ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/7605/23
провадження № 1-кс/753/1630/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2023 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 , з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , за участі: прокурора ОСОБА_3 , володільця майна ОСОБА_4 , представника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши клопотання прокурора Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 00001147 від 08.05.2023 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва звернувся прокурор Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 , з клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001147 від 08.05.2023 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України.

З клопотання вбачається, що 08.05.2023 близько 16 год. 00 хв. за адресою: м. Київ, вул. С. Крушельницької, 15 було зупинено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за підозрою у незаконному зберіганні психотропної речовини без мети збуту.

08.05.2023 за адресою: м. Київ, вул. Крушельницької, 15, проведено огляд місця події, під час якого на ґрунтовій поверхні землі біля бетонного блоку, виявлено та вилучено згорток клейкої стрічки, якою обмотаний поліетиленовий пакет зеленого кольору, всередині якого знаходиться кристалічна речовина, вилучене поміщено до спец-пакету Національної поліції України PSP1258590, також виявлено мобільний телефон фірми виробника «Samsung» білого кольору з сім-картою мобільного оператору «lifecell», який вилучено та поміщено до спец-пакету Національної поліції України SUD1143219.

08.05.2023 допитано у якості свідка старшого ДОП Дарницького УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_7 , який повідомив, що під час відпрацювання території Дарницького району м. Києві, 08.05.2023 близько 16 год. 00 хв. по вул. Крушельницької, 15 в м. Києві, біля пустиря було помічено двох громадян, які рились в землі біля доріжки з бетонних плит. Підійшовши до них, представившись й показавши службові посвідчення, зазначені особи різко побігли в різні боки. При цьому, один втік у невідомому напрямку, а іншого вдалось наздогнати. Підійшовши до місця, де останні розбіглись, на грунтовій поверхні було виявлено мобільний телефон та згорток ізоленти чорного кольору, надалі зазначеного громадянина встановлено за ІПНП, ним виявився ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Надалі на місце події викликано СОГ Дарницького УП ГУНП у м. Києві.

Постановою від 08.05.2023 відповідно до ст. 98 КПК України, мобільний телефон фірми виробника «Samsung» білого кольору з сім-картою мобільного оператору «lifecell», визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

У зв`язку з тим, що вилучений під час огляду мобільний телефон з сім-картою мобільного оператору «lifecell», має у кримінальному провадженні значення речового доказу, з метою запобігання можливості його відчуження, знищення та передання іншим особам, прокурор просить накласти арешт на вказане майно.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Володілець майна та його представник в судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання. Зокрема, представник вказав, що відсутні правові підстави для арешту належного ОСОБА_4 мобільного телефону. У протоколі огляду місця події викладені обставини, які не відповідають дійсності. Вказав, що мобільний телефон було відібрано у ОСОБА_4 із кишені штанів дільничним офіцером поліції ОСОБА_8 , без згоди та з застосуванням погроз та фізичного насильства, як дільничним, так і іншими працівниками поліції. Після побиття ОСОБА_4 , один із інспекторів патрульної поліції викликав швидку допомогу. Стверджує, що ОСОБА_4 надав працівникам поліції доступ до мобільного телефону, повідомивши пароль, проте останні телефон не оглянули. Зауважив, що інформація, яка містилась на мобільному телефоні була в розпорядженні працівників поліції, проте не містила відомостей, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Слідчий суддя, вислухавши доводи прокурора, володільця майна та його представника, дослідивши матеріали клопотання приходить до наступного.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт на майно накладається з метою збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При цьому, ч. 10 ст. 170 КПК України, зазначає, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

У силу ст. 98 КПК до речових доказів кримінальний процесуальний закон відносить об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Таким чином, завданням арешту майна у цьому випадку є забезпечення збереження певних предметів не як об`єктів права власності, а саме як речових доказів, тобто таких, що зберегли на собі сліди злочину або є безпосередніми носіями інформації про обставини його вчинення.

В доданих до клопотання прокурора матеріалах відсутні будь-які дані, які б вказували, що вилученні за результатом проведення огляду місця події мобільний телефон фірми виробника «Samsung» білого кольору з сім-картою мобільного оператору «lifecell» набуті кримінально протиправним шляхом, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Наявність у матеріалах постанови про визнання спірного майна речовими доказами само по собі без реальних ознак, визначених ст.98 КПК України, не є безумовною підставою вважати вилучений мобільний телефон та сім карту речовими доказами у кримінальному провадженні за ознаками вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

При цьому, слідчий суддя враховує, що вищевказаний телефон на який прокурор просить накласти арешт належним чином не ідентифікований, зокрема, не містить моделі телефону, номеру IMEI.

Отже визнання стороною обвинувачення вилученого під час огляду місця події майна речовим доказом у даному кримінальному провадженні, не може бути єдиною умовою для арешту майна, оскільки не є визначеною законом підставою для цього.

З наданих матеріалів вбачається, що накладення арешту на мобільний телефон та сім карту за викладених у клопотанні прокурора обставин, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи ОСОБА_4 , який не має процесуального статусу у даному кримінальному провадженні як підозрюваний, та не відповідають потребам досудового розслідування і при вказаних обставинах явно порушує справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження, що у свою чергу нівелює накладення арешту на таке майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч.1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, рішення якого застосовуються на території України поряд з національним законодавством, для того, щоб втручання в право власності вважалось допустимим, воно повинно слугувати не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна дотримуватись розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатись між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи. Зазначене твердження міститься у Рішенні «АГОСІ» проти Сполученого Королівства» від 24.10.1986 року.

Отже сукупність вказаних вище обставин свідчить про відсутність підстав для задоволення клопотання.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 167, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання прокурора Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 00001147 від 08.05.2023 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга.

Повний текст ухвали складено 16.05.2023.

Слідчий суддя: ОСОБА_1