Справа № 944/1966/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/567/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові апеляційну скаргу адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 11 травня 2023 року про накладення арешту на майно,

з участю: прокурора ОСОБА_9

адвоката ОСОБА_6 ,

власника майна ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а :

вищевказаною ухвалою накладено арешт у виді заборони відчуження, користування та розпорядження майном на вантажний автомобіль марки MAN, державний номерний знак НОМЕР_1 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 ; екскаватор марки JCB JS130LC T4, державний номерний знак НОМЕР_3 ; 5 (п`ять) зразків піщаної суміші, які вилучено під час огляду земельної ділянки з кадастровим номером :04:000:1633 поблизу с. Кожичі Яворівського району Львівської області.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, адвокати ОСОБА_10 та ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 подали апеляційну скаргу, в якій просять ухвалу слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 11 травня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту в частині накладення арешту у виді заборони відчуження, користування та розпорядження майном на вантажний автомобіль марки MAN, державний номерний знак НОМЕР_1 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 ; екскаватор марки JCB JS130LC T4, державний номерний знак НОМЕР_3 .

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ухвала слідчого судді не відповідає фактичним обставинам справи та вимогам КПК України як і клопотання слідчого про арешт майна.

Стверджують, що слідчий суддя застосував надміру обтяжливий спосіб арешту майна, який призведе до надмірного обмеження правомірної господарської діяльності ОСОБА_8 .

Вважають, що ОСОБА_8 , як власник земельної ділянки з кадастровим номером :04:000:1633, правомірно здійснював діяльність, пов`язану зі зняттям, збереженням та використанням родючого шару грунту, оскільки така діяльність проводилася на підставі Робочого проекту, а чинним законодавством України не передбачено видачу органами Держгеокадастру у Львівській області чи будь-якими іншими державними органами України, дозволів на зняття та перенесення верхнього грунтового покриву. Робочий проект для земельної ділянки ОСОБА_8 розроблений уповноваженим суб`єктом, а саме працівником ТОВ «Інститут ґрунтознавства та оцінки земель» ОСОБА_11 , який є сертифікованим інженером-землевпорядником.

Вказують, що ОСОБА_8 є фізичною особою - підприємцем, а вилучений транспортний засіб використовується ним в цілях підприємницької діяльності. Зокрема, за допомогою вказаного транспорту проводилися роботи з розчищення та вирівнювання шару ґрунту для подальшого її використання в цілях підприємницької діяльності, саме і для цього був розроблений робочий проект землеустрою, на підставі якого ОСОБА_8 здійснювалась діяльність зі зняття, збереження та використання родючого шару ґрунту.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи власника майна ОСОБА_8 та його представника - адвоката ОСОБА_6 , які просили задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів судового провадження вбачається, що СВ Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області проводить досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 січня 2023 року за № 0000006, за попередньою правовою кваліфікацією за ч. 3 ст. 240 Кримінального кодексу України.

Постановою слідчого СВ Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_12 від 09 травня 2023 року вантажний автомобіль марки MAN, державний номерний знак НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу сері НОМЕР_2 , екскаватор JCBJS130LCT4, державний номерний знак НОМЕР_3 , вантажний автомобіль FAW, державний номерний знак НОМЕР_4 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 та 5 зразків піщаної суміші визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Також з клопотання слідчого про арешт майна вбачається, що арештоване майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України і може мати доказове значення у кримінальному провадженні № 000000 від 20.01.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.240 КК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом є речовими доказами по справі. Якщо документи містять зазначені вище ознаки, вони теж є речовими доказами.

Згідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Так, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Задовольнивши клопотання слідчий суддя прийшов до висновку, що слідчий довів необхідність накладення арешту на майно, оскільки таке має доказове значення для забезпечення кримінального провадження та відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Як вбачається з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно зі ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, окрім іншого, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні у разі арешту майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

При розгляді клопотання про арешт майна, слідчим суддею дотримані вимоги ч.ч. 2, 4 ст. 173 КПК України та ст. 172 КПК України, зміст ухвали слідчого судді в цілому відповідає вимогам ч. 5 ст. 173 КПК України.

Мотиви прийнятого рішення слідчим суддею викладені в мотивувальній частині ухвали, з чим погоджується і апеляційний суд.

Окрім того, слідчий суддя правильно зазначив, що накладення арешту на вказане в клопотанні майно, є тимчасовим заходом та з врахуванням конкретних обставин кримінального провадження, не є надмірно обтяжливим для ОСОБА_8 та не призведе до зупинення або надмірного обмеження його правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Задовольнивши клопотання слідчого з посиланням на зміст ст. 170 КПК України слідчий суддя врахував, що в ньому йдеться не про арешт майна підозрюваного, а арешт майна, передбачений ч. 2 ст. 170 КПК України, що здійснюється для забезпечення доказової бази в кримінальному провадженні.

Окрім того, всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєнні кримінальних правопорушень, вірності кваліфікації, а також питання належності, допустимості, достовірності доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги апелянтів, висновків суду не спростовують, оскаржувана ухвала слідчого судді є обґрунтованою, підстав для її скасування на даний час не встановлено.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до абзацу 2 статті 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

ухвалу слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 11 травня 2023 року про накладення арешту на майно, залишити без змін, а апеляційну скаргу адвокатів ОСОБА_6 і ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді