ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1855/23 Справа № 208/1665/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

в режимі відеоконференції:

засудженої ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_8 на ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 березня 2023 року про відмову в задоволенні клопотання засудженої про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, відповідно до ст. 82 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Обставини, встановлені рішенням суду та короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 березня 2023 року клопотання засудженої ОСОБА_8 про заміну їй не відбутої частини покарання більш м`яким залишено без задоволення.

Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції виходив з того, що засуджена за весь період відбування покарання характеризується негативно, до неї 13 разів застосовувалось дисциплінарне стягнення, заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці до останньої не застосовувались. Враховуючи зазначене, суд прийшов до висновку, що засуджена не стала на шлях виправлення, а тому застосування до неї положення ст. 82 КК України є передчасним.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі засуджена ОСОБА_8 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та задовольнити її клопотання про заміну їй не відбутої частини покарання більш м`яким.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає про те, що за час відбування покарання у ВК-34 вона характеризується позитивно, має заохочення, з усього терміну відбуття покарання, відбула більше 2/3, працевлаштована, має неповнолітню дитину, вищу освіту. Вказує, що за весь термін відбуття покарання хоча і допускала порушення режиму утримання, однак вказані стягнення погашені за плином часу. Зазначає, що до затримання була офіційно працевлаштована та наразі колишній її роботодавець готовий надати їй робоче місце та сплачувати заробітну плату. Також посилається й на наявність тяжких захворювань, перенесу операцію та необхідність нагляду у лікарів, яких в умовах відбуття покарання не має. Все зазначене, на її думку, свідчить про те, що свою поведінкою та ставленням до праці за весь період відбутого нею покарання вона довела, що стала на шлях виправлення.

Позиції учасників судового провадження.

Засуджена ОСОБА_8 та її захисник ОСОБА_9 підтримали подану апеляційну скаргу та з підстав, викладених у скарзі просили її задовольнити, ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити її клопотання про заміну не відбутої частини покарання більш м`яким.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженої, вважав ухвалу суду першої інстанції законною, обґрунтованою та вмотивованою у зв`язку з чим, просив апеляційний суд залишити апеляційну скаргу засудженої без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Мотиви суду.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Дослідивши матеріали провадження, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції належним чином дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону, а доводи засудженої щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, апеляційний суд вважає безпідставними з огляду на таке.

Відмовляючи в заміні не відбутої частини покарання більш м`яким засудженій ОСОБА_8 , суд першої інстанції виходив з того, що за час відбуття покарання остання характеризується негативно, відбуваючи покарання у в ДУ «Одеській слідчий ізолятор» та в ДУ «Ізмаїльський слідчий ізолятор» до неї було застосовано 13 дисциплінарних стягнень, у зв`язку з порушенням режиму утримання, не відбута частина покарання є значною та складає більше року, а тому суд першої інстанції дійшов висновку про те, що засуджена не стала на шлях виправлення.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується також й апеляційний суд, оскільки, як встановлено матеріалами справи, засуджена ОСОБА_8 відбуває покарання за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України, за які їй призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років позбавлення волі, відбула 2/3 строку покарання, за час відбуття покарання характеризується негативно, допускала порушення умов режиму утримання за що має 13 дисциплінарних стягнення, які погашені за плином часу, заохочень не має, працевлаштована, не відбута частина покарання на час розгляду клопотання судом першої інстанції складала 1 рік 3 місяця та 6 днів.

Відповідно до ч. 3 ст. 82 КК України, заміна не відбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

У роз`ясненнях, які містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України №2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким від 26 квітня 2002 року зазначено про те, що судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Під сумлінною поведінкою розуміють, що засуджений за період відбування покарання сумлінно виконував вимоги режиму утримання у колонії, не допускав порушень, за час відбування покарання поводив себе як з засудженими, так і при спілкуванні з представниками адміністрації установи відбування покарань ввічливо, тактовно, виконував законні вимоги представників адміністрації, приймав активну участь у виконанні умов розробленої для нього програми диференційовано-виховного впливу. Більше того, вказана поведінка засудженого має бути оцінена за весь час відбування покарання, а не за окрему його частину.

Як видно з матеріалів провадження, засуджена ОСОБА_8 відбуває покарання з 26 червня 2018 року у трьох різних установах та допускала порушення режиму утримання, за що була 13 разів піддана дисциплінарним стягненням, а тому, враховуючи, що оцінка особи засудженого відбувається за весь час відбуття покарання, на цьому етапі не можна стверджувати про те, що засуджена ОСОБА_8 стала на шлях виправлення.

Вказане свідчить про те, що поведінка та психологічне ставлення засудженої ОСОБА_8 щодо дотримання умов відбування покарання та її ставлення до праці в цілому, можливо і змінюються в позитивну сторону, однак не свідчать про те, що вона стала на шлях виправлення, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що розгляд питання про заміну режиму відбуття покарання засудженій є передчасним.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги засудженої щодо її поведінки та ставлення до праці, наявності неповнолітньої дитини, вищої освіти, хвороб та можливості працевлаштування, апеляційний суд зважає на те, що вказані обставини існували, як на час вчинення злочину так і у весь період відбуття покарання, проте не стали стримуючими факторами, які б могли запобігти вченню кримінальних правопорушень, або стимулювальними, які б забезпечили дотримання вимог режиму утримання, спонукали до сумлінної поведінки та ставлення до праці, а тому такі доводи засудженої є неприйнятними.

Разом з цим, апеляційний суд враховує надану адвокатом характеристику з ДУ Кам`янська виправна колегія (№34) та те, що 06.07.2023 до засудженої було застосовано заохочення у виді подяки за добросовісне ставлення до праці та сумлінну поведінку, однак вважає, що враховуючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, й особу засудженої, не свідчать про те що заміна призначеного покарання на більш м`яке не буде сприяти досягненню мети кримінального покарання, зазначеній у ч. 2 ст. 50 КК України, а саме, виправленню засудженої, а також, запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень, й не спростовують висновків суду першої інстанції.

Що стосується тверджень сторони захисту про те, що стан здоров`я засудженої за час відбування покарання погіршився та вона потребує лікування, яке в умовах виправної колонії є неможливим, то вони є необгрунтованими, й у разі наявності у засудженої тяжкої хвороби існує порядок звільнення від покарання за хворобою відповідно до положень ст. 84 КК України.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути визнані істотним в розумінні ч. 1 ст. 412 КПК України або потягнути неповноту судового розгляду не встановлено, а доводи апеляційної скарги засудженої ОСОБА_8 не знайшли свого підтвердження під час апеляційного провадження, у зв`язку з чим вони задоволенню не підлягають, а відтак ухвала суду має бути залишена без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 березня 2023 року про відмову в задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_8 про заміну їй невідбутої частини покарання більш м`яким, відповідно до ст. 82 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4