування хоча б одного ризику, передбаченого ст.177 КПК України, а також не доведено факт неможливості запобігання вказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. Апелянт зазначає, що місцевий суд, ухвалюючи судове рішення, залишив поза увагою наявність позицій ЄСПЛ, відповідно до яких сторона обвинувачення повинна дійсно доводити існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а не констатувати їх. Просить оскаржувану ухвалу скасувати, постановити нову, якою клопотання прокурора задовольнити частково, застосувати до підзахисного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з правом визначення застави.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника адвоката ОСОБА_6 , який підтримав подану апеляційну скаргу, заперечення прокурора, який вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення відхиляються з таких підстав.

Висновок суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_7 колегія суддів вважає належним чином вмотивованим, викладені в судовому рішенні судження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з наявними в матеріалах контрольного провадження доказами та обставинами кримінального провадження.

Так, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги те, що обставини, які були підставою для обрання обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінились, наведені прокурором ризики не відпали, не зменшились і продовжують існувати.

Разом із тим, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу обґрунтовано взяв до уваги тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 , у разі визнання його винуватим у скоєнні кримінальних правопорушень, те, що вчинені діяння відносяться до тяжких та особливо тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , а також відсутність обставин, які б перешкоджали триманню обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою та необхідність проведення судом необхідних процедурних (процесуальних) дій, у тому числі дослідження доказів.

Тому, з огляду на тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких ОСОБА_7 обвинувачується, за які йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі, дані про особу обвинуваченого раніше не судимий, офіційно не працюючий, не має постійного джерела доходів, не одружений, під час досудового розслідування цього кримінального провадження у зв`язку з переховуванням від органа досудового розслідування оголошувався у розшук, а також інші наведені вище обставин, колегія суддів доходить висновку про те, що є обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може переховуватись від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення, що в свою чергу свідчить і про обґрунтованість висновку суду першої інстанції і в цій частині.

Доводи захисника про необґрунтованість підозри за ч.2. ст.15, п.1 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263 КК України, колегія суддів відхиляє, оскільки вказане питання вирішується судом при ухваленні вироку за результатами розгляду кримінального провадження по суті.

Колегія суддів також вважає, що продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідним із метою забезпечення дієвості кримінального провадження та належної процесуальної поведінки обвинуваченого, у зв`язку з чим, обґрунтованим і належним чином умотивованим, вважає і висновок суду першої інстанції про те, що інші, більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не будуть достатніми для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а також дієвості кримінального провадження.

З огляду на наведене вище, доводи апеляційної скарги про те, що під час судового розгляду прокурором не було спростовано ні одного заперечення сторони захисту, не аргументовано та не підтверджено жодними доказами існування хоча б одного ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, а також не доведено факт неможливості запобігання вказаним ризикам більш м`якими запобіжними заходами, апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеними вище судженнями.

Колегія суддів вважає, що обраний ОСОБА_7 запобіжний захід, у тому числі й із урахуванням його тривалості, відповідає характеру та тяжкості інкримінованих ОСОБА_7 діянь, а також тяжкості можливого покарання та виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого.

Із цих підстав, доводи апелянта про те, що місцевий суд, ухвалюючи судове рішення, залишив поза увагою наявність позицій ЄСПЛ, відповідно до яких сторона обвинувачення повинна дійсно доводити існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а не констатувати їх, апеляційний суд відхиляє як такі, що не знаходять свого підтвердження і визнаються необґрунтованими.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що стороною захисту не надано доказів, зокрема висновків лікарів тощо, які б свідчили про наявність у ОСОБА_7 таких захворювань, які б унеможливлювали тримання його під вартою.

Разом з тим, відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів враховує і те, що навіть якщо обвинувачений і не має на меті ухилятися від суду, вчиняти інші злочини, однак, обставини, за яких ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, їх тяжкість та інші наведені вище обставини та дані про його особу, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У зв`язку з цим, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про можливість застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави.

При цьому, колегія суддів вважає, що, постановляючи судове рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою, слідчий суддя взяв до уваги і положення ст. ст. 182, 183 КПК України, та обґрунтовано не визначив розмір застави, оскільки одне з інкримінованих ОСОБА_7 кримінальних правопорушень поєднане із застосуванням насильства щодо потерпілих.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що за наявності клопотань доцільність необхідності подальшого утримання обвинуваченого під вартою буде перевірена через нетривалий час в порядку ст.331 КПК, а сторона захисту не позбавлена можливості надати суду документи на підтвердження доводів щодо неможливості подальшого утримання обвинуваченого під вартою, або зміни обставин, які свідчать про нівелювання врахованих раніше ризиків.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

Узагальнюючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження і не впливають на висновки суду першої інстанції, не може бути задоволена, а ухвалу суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, як законну та обґрунтовану, необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу, яку подав адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 липня 2023 року, - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді