У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/577/23

Провадження № 1-кп/348/213/23

26 квітня 2023 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Надвірна матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000332 від 22.05.2017 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і зареєстрованого АДРЕСА_1 , проживаючого АДРЕСА_2 , з професійно технічною освітою, працюючого по тимчасових заробітках, раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 статтею 190 Кримінального кодексу України (далі КК),

за участі сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження:

прокурора: ОСОБА_4

обвинуваченого: ОСОБА_3

захисника - адвоката: ОСОБА_5

представника потерпілих - адвоката: ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

09.03.2023 до Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні № 0000332 від 22.05.2017 року по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 статтею 190 КК.

Так, у другій половині листопада 2015 року у м. Надвірна ОСОБА_3 з метою незаконного заволодіння шляхом обману коштами ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, повідомив, що може допомогти у здійсненні виїзду в Сполученні Штати Америки за грошову винагороду.

В подальшому, 01.12.2015 близько 15.00 год. у м. Надвірна по вул. Княгині Ольги, 3, ОСОБА_3 незаконно, шляхом обману заволодів коштами ОСОБА_7 в сумі 3500 доларів США, які використав для власних потреб. Згідно курсу Національного Банку України станом на 01.12.2015 вказана сума становить 83 790 грн, що є для потерпілого значною шкодою, яка більше як у 100 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, у березні 2016 року у м. Надвірна ОСОБА_3 , діючи повторно, з метою незаконного заволодіння шляхом обману коштами ОСОБА_8 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, повідомив, що може допомогти у здійсненні виїзду в Сполученні Штати Америки за грошову винагороду.

В подальшому, 12.03.2016 близько 14.00 год. у м. Надвірна по вул. Княгині Ольги, 3, ОСОБА_3 незаконно, шляхом обману заволодів коштами ОСОБА_8 в сумі 3500 доларів США, які використав для власних потреб. Згідно курсу Національного Банку України станом на 12.03.2016 вказана сума становить 90 440 грн, що є для потерпілого значною шкодою, яка більше як у 100 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, у вересні 2016 року у м. Надвірна ОСОБА_3 , діючи повторно, з метою незаконного заволодіння шляхом обману коштами ОСОБА_9 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, повідомив, що може допомогти у здійсненні виїзду в Чехію за грошову винагороду.

В подальшому, 29.09.2016 близько 13.00 год. у м. Надвірна по вул. Княгині Ольги, 3, ОСОБА_3 незаконно, шляхом обману заволодів коштами ОСОБА_9 в сумі 200 євро, які використав для власних потреб. Згідно курсу Національного Банку України станом на 29.09.2016 вказана сума становить 5 812 грн.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5 заявив клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності, та цивільні позови потерпілих залишення без розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав клопотання захисника та просив суд звільнити його від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 190 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, закрити кримінальне провадження щодо нього. Також зазначив, що йому зрозумілі підстава звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави.

Судом роз`яснено обвинуваченому наслідки звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, зокрема, що таке звільнення є не з реабілітуючих підстав.

Прокурор не заперечував щодо задоволення заявленого клопотання.

Представник потерпілих адвокат ОСОБА_6 щодо задоволення клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності не заперечував, просив рішення прийняти на розсуд суду.

Заслухавши сторін судового провадження, вивчивши клопотання та дослідивши наявні письмові матеріали, суд вважає, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Так, ОСОБА_3 пред`явлене обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.190 КК України, інкриміноване ОСОБА_3 згідно з вимогами ст. 12 КК України, є нетяжким злочином.

Відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 49 КК особа, яка вчинила нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини звільняється від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення минуло 5 років.

Згідно з ч 2. ст. 49 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Частина 3 ст. 49 КК України встановлює, що перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Приписами ст. 285 КПК України встановлено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. При цьому особі, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачено можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності суд закриває кримінальне провадження.

Частиною 8 ст. 284 КПК України визначено, що закриття кримінального провадження на підставі п.1 ч. 2 цієї статті, не допускається лише у випадку, коли підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. У цьому разі розгляд кримінального провадження продовжується в загальному порядку.

За правилами ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Отже, наявність цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Звільнення від кримінальної відповідальності це відмова держави в особі відповідного суду від офіційного осуду, призначення покарання та визнання судимою особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у випадках, передбачених КК України та у порядку, встановленому КПК України.

Застосування інституту давності обумовлене зменшенням суспільної небезпечності кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила внаслідок спливу певного проміжку часу.

Визначені у статті 49 КК України строки давності за змістом становлять проміжки часу, у разі спливу яких з моменту вчинення кримінального правопорушення до набрання вироком законної сили особа звільняється від кримінальної відповідальності. Передбачаючи в цих випадках відмову держави від застосування заходів кримінальної репресії, законодавець виходить із того, що з плином часу вчинене в далекому минулому діяння перестає бути показником соціальної небезпечності особи, а тривала законослухняна поведінка людини в подальшому свідчить про її виправлення. В цьому разі притягнення особи до кримінальної відповідальності не узгоджується з принципом гуманізму та є недоцільним.

Частиною першою статті 49 КК України встановлено диференційовані строки давності, тривалість яких є пропорційною тяжкості кримінального правопорушення й суворості покарання.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2023 року (справа № 735/1121/20, провадження № 13-26кс22) міститься висновок щодо застосування норми права, відповідно до якого у разі ухилення від досудового розслідування або суду особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності або покарання за давністю після спливу диференційованого строку, передбаченого частиною першою статті 49 КК, подовженого на період ухилення. Закінчення загальних строків, установлених частиною другою цієї статті (п`ятнадцять років з моменту вчинення злочину і п`ять років - проступку), є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, коли цей строк спливає раніше за диференційований, подовжений на час ухилення.

У кримінальному провадженні щодо ОСОБА_3 5-річний строк давності притягнення до кримінальної відповідальності, враховуючи час вчинення кримінального правопорушення (злочину) - сплинув.

Під ухиленням від слідства або суду варто розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за скоєний злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника (постанова Верховного Суду України від 19 березня 2015 року у справі № 5-1кс15).

Під час з`ясування, які дії особи мають визнаватись юридично значущим (а не просто фактичним) ухиленням від слідства або суду, треба враховувати, крім усього іншого, кримінально-процесуальний статус особи, що вчинила злочин. Це має бути особа, яка в установленому порядку визнана підозрюваним або обвинуваченим та яка зобов`язана з`являтися до правозастосовних органів за викликом, перебувати в межах їх досяжності. Зазначена особа усвідомлює, що в неї вже виник юридичний обов`язок постати перед слідством або судом, однак вона ухиляється від виконання такого обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 281 КПК України, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або особа перебуває за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, то слідчий, прокурор оголошує його розшук.

Підстава для оголошення розшуку під час досудового розслідування - «місце знаходження підозрюваного невідоме» може мати місце як у випадку, якщо підозрюваний ухиляється від слідства, так і з інших причин, коли не встановлено його місцезнаходження.

Саме тому зупинення досудового розслідування у зв`язку з розшуком підозрюваного саме по собі ще не може свідчити про ухилення останнього від слідства.

Для застосування положень ч.2 ст.49 КК України у такому випадку обов`язково має бути підтверджено факт ухилення підозрюваного від слідства.

Як встановлено з постанови слідчого Надвірнянського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Івано-Франківській області від 31.01.2018 року, при відвідуванні місця проживання підозрюваного ОСОБА_3 , останній був відсутній по місцю свого проживання в АДРЕСА_1 . Також на виклики слідчого до Надвірнянського ВП ОСОБА_3 не з`являвся. На даний час місце перебування підозрюваного ОСОБА_10 невідоме.

В той час як ОСОБА_3 знаходився за межами території України, постійно проживає за кордоном, де має посвідку на постійне місце проживання. Усі повістки про виклик в даному кримінальному провадженні направлялися ОСОБА_3 за місцем його реєстрації в Україні, в той же час, як він фактично проживав за кордоном. З вказаної причини ОСОБА_3 не було відомо про те, що він викликається до органу досудового розслідування. ОСОБА_3 дізнався про свій статус підозрюваного та оголошення в розшук тільки 13.02.2023 року, при поверненні в Україну.

Строк притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_3 сплинув під час досудового слідства.

В судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав наявність добровільної згоди на звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, а також те, що процесуальні права та обов`язки підозрюваного/обвинуваченого у кримінальному провадженні йому зрозумілі та додаткових роз`яснень не потребують.

З моменту вчинення злочину сплив диференційований строк, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України.

Даних про те, що в зазначений строк ОСОБА_3 ухилявся від слідства матеріали кримінального провадження не містять. Відомості про притягнення ОСОБА_3 до відповідальності за вчинення інших кримінальних правопорушень відсутні. Підстав, які б виключали застосування положень ст. 49 КК України у даному випадку, немає.

З огляду на викладене вище, приписи ч. 2 ст. 49 КК України про зупинення перебігу давності у зв`язку з ухиленням від досудового слідства або суду до ОСОБА_3 не можуть бути застосовані, а застосуванню підлягають положення п. 3 ч.1 ст. 49 КК України.

Таким чином суд приходить до переконання, що наявні всі обов`язкові підстави, передбачені ст.49 КК України, для звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

За вказаних обставин суд вважає, що кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000332 від 22.05.2017 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України слід закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку із звільненням ОСОБА_11 від кримінальної відповідальності.

Щодо заявлених потерпілими ОСОБА_7 і ОСОБА_8 цивільних позовів суд зазначає наступне.

Порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентований главою 9 КПК України. Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст. 129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.

Вирішення цивільного позову при звільненні особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі суперечить вище вказаним нормам закону.

Враховуючи системний аналіз зазначених норм КПК України суд дійшов висновку, що цивільні позови не підлягає розгляду у випадках закриття кримінального провадження як на досудовому розслідуванні, так і в суді.

В той же час, у випадку закриття кримінального провадження на встановлених КПК підставах, суд зобов`язаний роз`яснити цивільному позивачеві його право пред`явити аналогічний позов у порядку цивільного судочинства.

У відповідності до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» від 31 березня 1989 року № 3 (зі змінами, внесеними постановами від 25 грудня 1992 року № 13 та від 03 грудня 1997 року № 12), у разі закриття кримінальної справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

З огляду на зазначене, у зв`язку з вирішенням питання про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 190 КК України суд уважає, що поданий потерпілими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 цивільний позов до ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди, слід залишити без розгляду, що за змістом ч.7 ст.128 КПК України не перешкоджає пред`явленню позову в порядку цивільного судочинства.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 12, 44, 49 КК України, ст.ст. п. 1 ч. 2 ст. 284, 285-286, 288, 376, 392, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № № 0000332 від 22.05.2017 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку із звільненням від кримінальної відповідальності.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про стягнення майнової шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення на суму 83790.00 грн. - залишити без розгляду.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_3 про стягнення майнової шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення на суму 90440,00 грн. - залишити без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом семи днів з дня її проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Копію ухвали після її оголошення вручити сторонам кримінального провадження.

Вступна та резолютивна частини ухвали постановлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 26 квітня 2023 року.

Повний текст ухвали суду оголошено 27.04.2023

Суддя ОСОБА_1