Справа №592/6181/23 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/357/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - тримання під вартою
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 травня 2023 року, якою відносно підозрюваної ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту,

ВСТАНОВИЛА:

Слідчим відділом Сумського районного управління поліції ГУНП в Сумській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження за № 0001479 від 06 травня 2023 року, у якому ОСОБА_7 оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 травня 2023 року, відмовлено в застосуванні запобіжного заходу - тримання під вартою стосовно підозрюваної ОСОБА_7 .

Застосовано запобіжний захід - домашній арешт до підозрюваної ОСОБА_7 .

Заборонено підозрюваній ОСОБА_7 залишати цілодобово житло за адресою: АДРЕСА_1 , а також покласти на підозрювану наступні обов`язки:- прибувати до слідчого СВ Сумського РУП ГУ НП в Сумській області, прокурора або суду за першою вимогою; - утримуватися від спілкування з потерпілою та свідками по даному кримінальному провадженню.

Строк, на який покладено обов`язки на підозрювану - два місяці.

Дата закінчення дії ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту - 09 липня 2023 року.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді прокурор ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу в якій просить ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 травня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким застосувати до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

В обґрунтування своїх вимог прокурор посилається на те, що слідчим суддею не враховано наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме підозрювана може переховуватись від органів досудового розслідування, та у подальшому може уникнути явки до суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, незаконно впливати на потерпілих, свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так, ОСОБА_7 після вчинення кримінального правопорушення з місця скоєння злочину зникла, не вжила заходів щодо надання допомоги потерпілому. Також, враховуючи, що остання вчинили тяжке кримінальне правопорушення та ніде не працює, тобто не має джерел для існування, може вчинити інший корисливий злочин проти власності.

Не врахування вказаних обставин, призвело до невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Крім того, згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований до особи раніше не судимої, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 років.

Про призначення даного кримінального провадження до апеляційного розгляду на 15 год. 00 хв. 11 липня 2023 року підозрювана ОСОБА_7 , її захисник - адвокат ОСОБА_8 та прокурор були повідомлені завчасно належним чином.

Від захисника ОСОБА_8 надійшло клопотання про здійснення розгляду даного кримінального провадження як за її відсутності, так і за відсутності ОСОБА_7 , з аналогічною заявою до апеляційного суду звернувся і прокурор.

Враховуючи наявність вищевказаних заяв, а також, що учасники провадження повідомлені про час, день та місце розгляду справи належним чином, наявні підстави для здійснення апеляційного розгляду без їх участі, що узгоджується з вимогами ч. 4 ст. 405 КПК України, а тому, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Так, відповідно до ст.ст. 177, 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

При цьому, слідчому судді слід мати на увазі, що обмеження розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи, є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Рішення Європейського суду з прав людини «Харченко проти України», «Белевитський проти Росії»).

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі "Манчіні проти Італії", за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

З мотивувальної частини ухвали вбачається, що слідчий суддя зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону виконав та врахував їх при постановленні ухвали, а доводи апеляційної скарги прокурора є необґрунтованими та суперечать фактичним обставинам справи.

На думку колегії суддів при вирішенні питання щодо застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу, слідчим суддею вищезазначені вимоги Закону дотримані в повному обсязі.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що СВ Сумського районного управління поліції ГУНП в Сумській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження за № 0001479 від 06 травня 2023 року, в якому ОСОБА_7 09 травня 2023 року було оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

У рамках вказаного кримінального провадження до слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми звернувся старший слідчий СВ Сумського районного управління поліції ГУНП в Сумській області з клопотанням щодо застосування до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб, без визначення розміру застави.

Своє клопотання слідчий обґрунтовував наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, та тим, що більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваної.

Розглядаючи вказане клопотання слідчого, слідчим суддею було вірно встановлено, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого злочину, що підтверджується наданими у матеріалах даного кримінального провадження доказами.

Крім того, слідчим суддею було встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч.1 ст. 177 КПК України, проте під час розгляду клопотання прокурор не довів наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме обставин, передбачених п. 3 цієї статті - недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Таким чином, саме з врахуванням усіх вищезазначених обставин, слідчий суддя і дійшов висновку про доцільність застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, що забезпечить дотримання ОСОБА_7 процесуальних обов`язків під час досудового слідства та в суді, з чим також погоджується і колегія суддів, і підстав для сумніву щодо правильності такого висновку не вбачає.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора, то колегія суддів вважає їх такими, що не спростовують правильність висновків слідчого судді, викладених в оскаржуваній ухвали, при цьому, у поданій апеляційній скарзі прокурор не наводить обставин, які не були враховані слідчим суддею і за наявності яких до підозрюваної має бути застосований найсуворіший запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, і такі обставин не були встановлені під час апеляційного розгляду даного кримінального провадження.

Застосовуючи до підозрюваної ОСОБА_7 альтернативний запобіжний захід, слідчий суддя обґрунтовано прийшов до висновку про можливість досягти дієвості даного кримінального провадження та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної шляхом обрання більш м`якого запобіжного заходу.

Зазначений висновок слідчого судді, з огляду на відсутність даних про порушення останньою покладених обов`язків, слід визнати аргументованим та таким, що знайшов своє підтвердження і одночасно цими обставинами спростовуються доводи прокурора про неможливість забезпечити дотримання підозрюваною ОСОБА_7 покладених на неї обов`язків через застосування іншого, ніж тримання під вартою, запобіжного заходу.

Колегія суддів наголошує, що відомостей про порушення ОСОБА_7 умов обраного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту чи ухилення від проведення слідчих, процесуальних дій після застосування відносно неї даного запобіжного заходу, при апеляційному розгляді прокурором не надано.

Апеляційний суд погоджується з тим, що під час розгляду клопотання, та під час апеляційного розгляду провадження, стороною обвинувачення не було доведено, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти заявленим ризикам.

При цьому, тяжкість кримінального правопорушення та не працевлаштованість ОСОБА_7 не можуть слугувати підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу, тим паче альтернативний запобіжний захід зі спливом часу та відсутності даних про порушення підозрюваною покладених на неї обов`язків, довів свою ефективність.

З цього приводу слід зазначити, що наявність підозри у вчиненні особливо тяжкого злочину, відповідно до вимог ст.178 КПК України та усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка згідно ст.8 КПК України, є частиною національного законодавства, сама по собі не може слугувати підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу, як на це посилається прокурор в апеляційній скарзі, не є виключними і достатніми обставинами для підтвердження неможливості застосування до ОСОБА_7 при вказаних обставинах більш м`якого запобіжного заходу.

Що стосується існування ризиків, передбачених п.п.3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість впливати на потерпілих, свідків у кримінальному провадженні та можливості перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, то слідчим та прокурором у судовому засіданні не було доведено наявності зазначених ризиків, що підозрювана за цей час здійснювала спроби впливу на потерпілих, свідків та перешкоджала кримінальному провадженню.

Твердження прокурора про існування ризику вчинення підозрюваною нового кримінального правопорушення є необґрунтованим, оскільки остання не судима, жодних даних про притягнення нею до кримінальної чи адміністративної відповідальності стороною обвинувачення надано не було.

Відповідно до вимог ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання прокурор не доведе обставин, передбачених п.3 ч.1 ст.194 КПК України щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрювану обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

На думку колегії суддів, з урахуванням даних про особистість підозрюваної та її свідомо мотивовану позитивну процесуальну поведінку, прокурор не довів наявність обставин, які б свідчили про неможливість застосування до ОСОБА_7 альтернативного запобіжного заходу.

Також, апеляційний суд не може погодитись з доводами апеляційної скарги прокурора про те, що цілодобовий домашній арешт є занадто м`яким для підозрюваної, оскільки запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту також обмежує свободу особи та змушує підозрювану відчувати на собі певний тягар заборон.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим суддею було постановлено законне та обґрунтоване рішення, у зв`язку з чим оскаржувану ухвалу слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405. 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 травня 2023 року, якою відносно ОСОБА_7 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням на неї виконання окремих обов`язків строком до 09 липня 2023 року включно, залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_10 на цю ухвалу, без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4