Дата документу 10.05.2023
Справа № 334/2515/23
Провадження № 1-кп/334/470/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2023 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжі кримінальне провадження № 1-кп/334/470/23, внесене 20.02.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000111, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має середню технічну освіту, не працює, у шлюбі не перебуває, має на утриманні неповнолітню дитину, проживає за адресою; АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчинення кримінального проступку, передбаченого статтею 390-1 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_5 ,

встановив:

01.02.2021 за заявою ОСОБА_6 Ленінським районним судом м. Запоріжжя в цивільній справі № 334/130/23 (провадження № 2-о/334/48/23) ухвалене рішення про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_3 , яким визначено заходи тимчасового обмеження його прав строком на 3 місяці та покладено на нього обов`язки, а саме: заборонити ОСОБА_3 перебувати за місцем проживання (перебування) з постраждалою особою ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 ; заборонити ОСОБА_3 наближатися на відстань ближче 100 метрів до місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 постраждалої особи ОСОБА_6 ; заборонити ОСОБА_3 особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу ОСОБА_6 . 01.02.2023 о 10.00 годині ОСОБА_3 , будучи ознайомленим із рішенням Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 09.01.2023 про видачу обмежувального припису та відмовився отримувати під підпис в приміщенні Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області. Однак ОСОБА_3 , нехтуючи обов`язковими приписами та обмеженнями суду, переслідуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя по забезпеченню виконання рішення суду, всупереч вимог частини четвертої статті 350-6 ЦПК України, відповідно до яких видача обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання, приблизно о 03.00 годині 04.02.2023 знаходився біля будинку АДРЕСА_2 , та наближався до ОСОБА_6 ближче ніж на 100 метрів, та почав стукати по вікнам та кричати, через щ ОСОБА_6 змушена була звернутися до Запорізького РУП ГУНП у Запорізькій області за допомогою 04.02.2023. ОСОБА_3 вчинив умисні дії, спрямовані на невиконання заборон, передбачених обмежувальним приписом, викладених у рішенні Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 09.01.2023 про заборону перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 та заборону наближатися на відстань ближче 100 метрів до місця проживання ( АДРЕСА_2 ), інших місць частого відвідування постраждалої особи ОСОБА_6 .

Умисні дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за статтею 390-1 КК України як невиконання обмежувального припису.

Відповідно до вимог частини першої статті 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому кримінальному проступку визнав.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні кримінального проступку при обставинах, викладених в обвинувальному акті, за згодою учасників судового провадження, суд, в силу частини третьої статті 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та документів щодо речових доказів, а також матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого. При цьому суд роз`яснив наслідки, передбачені частиною третьою статті 349 КПК України, переконався у добровільності позицій та правильному розумінні учасниками судового провадження наслідків відмови від дослідження інших доказів, що позбавляє їх права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку за вищевикладених обставин, повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

Під час допиту обвинувачений ОСОБА_3 дав наступні показання. Він був ознайомлений з тим, що судом був виданий обмежувальний припис щодо нього. Проте, 04.02.2023 близько 03.00 годині він прийшов до своєї квартири по АДРЕСА_1 , в якій знаходилась його мати ОСОБА_6 та почав стукати у двері для того, щоб мати дала йому сірники. Вона викинула йому сірники з вікна, після чого він пішов. В подальшому мати викликала поліцію. У вчиненому розкаюється. Просив призначити йому покарання з випробувальним строком.

Згідно з частиною п`ятою статті 9 КПК України кримінально процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року, «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Досліджені в судовому засіданні докази винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого статтею 390-1 КК України, є належними, допустимими та достатніми, оскільки відповідно до статей 84-86 КПК України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також є такими, що отримані в порядку, встановленому Конституцією України та КПК України.

Оцінюючи зібрані докази, суд приходить до висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у невиконанні обмежувального припису «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.

При призначенні покарання, відповідно до статей 65-67 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про особу винного, а також обставини, що впливають на покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, раніше не судимий, на диспансерному обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 , суд визнає його щире каяття, яке полягає у відвертому осуді обвинуваченим своєї протиправної поведінки та готовності нести відповідальність за вчинене. При цьому обставини, які обтяжують йому покарання, судом не встановлені.

Враховуючи у сукупності тяжкість вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, його особу, ступінь його вини, суд вважає необхідним призначити йому покарання у межах санкції інкримінованої статті у виді обмеження волі у мінімальному розмірі, зі звільненням від призначеного покарання на підставі статті 75 КК України з встановленням мінімального іспитового строку, оскільки вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства в умовах контролю його поведінки уповноваженим органом з питань пробації.

На переконання суду, призначення обвинуваченому такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для його виправлення, кари та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до статті 100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений. Процесуальні витрати відсутні. Заходи забезпечення у кримінальному провадженні не застосовувались.

Керуючись статтями 371, 373, 374, 381-382 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого статтею 390-1 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на один рік.

На підставі статті 75 КК України ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання звільнити з іспитовим строком один рік.

Згідно з частинами першою та третьою статті 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речовий доказ оптичний CD-R накопичувач з відеозаписом «GTZN7179.MP4» від 22.03.2023, який долучений до матеріалів кримінального провадження, - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: