Справа № 442/5601/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1065/22 Доповідач: ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2023 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргоюзаступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України

з участю: прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

в с т а н о в и л а:

цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначено йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Згідно з частиною 4 статті 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75, ст. 76 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання у виді позбавленні волі з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

За вироком суду, ОСОБА_7 у першій декаді лютого 2022 року в обідній час доби, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, переслідуючи корисливий мотив, спрямований на власне збагачення за рахунок чужого майна, увійшов у гаражне приміщення, куди мав вільний доступ, скориставшись тим, що окрім нього на той час вдома нікого не було та за його діями ніхто не спостерігав, звідки умисно, таємно, шляхом вільного доступу, повторно викрав мотокосу марки «EUROTEC» моделі «GT123C», серійний № НОМЕР_1 , вартістю 1524 грн, після чого викрав з будинку цифровий приймач до телевізора «ОpenFox T2-Mini SMART» вартістю 254 грн, які привласнив та розпорядився викраденими речами на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 1778 грн.

Не погоджуючись з вироком суду, заступник керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18.10.2022 щодо ОСОБА_7 у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, скасувати в частині призначення покарання. Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановити іспитовий строк 2 роки.

На підставі п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробацїї. Вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 08.09.2022, яким ОСОБА_7 засуджено за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт, виконувати самостійно.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор зазначає, що суд першої інстанції призначаючи покарання ОСОБА_7 за вироком від 18.10.2022 на підставі ч.4 ст.70 КК України та звільняючи його від відбування покарання на підставі ст.75 КК України, звільнив засудженого, у тому числі, і від відбування покарання за попереднім вироком від 08.09.2022, тобто фактично прийняв рішення про його звільнення від відбування покарання у виді громадських робіт, які він за попереднім вироком мав відбувати реально, чим допустив неправильне застосування кримінального закону.

На його переконання, суд першої інстанції, призначаючи покарання за даним вироком, фактично змінив вирок від 08.09.2022, який набрав законної сили в частині призначеного покарання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, виступ прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задоволити, думку обвинуваченого, який заперечив апеляційну скаргу прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах поданої апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та кваліфікація його дій в апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

Щодо призначеного судом першої інстанції покарання ОСОБА_7 то слід зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 раніше судимий вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 08.09.2022 р. за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт. Покарання за цим вироком ОСОБА_7 не відбуто.

Оскаржуваним вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18.10.2022 ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, яке він вчинив у першій декаді лютого 2022 року, тобто до постановлення вироку від 08.09.2022, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

Після цього, суд першої інстанції на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, поглинув менш суворе покарання, визначене вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 08.09.2022 у виді 200 годин громадських робіт більш суворим покаранням, визначеним оскаржуваним вироком, у виді позбавлення волі, остаточно визначив ОСОБА_7 покарання у виді 2 років позбавлення волі, звільнивши обвинуваченого від його відбування на підставі ст. 75 КК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.

Так, застосовуючи правила ч. 4 ст. 70 КК України, суд визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань за декількома вироками, тобто до уваги береться покарання, що раніше було призначено попереднім вироком в повному його розмірі.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначено, що коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожен вирок виконується самостійно.

Зважаючи на вище наведене, колегія суддів приходить до висновку, що у даному випадку застосування судом ч. 4 ст. 70 КК України та подальше звільнення обвинуваченого від відбування покарання, яке він мав відбувати реально за вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 08.09.2022, є неправильним з огляду на те, що реальне покарання та покарання з випробуванням не складаються та не поглинаються, а кожне з них виконується самостійно.

Таким чином, суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_7 покарання за новим вироком від 18.10.2022 на підставі ч.4 ст.70 КК України та звільняючи його від відбування покарання на підставі ст.75 КК України, звільнив останнього, у тому числі і від відбування покарання за попереднім вироком від 08.09.2022, фактично прийнявши рішення про його звільнення від відбування покарання у виді громадських робіт, які він за попереднім вироком мав відбути реально.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність є слушними.

За таких обставин, апеляційна скарга заступника керівника Львівської обласної прокуратури є обґрунтованою, відповідає вимогам кримінального і кримінального процесуального закону та підлягає до задоволення, а вирок суду першої інстанції скасуванню в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, з ухваленням в цій частині нового вироку, згідно з п.3 ч.1 ст. 407 КПК України.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за встановлених судом першої інстанції обставин, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, наслідки та обставини вчиненого, особу винного, який за місцем проживання характеризується посередньо, раніше судимий, відсутність претензій зі сторони потерпілої, а також обставини, які пом`якшують покарання визнання вини, щире каяття та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 615 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 задоволити.

Вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_7 , скасувати в частині призначення покарання.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановити іспитовий строк 2 роки.

На підставі п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробацїї.

Вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 08 вересня 2022 року, яким ОСОБА_7 засуджено за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт, виконувати самостійно.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржений в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Головуючий

Судді

.