УХВАЛА

19 червня 2023 року

м. Київ

справа № 288/761/21

провадження № 51-3574ск23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Попільнянського районного суду Житомирської області від 24 листопада 2021 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 13 квітня 2023 року щодо нього,

встановив:

До Верховного Суду надійшла указана вище касаційна скарга, перевіривши яку на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), колегія суддів дійшла висновку, що її подано без додержання вимог цієї статті.

Насамперед колегія суддів Верховного Суду звертає увагу касатора на те, що він на дотримання вимог пунктів 3 та 5 ч. 2 ст. 427 КПК зазначає про оскарження, зокрема вироку Попільнянського районного суду від 24 листопада 2021 року, однак не зазначив повної назви суду, рішення якого оскаржує, а на виконання вимог частини 5 указаної статті додав копію вироку Попільнянського районного суду Житомирської області від 24 листопада 2021 року.

Крім того, згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування вимог особи, яка її подала, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень під час розгляду справи в суді касаційної інстанції є: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, які є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, а також навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.

Водночас необхідно враховувати, що згідно зі ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Так, звертаючись із касаційною скаргою, скаржник лише узагальнено зазначив про допущення, на його думку, судами істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, однак не конкретизував у чому полягають такі порушення з огляду на зміст положень ст. 412 КПК та не обґрунтував доводів у цій частині.

Статтею 436 КПК визначено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.

Водночас ОСОБА_4 у касаційній скарзі просить, за результатами її розгляду, скасувати вирок Попільнянського районного суду від 24 листопада 2021 року, а ухвалу Житомирського апеляційного суду від 13 квітня 2023 року - змінити, застосувавши частини 1, 2, 4, 5 ст. 36 Кримінального кодексу України, повністю його виправдати та закрити провадження у справі, однак такі вимоги не узгоджуються з положеннями ст. 436 КПК у частині повноважень суду касаційної інстанції за наслідками касаційного розгляду.

По-перше, колегія суддів Верховного Суду звертає увагу засудженого, що скасування рішення районного суду за умови скасування й ухвали апеляційного суду є підставою для призначення нового розгляду в суді першої інстанції або закриття кримінального провадження. Крім того, зазначаючи вимогу про закриття провадження, необхідно вказати за якою з підстав для цього, передбачених ст. 284 КПК, на думку засудженого, належить закрити провадження.

По-друге, за приписами ст. 436 КПК суд касаційної інстанції не має можливості ухвалити виправдувальний вирок.

По-третє, закриття провадження можливе лише у разі скасування як вироку, так і ухвали, а не при зміні ухвали та скасуванні вироку, як про це просить скаржник.

Відсутність у касаційній скарзі сформульованої вимоги, яка узгоджується з повноваженнями суду касаційної інстанції, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження, оскільки суд касаційної інстанції відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК переглядає судові рішення в межах касаційної скарги.

Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, які до неї ставляться, її потрібно залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

Верховний Суд звертає увагу, що особа, яка подає касаційну скаргу та якій надано строк на усунення недоліків скарги, може виправити їх шляхом складання нового тексту касаційної скарги.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:

Залишити без руху касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 і встановити строк п`ятнадцять днів із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.

У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3