Житомирський апеляційний суд
Справа №280/1545/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2023 року. Житомирський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_2 - головуючого, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 та обвинуваченої ОСОБА_8 , -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу №280/1545/16 (кримінальне провадження №0000819) за апеляційною скаргою прокурора Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_9 на виправдувальний вирок Брусилівського районного суду Житомирської області від 12.07.2022 за ст. ст. 190 ч. 1, 190 ч. 2 КК України щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Краснобірка Радомишльського району Житомирської області, зареєстрованої по АДРЕСА_1 , проживаючої по АДРЕСА_2 , раніше не судимої, -

в с т а н о в и в:

Цим вироком на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України (далі КПК) виправдано ОСОБА_8 (далі ОСОБА_10 ) по пред`явленому обвинуваченню за ст. ст. 190 ч. 1, 190 ч. 2 КК України (далі КК) за недоведеністю, що в її діянні є склад кримінального правопорушення.

Відмовлено у задоволенні цивільних позовів.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_10 умисно повторно вчинила заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство) за таких обставин.

У денний час 07.06.2014 на Лісовому кладовищі по АДРЕСА_3 , не будучи зареєстрованою як фізична особа-підприємець, не являючись платником податків та не маючи офіційного джерела доходу, з метою заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, уклала із ОСОБА_11 договір підряду на виготовлення та монтаж пам`ятника її померлому сину Герою Небесної Сотні ОСОБА_12 , який віддав своє життя під час Революції Гідності, засвідчивши при цьому вказаний договір відтиском печатки свого співмешканця ФОП " ОСОБА_13 ". Потерпіла ОСОБА_11 , будучи впевненою в порядності та щирості намірів ОСОБА_10 , яка своєю поведінкою викликала до себе довіру, будучи введеною в оману, довірилась ОСОБА_10 та передала останній передоплату в сумі 40000 гривень, про що останньою було надано ОСОБА_11 відповідну квитанцію. Після укладання даного договору ОСОБА_10 , реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, вчиненого шляхом обману та зловживання довірою, запевнила ОСОБА_11 , що в повній мірі виконає взяті на себе зобов`язання, надасть останній проект, розрахунок договірної ціни (калькуляцію) вартості робіт по монтажу складових частини пам`ятника, найменування матеріалу та виготовить замовлення протягом одного року, тобто до 07.06.2015, чого в дійсності виконувати наміру не мала. Своїми діями, поведінкою та помилковою впевненістю у добросовісності та правдивості своїх дій, ОСОБА_10 викликала до себе довіру ОСОБА_11 хоча не мала наміру виконувати та не виконала взяті на себе зобов`язання по виготовленню та встановленню пам`ятника Герою Небесної Сотні ОСОБА_12 , й тим самим шахрайським способом ввела в оману ОСОБА_11 , спричинивши останній матеріальної шкоди на суму 40000 грн.

Крім того, 22.07.2014 у денний час за місцем проживання ОСОБА_14 у кв. АДРЕСА_4 , не будучи зареєстрованою як фізична особа-підприємець, не являючись платником податків та не маючи офіційного джерела доходу, з метою повторного заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, уклала із ОСОБА_14 договір підряду на виготовлення та монтаж пам`ятника її померлому брату Герою Небесної Сотні ОСОБА_15 , який віддав своє життя під час Революції Гідності, засвідчивши при цьому вказаний договір відтиском печатки свого співмешканця ФОП " ОСОБА_13 ". Відповідно до умов вказаного договору передоплата робіт по виготовленню та встановленню пам`ятника померлому ОСОБА_15 склала 61 500гривень. Потерпіла ОСОБА_14 , будучи впевненою в порядності та щирості намірів ОСОБА_10 , яка своєю поведінкою викликала до себе довіру, будучи введеною в оману, довірилась ОСОБА_10 та передала останній грошові кошти в сумі 61500 грн. Після укладання даного договору ОСОБА_10 , реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, запевнила ОСОБА_14 , що в повній мірі виконає взяті на себе зобов`язання, надасть останній проект, розрахунок договірної ціни (калькуляцію) вартості робіт по монтажу складових частин пам`ятника, найменування матеріалу та виготовить замовлення восени 2014 року, чого в дійсності виконувати наміру не мала. У період з березня по серпень 2015 року наймані працівники ОСОБА_8 , які не були обізнаними про шахрайські дії та злочинні наміри останньої, на кладовищі в місті Тальне Черкаської області здійснили монтаж наданого їм ОСОБА_8 пам`ятника померлому ОСОБА_15 , який не відповідав замовленому, був виготовлений та змонтований з неякісного матеріалу, понад встановлений сторонами договору строк. Таким чином, своїми діями, поведінкою та помилковою впевненістю у добросовісності та правдивості своїх дій, ОСОБА_10 викликала до себе довіру ОСОБА_14 , хоча не мала наміру якісно та в строк виконувати роботи по виготовленню та встановленню пам`ятника Герою Небесної Сотні ОСОБА_15 , й тим самим шахрайським способом ввела в оману ОСОБА_14 , спричинивши цим самим останній матеріальної шкоди на суму 61500 грн.

У денний час 28.08.2014 по АДРЕСА_5 , продовжуючи свою злочинну діяльність, пов`язану із повторним заволодінням чужим майном членів сімей загиблих ОСОБА_16 шляхом обману та зловживання довірою, не будучи зареєстрованою як фізична особа-підприємець, не являючись платником податків та не маючи офіційного джерела доходу, уклала із ОСОБА_17 усну домовленість про виготовлення та монтаж пам`ятника її померлому батьку ОСОБА_18 , який віддав своє життя під час Революції Гідності. Сторонами домовленості визначено, що ціна пам`ятника ОСОБА_18 становитиме 100000 гривень, і що ОСОБА_10 виконає взяті на себе зобов`язання, надасть проект, розрахунок договірної ціни (калькуляцію) вартості робіт по монтажу складових частин пам`ятника, найменування матеріалу до річниці загибелі померлого в строк до 20.02.2015 з якісного природного каменю, який не мав би дефектів та пошкоджень, чого в дійсності виконувати наміру не мала. В кінці листопада 2014 року ОСОБА_17 , будучи впевненою в порядності та щирості намірів ОСОБА_10 , яка своєю поведінкою викликала до себе довіру, будучи введеною в оману, за вимогою ОСОБА_10 перерахувала на наданий останньою банківський номер завдаток в сумі 69800 грн. за виконання першочергових робіт по виготовленню складових частин пам`ятника померлому ОСОБА_18 . У період з листопада 2014 року по червень 2015 року наймані працівники ОСОБА_10 , які не були обізнаними про шахрайські дії та злочинні наміри останньої, на кладовищі по АДРЕСА_6 здійснили монтаж наданого їм ОСОБА_10 пам`ятника померлому ОСОБА_18 з неякісного матеріалу, який мав сколи, тріщини, пошкодження та не відповідав тому, який замовляла ОСОБА_17 . Таким чином, своїми діями, поведінкою та помилковою впевненістю у добросовісності та правдивості своїх дій ОСОБА_10 викликала до себе довіру у ОСОБА_17 , хоча не мала наміру якісно та в строк виконувати роботи по виготовленню та встановленню пам`ятника Герою Небесної Сотні ОСОБА_18 , й тим самим шахрайським способом ввела в оману ОСОБА_17 , спричинивши останній та її матері ОСОБА_19 матеріальної шкоди на суму 69800 грн.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок та постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_10 винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 190 ч. 1, 190 ч. 2 КК, та призначити ОСОБА_10 покарання: за ч. 1 ст. 190 КК у виді обмеження волі на строк 1 рік; за ч. 2 ст. 190 КК - у виді обмеження волі на строк 3 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК остаточно призначити ОСОБА_10 покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді обмеження волі на строк 3 роки. На підставі ст. ст. 49, 74 КК звільнити ОСОБА_10 від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Задовольнити цивільні позови потерпілих у даному кримінальному провадженні. Посилаючись на свою оцінку доказів, твердить про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, істотне порушення судом вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Заслухавши доводи прокурора в підтримання апеляційної скарги, пояснення обвинуваченої та доводи захисника в заперечення апеляційної скарги, перевіривши справу, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухваленим із дотриманням норм матеріального та процесуального права, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності для прийняття остаточного рішення у справі.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції, ухвалюючи вирок, таких вимог дотримався.

Висновки суду першої інстанції про виправдання ОСОБА_10 за обвинуваченням у вчиненні умисного повторного заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайства) є належним чином мотивованими, а вирок суду - законним та обґрунтованим.

Такий висновок суду ґрунтується на досліджених під час судового розгляду доказах у їх сукупності, наданих сторонами обвинувачення та захисту, яким дано належну оцінку, які не доводять винуватість ОСОБА_10 у висунутому вказаній особі обвинуваченні поза розумним сумнівом.

Згідно зі ст. 373 КПК обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 17 КПК, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Стаття 62 Конституції України передбачає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно із рішенням Європейського Суду з прав людини у справі № 4291498 «Капо проти Бельгії» від 13.01.2005 року, тягар доказування винуватості лежить на стороні обвинувачення.

У п. 146 справи «Барбера, Мессегуе і Джабардо проти Іспанії» від 06.12.1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Згідно із судовою практикою з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку зазначається про недопустимість обвинувального ухилу при вирішенні питання про винність чи невинність обвинуваченого. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного. Коли зібрані по справі докази не підтверджують обвинувачення, і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неупереджено, всебічно, повно дослідивши надані учасниками процесу докази в їх сукупності, обґрунтовано ухвалив виправдувальний вирок.

Колегією суддів не встановлено упередженого ставлення суду до учасників процесу, його зацікавленість в результатах розгляду кримінального провадження, а також не створення судом першої інстанції необхідних умов для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, відповідно до положень ч. 6 ст. 22 КПК.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 374 КК, суд першої інстанції в мотивувальній частині виправдувального вироку навів формулювання обвинувачення, яке було пред`явлене ОСОБА_10 органом досудового розслідування і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченої із зазначенням мотивів, з яких суд відкинув докази обвинувачення, та дійшов обґрунтованого висновку про те, що стороною обвинувачення не доведено, що в діях ОСОБА_10 наявний склад кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 190 ч. 1, 190 ч. 2 КК. Все це належним чином мотивовано. У резолютивній частині вироку зазначено рішення про виправдання ОСОБА_10 у пред`явленому обвинуваченні за відповідними статтями кримінального закону, з підстави недоведеності, що в її діянні є склад кримінального правопорушення.

З матеріалів провадження вбачається, що суд, розглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_10 провів судовий розгляд у відповідності до положень ч. 1 ст. 337 КПК, згідно з якими судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності.

Суд першої інстанції в судовому засіданні, відповідно до вимог кримінального процесуального закону, перевірив зібрані на досудовому розслідуванні документи, докази на підставі яких ОСОБА_10 було пред`явлене обвинувачення, надавши їм належну оцінку.

Спростовуючи пред`явлене ОСОБА_10 обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 190 ч. 1, 190 ч. 2 КК, суд навів мотиви, з яких взяв до уваги одні докази та відкинув інші, зазначив, з яких підстав визнав окремі докази недопустимими, та не визнав подані учасниками документи доказами в розумінні вимог ч. 3 ст. 99 КПК, і обґрунтовано дійшов висновку про невинуватість обвинуваченої, вказавши у мотивувальній частині вироку підстави виправдання.

Відповідно до змісту ст. 92 КПК обов`язок доказування покладений на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом, чого в даному кримінальному провадженні зроблено не було.

У цій справі суд першої інстанції зі свого боку забезпечив сторонам усі можливості для реалізації своїх прав у судовому засіданні в рамках кримінального процесуального закону.

Відповідно до вимог ст. 94 КПК суд першої інстанції повно допитав обвинувачену, потерпілих та свідків, дослідив всі докази, надані стороною обвинувачення.

Обвинувачена ОСОБА_10 свою винність у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень не визнала та під час судового розгляду показала, що вона укладала з потерпілими договори підряда на виготовлення та монтаж пам`ятників, діючи за нотаріально посвідченим дорученням ФОП ОСОБА_13 , з яким перебуває у цивільному шлюбі та який займався виготовленням та встановленням пам`ятників з природного каменю та інших матеріалів. Зокрема, стверджувала, що весною - на початку літа 2014 року вона домовилася з потерпілою ОСОБА_11 та уклала від імені ФОП ОСОБА_13 із вказаною потерпілою договір підряда на виготовлення та встановлення памятників сину замовниці, який загинув під час АДРЕСА_7 пам`ятників її родичам та пам`ятника померлій кішці, одержала від ОСОБА_11 як предоплату 40000 грн. Останні 5 пам`ятників були виготовлені та встановлені в одному із сіл Іванківського району Київської області. Оскільки ОСОБА_11 відмовилася провести повний розрахунок за виконані роботи, було зупинено та не виконано до кінця роботу по виготовленню пам`ятника її сину, в усному порядку було анульовано договір на виготовлення та встановлення пам`ятника сину ОСОБА_11 , який фактично не укладався.

Стверджувала також, що з потерпілою ОСОБА_14 вона улала договір від імені ФОП ОСОБА_13 про виготовлення та монтаж пам`ятника її брату Герою Небесної Сотні ОСОБА_15 , одержала оплату за даним договором у розмірі 61500 грн. Пам`ятник ОСОБА_15 було виготовлено та встановлено на кладовищі у м. Тальне Черкаської області. Також вона виготовила та встановлювала пам`ятник померлому чоловіку ОСОБА_14 .

В серпні 2014 року у м. Шепетівці Хмельницької області вона домовилася з потерпілою ОСОБА_17 про виготовлення та монтаж пам`ятника її батьку ОСОБА_20 Сотні ОСОБА_18 за 100000 грн. Одержала від ОСОБА_17 на свою картку предоплату у розмірі 69800 грн. Пам`ятник ОСОБА_18 було виготовлено та встановлено на кладовищі у м. Шепетівці, однак рідним загиблого він не сподобався та вони демонтували частину пам`ятника.

Обвинувачена також стверджувала, що при цьому вона не мала злочинного наміру на незаконне заволодіння майном потерпілих, не здійснювала шахрайських дій, не обманювала потерпілих та не зловживала їх довірою. Виконувала роботу відповідно до взятих на себе зобов`язань. Її відносини з потерпілими випливають із договорів підряду та носять цивільно-правовий порядок. Окремі потерпілі пред`явили цивільні позови до ФОП ОСОБА_13 про стягнення матеріальної шкоди за неналежне виконання договорів підряду, за якими її обвинувачують у шахрайстві.

Вказані показання обвинуваченої судом першої інстанції обгрунтовано визнано достовірними, оскільки вони узгоджуються із сукупністю інших достовірних доказів у даній справі.

Зокрема, потерпіла ОСОБА_11 підтвердила, що ОСОБА_10 після укладання договору підряда на виготовлення пам`ятника її загиблому сину та одержання 40000 грн. за цим договором виготовила та встановила 4 пам`ятника її померлим родичам та 1 пам`ятник її померлій кішці.

Потерпіла ОСОБА_14 показала, що після укладення з обвинуваченою усного договору на виготовлення та монтаж памятника її померлому брату ОСОБА_15 , вона передала ОСОБА_10 оплату за даним договором у розмірі 61500 грн. Після цього пам`ятник ОСОБА_15 було виготовлено та встановлено на кладовищі у м. Тальне Черкаської області. Однак, оскільки пам`ятник повністю не відповідав їх вимогам, його було частково демонтовано.

Представник потерпілих ОСОБА_17 та ОСОБА_19 адвокат ОСОБА_21 стверджувала, що у серпні 2014 року ОСОБА_10 уклала із потерпілою ОСОБА_17 договір на виготовлення та монтаж пам`ятника Герою Небесної Сотні ОСОБА_18 , одержала від ОСОБА_17 оплату за вказаним договором у розмірі 69800 грн., після чого пам`ятник ОСОБА_18 було виготовлено та встановлено на кладовищі у м. Шепетівці. Однак, оскільки пам`ятник не відповідав раніше заявленим вимогам, його було частково демонтовано.

Свідок ОСОБА_13 підтвердив, що він з ОСОБА_10 тривалий час перебуває в цивільному шлюбі, близько 15 років займається підприємницькою діяльністю, а саме виготовленням та встановленням пам`ятників. В період 2014-2016 років ОСОБА_10 діяла від його імені на підставі письмового доручення, укладала договори підряда, вела бухгалтерію, виписувала касові ордери. В 2014-2015 роках виготовлялись пам`ятники ОСОБА_16 . Претензій йому потерпілі не пред`являли. Питаннями виготовлення займався він, а заключенням договорів та встановленням пам`ятників займалась ОСОБА_10 , деколи і він виїздив на місце встановлення пам`ятників.

Свідок ОСОБА_22 (приватний підприємець) стверджував, що ОСОБА_10 знає з 2013-2014 років як порядну людину. В 2014-2015 роках він возив ОСОБА_10 на Західну України з метою встановлення пам`ятників ОСОБА_23 . Після ОСОБА_24 була державна програма про безплатне встановлення пам`ятників Героям Майдану, але програма передбачала безкоштовні пам`ятники загиблим лише певних розмірів. За пам`ятники більших розмірів потрібно було платити.

Свідки ОСОБА_25 , ОСОБА_26 та ОСОБА_27 показали , що за вказівкою ОСОБА_8 в 2014-2015 роках вони встановлювали пам`ятники на території України, за що отримували від неї оплату. Працювали неофіційно, ніякої кваліфікації вони не мали.

Вищевказані показання обвинуваченої, потерпілих та свідків узгоджуються з даними:

- протоколу огляду місця події від 13.01.2016 про виявлення на території каменеобробного цеху приватного підприємства "Реммашторф" по вул. Будівельниця у м. Коростишеві пам`ятника із кольоровим портретом чоловіка з кольоровим зображенням герба та калини з написом "Герой України ОСОБА_18 , 25.05.1958- 20.02.2014 року" та гранітного виробу у вигляді плитки, виготовлений з темного граніту з написом;

- протоколу огляду від 12.02.2016 - могили покійного ОСОБА_18 в АДРЕСА_6 , на якій не встановлено пам`ятника;

- протоколу огляду тої ж могили від 29.09.2016, яка була облаштована бетонною конструкцією прямокутної форми з бетонним п`ядесталом прямокутної форми із портретом покійного ОСОБА_18 ;

- протоколу огляду місця події від 29.09.2016 - території зерносховища в селі Білокриничка Шепетівського району Хмельницької област про виявлення складових частин пам`ятного меморіалу ОСОБА_18 ;

- протоколу огляду місця події від 29.09.2016 про виявлення пам`ятного меморіалу загиблому Герою Небесної Сотні ОСОБА_15 на могилі поховання в м. Тальне Черкаської області;

- протоколу огляду місця події від 06.11.2016 про виявлення складових частин памятного комплекту померлому Герою Небесної Сотні ОСОБА_28 , виготовленого з природнього каменю породи "Габрон" на території каменеобробного цеху ФОП " ОСОБА_29 " по АДРЕСА_8 ;

- договору підряду на виготовлення та монтаж пам`ятника від 07.06.2014 про те, що ОСОБА_10 , як підрядник, взяла на себе зобов`язання по виготовленню та монтажу пам`ятника їз матеріалів підрядника, а ОСОБА_11 , як замовник, повинна оплатити виконані роботи за договірною ціною, яка орієнтовно становить 40000 грн. та сплатити передоплату в розмірі 40000 грн.;

- квитанції до прибуткового касового ордеру від 07.06.2014 про те, що 07.06.2014 від ОСОБА_11 ПП " ОСОБА_29 " прийняло 40000грн. за виготовлення пам"ятника з граніту;

- витягу з реєстру платників єдиного податку податку та свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця ОСОБА_13 про те, що ОСОБА_13 з 16.02.2014 зареєстрований як фізична особо-підприємець за видом діяльності - різання, оброблення та оздоблення декоративного та будівельного каменю;

- листів ПП ОСОБА_30 від 23.09.2016 та листів асоціації підприємств по видобуванню та обробці природного каменю від 27.09.2016 про те, що вартість пам`ятного матеріалу з урахуванням монтажу та гравіруванням портрету складає в середньому 67000грн., 67300грн., 37600грн.

- фотографій пам`ятників та розрахунків договірних цін з ОСОБА_11 ,

- розрахунків договірних цін з ОСОБА_31 за замовлення пам`ятника чоловіку ОСОБА_32 .

Даючи оцінку сукупності вищевказаних доказів, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованих висновків про недоведеність стороною обвинувачення умислу ОСОБА_10 на вчинення шахрайства, оскільки пам`ятники про виготовлення та встановлення яких потерпілі домовились з ОСОБА_10 , були виготовлені і частково встановлені, але потерпілі мають претензії щодо їх форми, якості та строків встановлення, а ОСОБА_10 має до них вимоги стосовно оплати; що між потерпілими та ОСОБА_10 склалися та існують цивільно-правові відносини, які витікають з договору підряда на виконання певних робіт, передбачених ст. ст. 865-874 ЦК України, які також регулюються і Законом України " Про захист прав споживачів".

Апеляційний суд визнає такі висновки суду першої інстанції переконливими та належним чином обгрунтованими.

Наведені в апеляційній скарзі дані про те, що ОСОБА_10 була зазначена підрядником у договорах з потерпілими та стверджувала, що договір на встановлення пам`ятнику загиблому сину ОСОБА_11 «фактично не укладався», а також про не укладення будь-яких договорів між ОСОБА_10 та потерпілою ОСОБА_17 не спростовують правильності висновків суду першої інстанції про недоведеність винності ОСОБА_10 у вчиненні шахрайства з огляду на сукупність вищевказаних доказів.

Під час розгляду даної справи судом першої інстанції не було допущено істотних порушень кримінального процесуального закону.

Колегія суддів визнає правильними висновки суду першої інстанції, а доводи апеляційної скарги прокурора, - необгрунтованими.

Тому вирок суду необхідно залишити без змін, відхиливши апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу прокурора Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Брусилівського районного суду Житомирської області від 12.07.2022 за ст. ст. 190 ч. 1, 190 ч. 2 КК України щодо ОСОБА_8 , - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного Кримінального суду Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня ухвалення.

Судді: