Справа № 522/6280/23
Провадження 1-кп/522/1817/23
УХВАЛА

Іменем України

19 червня 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ;

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Одесі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000145 від 13.03.2023 року відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гянджа Республіки Азербайджан, громадянина Республіки Азербайджан, без місця реєстрації на території України та м. Одеси,

- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.187 ч. 4 КК України,

Учасники процесу:

прокурор - ОСОБА_4 ,

захисник - ОСОБА_5 ,

перекладач - ОСОБА_6 ,

обвинувачений - ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.187 ч. 4 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , мотивуючи його тим, що щодо обвинуваченого продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Захисник заперечувала проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просила змінити ОСОБА_3 запобіжний захід на більш м`який.

Обвинувачений підтримав думку захисника.

Суд, заслухавши думку учасників процесу вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14 березня 2023 року Приморським районним судом м. Одеси до ОСОБА_3 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні на строк до 11 травня 2023 року та встановлено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_3 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення та незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні.

25 квітня 2023 року Приморським районним судом м. Одеси ОСОБА_3 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 24 червня 2023 року.

Відповідно до статті 331 ч.3 КПК України за наявності клопотань, суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, в тому числі: переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, впливати на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні.

Вирішуючи питання про продовження існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, на які посилається прокурор, суд констатує, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи. При цьому Кримінальний процесуальний кодекс України не вимагаєдоказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що встановлені раніше ризики, передбачені п.п. 1,3,5 ч. 1 статті 177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, чи впливати на свідків та потерпілу в судовому процесі наразі не зменшилися та продовжують існувати з високою ймовірністю.

З огляду на статтю 178 КПК України, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей.

Що стосується ОСОБА_3 , то суд бере до уваги, що він обвинувачується у скоєні особливо тяжкого злочину проти власності, за який передбачена відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк до 15-ти років з конфіскацією майна та, розуміючи тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання винуватим, може переховуватись від суду.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Крім цього, суд вважає, що ОСОБА_3 може продовжувати свою злочинну діяльність та вчиняти нові кримінальні правопорушення, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. У тому числі, обвинувачений може продовжувати свою злочинну діяльність з метою отримання прибутку, оскільки є непрацевлаштованою особою, офіційних джерел доходу для існування в нього не має, а також немає місця проживання на території України.

ОСОБА_3 може незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні. Зазначений ризик підтверджується тим, що з матеріалів кримінального провадження вбачається, що факт вчинення інкримінованого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, окрім іншого, підтверджується також свідченнями осіб, які були безпосередніми очевидцями злочину, а тому, усвідомлюючи зазначений факт, обвинувачений може мати намір впливати на них. Крім того, даний ризик підтверджується тим, що інкриміноване кримінальне правопорушення ОСОБА_3 скоїв із застосуванням насильства.

Метою продовження запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також уникнення ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а саме: обвинувачений може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення та незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні.

Обставин, передбачених статтею 178 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 судом не встановлено.

Інші, менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Суд не вважає слушними посилання адвоката на можливість обрання обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу з огляду (як вже зазначено), на репутацію обвинуваченого, відсутність соціальних зв`язків, майновий стан (відсутність доходів), тяжкість скоєного злочину та відсутність місця проживання на території України.

Враховуючи вищезазначене, на теперішній час підстави для скасування чи зміни обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відсутні.

При цьому суд вважає, що таке продовження даного запобіжного заходу обвинуваченому не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки, незважаючи на презумпцію невинуватості, тримання під вартою, завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину, з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, постала перед компетентними органами.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне продовжити дію раніше обраного щодо ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Також суд вважає за можливе не визначати розмір застави ОСОБА_3 , оскільки він обвинувачується у вчиненні злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

На підставі викладеного та керуючись статтями 176, 177, 331 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 - задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 187 ч.4 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 17 серпня 2023 року з утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Копію ухвали направити начальнику ДУ «Одеський слідчий ізолятор» - для виконання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, строк подачі Апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1