Справа № 509/2962/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2023 року Овідіопольським райсудом Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

в ході відкритого судового засідання в смт. Овідіополь Одеської області в рамках кримінального провадження №0001896 від 16.08.2016 року, розглянувши клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття провадження відносно обвинуваченого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Іллічівськ (нині Чорноморськ), Одеського (кол. Овідіопольського) району Одеської області, громадянина України, за національністю українця, не одруженого, з вищою освітою, працюючого приватним підприємцем, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 (2012 р.н.) та ОСОБА_6 (2009 р.н.) зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєні кримінального правопорушення передбаченого ст.122 ч.1 КК України,

учасники кримінального провадження:

прокурор: ОСОБА_3 , потерпілий ОСОБА_7 , обвинувачений ОСОБА_4 , та його представники адвокат ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , суд, -

ВСТАНОВИВ:

Досудовим розслідуванням встановлено, що 04.08.2016, приблизно о 10 години 00 хвилин, у ОСОБА_4 , що знаходився на території комплексу будівель та споруд АДРЕСА_2 , маючого на протязі тривалого періоду часу особисті неприязні стосунки зі своїм батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виник словесний конфлікт.

В ході вказаного конфлікту, на ґрунті неприязних стосунків ОСОБА_10 , умисно, штовхнув рукою ОСОБА_7 , внаслідок чого останній впав на бетону поверхню дороги вищевказаного комплексу.

Так реалізуючи свій злочинний намір, направлений на нанесення тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 шляхом розміщення свого тіла на верхній частині тулубу свого батька ОСОБА_7 почав здійснювати тривалий тиск на органи черевної порожнини.

В результаті неодноразових спроб ОСОБА_7 , звільнитися від тиску на черевну порожнину, яку здійснював ОСОБА_4 , своїм тілом закінчувалися невдачею, оскільки останній руками, із застосуванням сили постійно штовхав свого батька ОСОБА_11 , в результаті чого він задньої частиною потилиці бився об бетонну поверхню покриття дороги.

Внаслідок вказаних протиправних дій ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у формі струсу головного мозку, що спричинило за собою розлад здоров`я терміном понад 6 днів, але не більше 21 дня (трьох тижнів) і за цим критерієм, згідно п. 2.3.3 і 4.6. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.) відносяться до Легких тілесних ушкоджень, що причинили короткочасний розлад здоров`я.

Далі, ОСОБА_7 , розуміючи, що його дії направлені на звільнення від натиску сина не приносять позитивного результату, в межах необхідної самооборони, схопив лівою рукою за золотий ланцюжок, який звисав з шиї ОСОБА_12 , однак останній схопивши за кисть лівої руки свого батька почав викручувати фаланги пальців на зовнішню сторону, в цей час від болю батько підпустивши ланцюжок, кричав синові, що йому дуже болить та просив відпустити пальці, однак ОСОБА_4 продовжував їх викручувати, чим спричинив своєму батьку ОСОБА_7 закритий осколковий, вколочений, внутрішньо суглобний перелом основної фаланги п`ятого пальця лівої кисті з кутовим стоянням відламків, який не був небезпечними для життя, і призвів до тривалого розладу здоров`я понад 21 день (три тижні), за цим критерієм, згідно п.2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.) відносяться до тілесних ушкоджень СЕРЕДНЬОЇ тяжкості.

04.01.2018 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, тобто, в умисному нанесенні середньої тяжкості тілесного ушкодження.

Потерпілим ОСОБА_7 було заявлено цивільний позов у даному кримінальному провадженні.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину не визнав у скоєнні злочину та не визнав цивільний позов.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Строк давності це передбачений ст.49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Таким чином, згідно приписів вказаної статті особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули встановлені законом строки, обчислення яких призупиняється в разі ухилення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, від досудового розслідування або суду та переривається у випадку скоєння зазначеною особою нового кримінального правопорушення.

Відповідно до класифікації злочинів, передбаченої ст.12 КК України (в редакції, яка діяла на час вчинення інкримінованого кримінального правопорушення) дії, що кваліфікуються за ст.122 ч.1 КК України, віднесені до злочину середньої тяжкості.

У зв`язку із прийняттям змін до КК України, дії, передбачені ст. 122 ч.1 КК України, на даний час кваліфікуються як нетяжкий злочин.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Згідно обвинувального акту, днем вчинення інкримінованого ОСОБА_4 нетяжкого злочину, передбаченого ст.122 ч.1 КК України є 04 серпня 2016 року. Тобто на момент судового розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_4 сплили строки давності, передбачені ст. 49 ч.1 п.3 КК України.

В ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та надав на це свою згоду.

Потерпілий до суду не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Крім того, суд вважає необхідним роз`яснити обвинуваченому наслідки такого закриття, а також те, що підстава з якої обвинувачений звільняється від кримінальної відповідальності не є реабілітуючою.

Відповідно до матеріалів справи, із врахуванням положень ст. 49 КК України, суд дійшов висновку, що перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності не зупинявся та не переривався, обвинувачений не ухилялася від досудового розслідування та суду та не вчинив нового злочину, в реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні відомості про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні, а також відсутні будь-які дані про вчинення ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення чи його ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи суду.

Враховуючи вищенаведене, перевіривши законність заявленого клопотання та отримавши згоду на таке звільнення обвинуваченого, суд вважає клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню і приходить до висновку про можливість закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_4 обвинуваченого у вчиненні нетяжкого злочину, передбаченого ст. 122 ч.1 КК України, та звільнення його від кримінальної відповідальності, передбаченої ст. 122 ч.1 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Речових доказів в рамках кримінального провадження не має. Заходи кримінального провадження під час слідства не застосувались.

Враховуючи той факт, що у кримінальному провадженні потерпілим був заявлений цивільний позов, внаслідок звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 має бути переданий до канцелярії суду для проведення його повторного авторозподілу для продовження його розгляду за правилами ЦПК України.

Керуючись ст.49 КК України, ст.ст.284,285-286,288,369-372 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття провадження - задовольнити.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від кримінальної відповідальності у скоєні кримінального правопорушення передбаченого ст.122 ч. 1 КК України.

Кримінальне провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у скоєні кримінального правопорушення передбаченого ст.122 ч.1 КК України закрити.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 до обвинуваченого ОСОБА_4 передати до канцелярії Овідіопольського районного суду Одеської області для проведення його повторного авторозподілу для продовження його розгляду за правилами ЦПК України.

Копію ухвали направити зацікавленим особам.

Ухвала може бути оскаржена до палати по кримінальним справам Одеського апеляційного суду на протязі семи днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1