Провадження №1-кс/193/199/23
У Х В А Л А

іменем України

07 вересня 2023 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області

у складі: слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засдінання ОСОБА_2 ,

за участі заявника - захисника ОСОБА_3 ,

обивнуваченого ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 (у режимі відеоконференції),

представника Софіївської ВК-45 ОСОБА_6 ,

лікаря Софіївської БПЛ №45 ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_8 , що діє в інтересах ОСОБА_4 , в порядку ст. 206 КПК України,

В С Т А Н О В И В:

29 серпня 2023 року на адресу Софіївського районного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання (скарга) адвоката ОСОБА_8 , подане в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 в порядку ст. 206 КПК України, в обґрунтування якого вказав, що його підзахисний протягом трьох років утримується під вартою, на теперішній час у Державній установі «Софіївська виправна колонія (№45)».

За цей час у ОСОБА_4 погіршився стан здоров`я, зокрема через відсутність належної медичної стоматологічної допомоги та догляду за ротовою порожниною. Насамперед вказав, що раніше, до взяття під вартою, йому було проведено імплантацію зубів, але через тривале використання та неналежний їх догляд, імпланти почали хитатися, що є небезпечним для життя без втручання лікаря-імплантолога, що підтверджується неодноразовими оглядами стоматолога у 2022 та 2023 роках, однак організувати вивезення для організації необхідного стоматологічного лікування неможливо, через незлагодженість дій з боку адміністрації ДУ «Софіївська виправна колонія (№45)» (надалі Софіївська ВК-45) та головного лікаря ДУ «Софіївська багатопрофільна лікарня (№45)» філії Філії державної установи «ЦОЗ ДКВС України» у Дніпропетровській та Донецькій областях (надалі СБЛ).

Наголосив, що ОСОБА_4 декілька разів відмовлявся від отримання послуг лікаря-стоматолога в кабінеті СБЛ, оскільки у ньому не було дотримано мінімальних санітарних умов, стоматологічне обладнання у ньому не придатне для надання проведення лікування зубів, а лікарі-стоматологи не мали відповідних кваліфікацій.

Через постійний зубний біль та дискомфорт у роті у ОСОБА_4 виникають страждання, проте належну медичну допомогу він не отримує, що свідчить про порушення його відповідних прав та відсутності належного контролю з боку Південно-Східного міжрегіонального управління ДКВС України у Дніпропетровській та Донецькій областях.

Вказав, що договір про надання медичної допомоги на платній основі, вибір лікаря, місце, де проводитиметься лікування, докази оплати за лікування, а також всі інші необхідні документи, які вимагала адміністрація виправної колонії від ОСОБА_4 для вивезення його на лікування до медичного закладу чи лікаря за його вибором, ув`язнений виконав, проте понад рік його так і не вивезли на лікування зубів до лікаря-стоматолога з яким укладено договір, що і змусило його через свого захисника звернутися зі скаргою до слідчого судді, згідно з якою він просив доручити відповідному органу досудового розслідування дослідження фактів викладених у цій заяві захисника та зобов`язати керівництво Софіївської ВК №45 вивезти обвинуваченого ОСОБА_4 до обраного ним медичного закладу для надання належного лікування відповідно до заключення лікаря, тобто, як уточнив у судовому засіданні захисник ОСОБА_8 до м. Запоріжжя для лікування за місцем надання медичних послуг лікарем-стоматологом ОСОБА_9 .

У судовому засіданні заявник-адвокат ОСОБА_8 , посилаючись на доводи та докази, надані ним у клопотанні, заявлене клопотання підтримав і просив його задовольнити. При цьому додатково пояснив, що лікаря, який би найближче комплексно міг надавати стоматологічні послуги, і головне погодився б на це зважаючи на те, що лікування відбувалося б в присутності працівників конвойної служби, ув`язнений чи його родичі не знайшли.

Обвинувачений ОСОБА_8 , в інтересах якого подано відповідне клопотання захисником, у судовому засіданні його вимоги підтримав і просив теж задовольнити. Вказав, що він справді страждає на зубний біль, але до лікаря-стоматолога СБЛ він жодного разу не звертався через відсутність у нього належної кваліфікації, антисанітарію у його кабінеті і відсутність необхідного стоматологічного обладнання.

Прокурор у судовому засіданні просив у задоволенні клопотання захисника відмовити, посилаючись на відсутність для цього підстав. Зокрема вказав, що з огляду на проблеми з імплантами в ротовій порожнині обвинуваченого ОСОБА_4 єдиним лікарем, який міг би йому допомогти це лікарімплантолог або принаймні лікар стоматолог-хірург, тоді як ув`язненим надані документи щодо укладення договору про надання медичних послуг лікарем-стоматологом, відтак лікарем, який не має відповідної кваліфікації на виконання медичних послуг, які потребує ОСОБА_4 .

Представник Софіївської ВК-45 ОСОБА_6 , заступник начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи із засудженими, повідомив, що ті скарги на здоров`я, які маються у обвинуваченого ОСОБА_4 не потребують невідкладного медичного лікування. При цьому наголосив, що ОСОБА_4 не засуджений, а лише утримується під вартою на час розгляду кримінального провадження щодо нього, відтак на нього поширюються не положення Порядку організації надання медичної допомоги, засудженим до позбавлення волі, затвердженим наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України за № 1348/5/572 від 15.08.2014, яким передбачено можливість вивезення для лікування до будь-якого медичного закладу чи лікаря за вибором самого засудженого, а положення саме Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 10 лютого 2012 р. №239/5/104 згідно приписів якого ув`язнений має право лише на вільний вибір лікаря, який може надати йому медичну допомогу за місцем тримання під вартою. З огляду на викладене вважає, що у задоволенні клопотання належить відмовити.

Головний лікар ДУ "Софіївська багатопрофільна лікарня № 45" ОСОБА_7 пояснила, що обвинувачений ОСОБА_4 жодного разу з скаргами на зубну біль до лікарні не звертався. На початку кожного року лікарями установи проводяться профілактичні медичні огляди у всіх ув`язнених осіб, проте у ОСОБА_4 не було виявлено хвороб, які вимагали невідкладного медичного лікування. Їй відомо, що ОСОБА_4 має проблеми з імплантами зубів, для їх обстеження, на прохання останнього лікарнею спільно з Софіївською ВК №45 було допущено обраного ним лікаря, яким виявлено хитання кількох імплантів, після чого ув`язненого було вивезено до КП «Криворізька міська клінічна лікарня № 2», де йому було проведено томографію. Наголосила, що відсутні жодні перешкоди для імплантації чи ремонту імплантованих зубів обраними самим ув`язненим лікарями, але в умовах Софіївської багатопрофільної лікарні і за умови надання всіх необхідних медичних документів, які підтверджують кваліфікацію лікаря. Тим паче, як вона підкреслила, що такі випадки у медичні практиці СБЛ вже були, зокрема обраний ув`язненим лікар-імплантолог допускався до нього разом зі своїм обладнанням і проводив імплантацію зубів в мовах СБЛ. При цьому вказала, що безпосередньо у штаті очолюваної нею лікарні мається лікар-стоматолог (терапевт), який має достатній досвіт та кваліфікацію для лікування карієсу ОСОБА_4 . Тому вважає клопотання захисника ОСОБА_4 безпідставним і в його задоволенні просила теж відмовити.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали скарги, приходжу до наступного висновку.

Судом установлено, що в провадженні Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває на розгляді кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000239 від 11.02.2020, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 15, ч. 2 ст. 258, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 258 КК України, в рамках якого ОСОБА_4 утримується в умовах ДУ «Софіївська виправна колонія (№45)» у зв`язку з застосуванням до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Згідно ст. 49 Конституції України, кожен має право на охорону здоров`я та медичну допомогу.

Положеннями ст.11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» та ст.6, 39, 72 «Основ законодавства України про охорону здоров`я» передбачено, що особи, узяті під варту, мають право на надання їм медичної допомоги.

Стаття 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, покладає на державу обов`язок захищати фізичне здоров`я осіб, позбавлених волі. Держава має забезпечити належний захист здоров`я ув`язнених, зокрема шляхом надання необхідної медичної допомоги.

Так, відповідно до пункту 138 рішення Європейського суду з прав людини від 15.05.2012 у справі «Каверзін проти України»(Kaverzin v. Ukraine), заява № 23893/03, надання необхідної медичної допомоги особам у місцях тримання під вартою є обов`язком держави (див., наприклад, рішення від 18 грудня 2008 року у справі «Ухань проти України» (Ukhan v. Ukraine), заява № 30628/02, пп. 72-74, з подальшими посиланнями). Встановлюючи те, чи виконали державні органи свої обов`язки з надання медичної допомоги особі, яка перебуває під вартою і під їхнім контролем, Суд має оцінити якість медичних послуг, наданих такій особі з урахуванням стану її здоров`я та «практичних вимог ув`язнення», і, якщо її було позбавлено адекватної медичної допомоги, з`ясувати, чи становило це нелюдське і таке, що принижує гідність, поводження на порушення статті 3 Конвенції (див. рішення у справах «Сарбан проти Молдови» (Sarban v. Moldova), заява №3456/05, п.78, від 4 жовтня 2005 року «Алексанян проти Росії» (Aleksanyan v. Russia), заява №46468/06, п.140, від 22 грудня 2008 року, і «Євген Олексеєнко проти Росії» (Yevgeniy Alekseyenko v. Russia), заява №41833/04, п.104, від 27 січня 2011 року).

Стаття 206 КПК України регламентує загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини. Зокрема, в ч. 1 ст. 206 КПК України зазначено, що кожен слідчий суддя суду, в межах юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Згідно статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Статтею 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» передбачено, що медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в місцях попереднього ув`язнення організуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я.

Порядок надання ув`язненим медичної допомоги, використання з цією метою не підпорядкованих органам, що здійснюють попереднє ув`язнення, державних та комунальних закладів охорони здоров`я, залучення їх медичного персоналу та проведення медичних експертиз визначається Кабінетом Міністрів України.

Спільним наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 10.02.2012 № 239/5/104 затверджено Порядок взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, яке дозволяє проведення медичного огляду обвинувачених (далі Порядок).

Відповідно до п.2.3 Порядку медичне обстеження осіб, узятих під варту, здійснюється у разі їх звернення зі скаргою на стан здоров`я за ініціативою лікаря медичної частини СІЗО або адміністрації СІЗО.

Під час медичного обстеження особи, узятої під варту, з метою встановлення діагнозу лікар медичної частини СІЗО використовує дані анамнезу, медичної документації, яка долучена до особової справи, результати огляду, дані лабораторних, рентгенологічних і функціональних методів дослідження. За необхідності керівництво СІЗО подає запит до закладу охорони здоров`я, який надавав медичну допомогу особі, узятій під варту, щодо результатів диспансерного, амбулаторного, стаціонарного нагляду або лікування.

У випадках, коли лікарі медичної частини СІЗО не можуть самостійно встановити діагноз, начальник медичної частини СІЗО подає запит до керівництва СІЗО щодо направлення хворого на лікування до обраного закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку або залучення відповідного лікаря-фахівця закладу охорони здоров`я.

Згідно з п.1.2 Порядку орієнтовний перелік закладів охорони здоров`я для надання медичної допомоги особам, узятим під варту (далі - Орієнтовний Перелік), визначається Міністерством охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, управліннями (головними управліннями) охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій та управліннями (відділами) Державної пенітенціарної служби України в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, м. Києві та Київській області, областях з урахуванням спеціалізації закладів охорони здоров`я та наявності умов, які дозволяють забезпечити ізоляцію осіб, узятих під варту.

Керівництво СІЗО забезпечує допуск відповідного лікаря-фахівця чи направлення хворого на лікування до обраного начальником медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Консультування, обстеження і лікування фахівцями закладів охорони здоров`я (якщо воно можливе в умовах медичної частини СІЗО) здійснюється в медичних частинах СІЗО в присутності персоналу медичної частини (п. 2.5. Порядку).

При цьому, згідно положень п. 2.6. Порядку особа, узята під варту, має право на вільний вибір лікаря. У разі звернення особи, узятої під варту, до лікаря медичної частини СІЗО з проханням про допуск обраного лікаря-фахівця лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан її здоров`я та запит до керівництва СІЗО. Керівництво СІЗО забезпечує допуск обраного особою лікаря-фахівця.

Пунктом 2.7 Порядку передбачено, що у разі необхідності в додаткових лабораторних обстеженнях, які не можуть бути проведені в медичних частинах СІЗО (наявним обладнанням, лабораторіями та обсягом медико-санітарної допомоги не передбачено проведення цих обстежень), вони проводяться на базі закладів охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Про необхідність проведення обстеження, яке потребує вивезення особи, узятої під варту, до закладу охорони здоров`я, лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан її здоров`я та запит до керівництва СІЗО.

Відповідно до вимог п.2.8 зазначеного Порядку, якщо за результатами огляду чи обстеження особи, узятої під варту, встановлено, що вона потребує надання медичної допомоги у закладі охорони здоров`я з орієнтовного переліку, лікар медичної частини СІЗО готує медичну довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, та звертається із запитом до керівництва СІЗО.

Керівництво СІЗО забезпечує перевезення особи, узятої під варту, до закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку та направляє довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, органу або особі, в провадженні яких знаходиться кримінальна справа цієї особи.Керівництво СІЗО організовує та забезпечує цілодобову охорону особи, узятої під варту, під час лікування у закладах охорони здоров`я відповідно до вимог нормативно-правових актів Міністерства юстиції, Міністерства охорони здоров`я.

Отже, приписи вказаного нормативно-правового акту чітко вказують на те, що у разі неможливості обстеження чи лікування ув`язненого в умовах медичної частини слідчого ізолятору, заклад охорони здоров`я, де відбуватиметься подальше обстеження чи лікування такого хворого обирає не сам ув`язнений-хворий, а винятково начальник медичної частини СІЗО, і при цьому останній обирає не будь-який медичний заклад, а лише той, який передбачено у Орієнтовному Переліку закладів охорони здоров`я для надання медичної допомоги особам, узятим під варту.

При цьому, особа, яка утримується під вартою має право на вільний вибір лікаря, яке знаходить свою реалізацію не вивезенням (етапуванням) його до основного місця надання цим лікарем медичних послуг, а саме допуском керівництвом СІЗО цього лікаря-фахівця до СІЗО для обстеження або лікування ув`язненого.

Таким чином, суд дійшов висновку, що доводи захисника щодо обов`язковості саме вивезення обвинуваченого ОСОБА_4 , який утримається під вартою, до обраного ним лікаря ґрунтуються на невірному розумінні вищевказаного Порядку.

Варто зауважити, що за ухвалою слідчого судді Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 22.02.2023 вже вживалися заходи для забезпечення надання ОСОБА_4 належної медичної допомоги, зокрема зобов`язано начальника ДУ «Софіївська виправна колоні №45» ініціювати організацію та забезпечення медичного обстеження стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_4 із залученням лікаря стоматолога та/або стоматолога-хірурга, у разі необхідності проведення комп`ютерної томографії чи іншої діагностики ротової порожнини в умовах ДУ «Софіївська багатопрофільна лікарня № 45», а також вчиняти інші необхідні дії, пов`язані з організацією проведення медичного обстеження названого обвинуваченого, що передбачені Порядком, а у разі відсутності можливості організувати та забезпечити таке медичне обстеження ОСОБА_4 названими лікарями в умовах СБЛ, то відповідно до Порядку залучити відповідного лікаря-фахівця закладу охорони здоров`я або направити ОСОБА_4 , який утримується під вартою, для медичного обстеження і лікування до обраного закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

З наданої суду медичної картки амбулаторного хворого ОСОБА_4 встановлено, що після постановлення цієї ухвали, 06.03.2023 відбувся стоматологічний огляд вказаного ув`язненого лікарем-стоматологом та виявлено, що імпланти зубів 3.6,3.7 мають рухомість ІІ ступеню, а імплат 1,8 І ступеню. Відзначено рухомість пломби 11 зуба. Запропоновано лікування у кабінеті. Повне обстеження стану імплантів 3.6,3.7 та 1.8 можливе лише при наявності рентгенограми та комп`ютерної томограми зубів. Стан пацієнта незагрозливий для життя.

Як видно з медичних документів КЗ «Криворізької міської клінічної лікарні №2», 23.06.2023 ОСОБА_4 було вивезено до вказаного медичного закладу, де було проведено йому комп`ютерну томограму верхньої та нижньої щелеп та додатково обстежено лікарем цієї лікарні, яким підтверджено вищевказаний діагноз та при цьому зазначено про наявність пародонтозу 22-х зубів, хронічний пародонтит 17,26 зубів, карієсу 1,7 та 30 зубів. Хворий потребує амбулаторного лікування терапевтом стоматологом, яке неможливо провести в умовах хірургічного стаціонару.

В цілому аналогічний діагноз надав і допущений адміністрацією Софіївської ВК-45 на прохання ОСОБА_4 лікар-стоматолог ОСОБА_12 під час його обстеження в умовах виправної колонії 22.07.2022 (а.с.22).

З матеріалів медичної карти ОСОБА_4 вбачається, що останній 01.08.2023 відмовився від огляду лікарем-стоматологом СБЛ.

Крім того, 11.08.2023 ОСОБА_4 був обстежений комісією з лікарів Дніпропетровської багатопрофільної лікарні № 4, які визначили задовільний стан здоров`я цього ув`язненого. Під час огляду він скаржився на біль у колінному суглобі та розхитування зубних імплантів. Встановлено висновок: правобічний артроз колінного суглобу 1ст.

З матеріалів клопотання вбачається, що 31.05.2023 ОСОБА_4 уклав договір про надання стоматологічних послуг з ФОП ОСОБА_13 до якого додано низку документів про кваліфікацію лікаря-стоматолога ОСОБА_9 .

Доводи прокурора, представників Софіївської виправної колонії №45 та відповідно багатопрофільної лікарні щодо того, що вказаний лікар не має належної кваліфікації, яка дозволяє йому здійснювати імплантацію зубів, а відтак він не може навіть бути допущений до лікування ув`язненого ОСОБА_4 з огляду на наявність у нього проблем з імплантами, на переконання суду не заслуговують на увагу.

Так, стоматологія включає в себе кілька напрямків, отже, різні процедури виконують різні вузькопрофільні фахівці. Звичайно, один стоматолог може мати кілька спеціальностей, але для проведення хірургічних операцій (в тому числі і імплантацію), повинна бути відповідна кваліфікація. Перший прийом перед імплантацією проводить стоматолог-терапевт, який оглядає ротову порожнину, призначає необхідні дослідження і ставить діагноз. У тому випадку, якщо у пацієнта немає ніяких протипоказань для імплантації, лікар призначає день операції, яку буде виконувати безпосередньо фахівець, який має знання і досвід в установці імплантів. Простою мовою такого фахівця називають - імплантолог, проте згідно медичної термінології - ортопед.

На а.с.15 мається копія сертифікату № 16815 про присвоєння ОСОБА_9 лікаря-спеціаліста за спеціальністю ортопедична стоматологія. Строк дії цього сертифікату визначено до 01 грудня 2027 року.

Відтак, у разі звернення ув`язненого згідно до п. 2.6. Порядку до лікаря Софіївської багатопрофільної лікарні з проханням про допуск цього лікаря-фахівця до нього для обстеження, лікування чи імплантації, то лікар СБЛ не має підстав не видавати довідку про стан здоров`я та запит до керівництва Софіївської ВК-45, а останнє не повинно чинити перешкод у забезпеченні допуску обраного лікаря до ОСОБА_4 .

Між тим, як встановлено під час судового розгляду справи, ув`язнений ОСОБА_4 з відповідним зверненням до лікаря СБЛ не звертався, й взагалі відмовився 01.08.2023 від обстеження лікарем-стоматологом СБЛ та лікування каріусу тих зубів, які, принаймні згідно своєї кваліфікації, спроможний вилікувати наявний у штаті цієї лікарні стоматолог-терапевт.

Будь-яких доказів того, що саме запропонований обвинуваченим стоматолог-ортопед ОСОБА_9 не може здійснити імплантацію чи принаймні обстеження в умовах слідчого ізолятору суду не надано.

Водночас, вивезення обвинуваченого ОСОБА_4 , який утримується під вартою в умовах ДУ «Софіївська виправна колонія №45», за його вимогою до місця надання стоматологічних послуг лікарем ОСОБА_9 у м. Запоріжжя, не ґрунтується на приписах, які визначені Порядком, а тому вищевказані вимоги захисника задоволенню не підлягають.

Обвинувачений, це особа, до якої є претензії у держави, в особі відповідних правоохоронних органів, у зв`язку з скоєнням нею антисоціального вчинку, що посягає на відносини, що склалися в суспільстві, і становить небезпеку суспільному розвитку, а тому очевидно, що утримання такого обвинуваченого під вартою та тяжкість злочину у якому він обвинувачується, вказує саме на суттєву небезпеку його для суспільства на етапі досудового чи судового розгляду, що з урахуванням особливостей її процесуального статусу не означає, що її права мають бути такимі ж, що й стосовно пересічного законослухняного громадянина.

На сьогоднішній день загальний стан здоров`я ОСОБА_4 характеризується, як задовільний.

Таким чином з наведеного вбачається, що ОСОБА_4 лікарями Софіївської БПЛ, КЗ «Криворізької міської клінічної лікарні №2» та його особистим лікарем, встановлений точний діагноз.

Судом установлено, що частину проблем ротової порожнини (карієс) в умовах виправної колонії може виконати наявний у ній лікар стоматолог, іншу її частину (хитання імплантів) лікар ортопед, наприклад запропонований обвинуваченим ОСОБА_9 , проте у першому випадку обвинувачений взагалі відмовився від отримання медичної допомоги, а у другому випадку ОСОБА_4 не звертався до лікаря СБЛ з проханням допустити до нього стоматолога відповідного вузького профілю. За своїм змістом ст. 206 КПК України передбачає дії судді щодо захисту прав людини, які вимагають негайного втручання, негайної реакції з тим, щоб припинити порушення права особи.

З цією метою слідчому судді статтею 206 КПК України в залежності від обставин надані повноваження:

постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав особи, яка тримається під вартою;

постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи;

звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи;

забезпечити проведення у найкоротший строк розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу,

забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи;

доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи;

вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.

Дослідивши та оцінивши надані до матеріалів скарги докази в їх сукупності, слідчим суддею не встановлено порушення прав ув`язненого ОСОБА_4 та підстав для застосування заходів, передбачених ст. 206 КПК України.

На підставі викладеного в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_4 , поданої в порядку ст. 206 КПК України на порушення прав при утриманні в умовах ДУ «Софіївська виправна колонія №45», необхідно відмовити.

Керуючись ст. 206, 208, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_8 в порядку ст. 206 КПК України, - залишити без задоволення.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

У зв`язку з неявкою усіх учасників судового провадження, фіксація оголошення повного тексту цієї ухвали 11.09.2023 звукозаписувальними технічними пристроями не здійснювалася.

Слідчий суддя ОСОБА_1