Провадження № 1-кс/947/9565/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2023 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваної адвоката ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0001234 від 28.07.2021 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Катюжанка, Київської області, громадянки України, вищою освітою, заміжньої, маючої на утриманні неповнолітню дитину - ІНФОРМАЦІЯ_2 , ФОП, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255-3, ч. 2 ст. 189 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

1. Виклад фактичних обставин даного кримінального провадження та змісту поданого стороною обвинувачення клопотання.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в 2019 році ОСОБА_7 створила ТОВ «Патронажна служба Джерело життя», яке надавало послуги по догляду за особами похилого віку та здійснювало діяльність в пансіонатах за адресами: АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 .

Також, в середині 2019 року, ОСОБА_7 познайомилась з ОСОБА_5 , з якою розпочала підтримувати дружні стосунки, внаслідок чого залучила останню до діяльності ТОВ «Патронажна служба Джерело життя» в якості засновника, розподіливши частки в уставному фонді товариства між ОСОБА_8 (донька ОСОБА_7 ), ОСОБА_5 та ОСОБА_9 . Директором товариства призначено ОСОБА_10 .

Разом з цим, фактичне керівництво товариством здійснювала ОСОБА_7 , у той же час ОСОБА_11 , як засновник, мала доступ до усіх уставних документів та була обізнана щодо всіх організаційних, фінансових, господарських та кадрових питань підприємства.

Приблизно у травні-червні 2021 року, ОСОБА_5 спільно зі своїм чоловіком ОСОБА_12 прийняли рішення припинити ведення фінансово-господарської діяльності з ТОВ «Патронажна служба Джерело життя» спільно з ОСОБА_8 (донькою ОСОБА_7 ), шляхом виведення із складу засновників ОСОБА_8 , а фактично позбавити права керування підприємством ОСОБА_7 .

Так, 30.06.2021, ОСОБА_12 діючи спільно з ОСОБА_5 , запросив ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , нібито на робочу зустріч в пансіонат за адресою: АДРЕСА_3 , де ОСОБА_12 оголосив, що він спільно із ОСОБА_5 мають намір здійснити розподіл спільного бізнесу. За висунутими умовами ОСОБА_12 та ОСОБА_5 при розподілі в їх власність повинен відійти самий рентабельний пансіонат за адресою: АДРЕСА_3 .

З цього моменту між ОСОБА_5 і ОСОБА_12 з одного боку та ОСОБА_8 і ОСОБА_7 з іншого, виник конфлікт з приводу подальшого ведення фінансово-господарської діяльності з ТОВ «Патронажна служба Джерело життя» та повернення начебто існуючого боргову, який виник під час здійснення ОСОБА_7 спільної підприємницької діяльності.

Так, приблизно на початку липня 2021 року, розуміючи, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не погодяться на висунуті їм умови, а також те, що законні підстави для усунення від ведення фінансово-господарської діяльності з ТОВ «Патронажна служба Джерело життя» ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відсутні, при цьому розуміючи відсутність будь-якої перспективи вирішити наявні претензії у порядку цивільного судочинства, ОСОБА_5 та ОСОБА_12 , діючи умисно, розуміючі можливі наслідки протиправних дій, проте нехтуючи суворістю визначеного кримінальним законодавством покарання, з метою вирішення майнових та фінансово-господарських відношень з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , достовірно знаючи, що ОСОБА_13 на кримінальне прізвисько « ОСОБА_14 », має авторитет у кримінальному середовищі, звернулись до нього, як до представника кримінального середовища в м. Одесі, який відповідно здійснює значний вплив на криміногенну ситуацію в місті та впливає на встановлення та поширення в м. Одесі свого злочинного впливу, для здійснення такого впливу на ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з метою примусу їх відмовитись від своєї частки в уставному фонді ТОВ «Патронажна служба Джерело життя»,при цьому матеріально зацікавивши ОСОБА_13 у вирішенні конфлікту на свою користь.

Так, ОСОБА_13 , отримавши від ОСОБА_5 та ОСОБА_12 таке звернення, діючи з корисливих мотивів та достовірно знаючи про запровадження в Україні кримінальної відповідальності за вплив суб`єктів злочинної ієрархії на суспільні відносини, в тому числі криміногенні, діючи умисно, протиправно протиставляючи себе нормам законності в противагу загальновизнаним етичним правилам існування в правовому суспільстві, усвідомлюючи, що за допомогою власного авторитету та особистих якостей може досягнути відповідної мети шляхом незаконного та протиправного впливу на потерпілих, погодився здійснити протиправний тиск на ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

З метою реалізації злочинного плану, ОСОБА_5 та ОСОБА_12 , надали ОСОБА_13 інформацію щодо потерпілої ОСОБА_7 та членів її сім`ї, а саме: її доньки ОСОБА_8 та її співмешканця ОСОБА_15 .

Так, ОСОБА_13 , підтримуючи злодійські традиції та відповідний образ життя, маючи стійку життєву позицію щодо вчинення насильницьких злочинів, користуючись авторитетом та лідерськими позиціями у кримінальному середовищі, підтримуючи постійний зв`язок з так званими «ворами в законі», переслідуючи злочинний умисел на протиправне вирішення на користь ОСОБА_5 та ОСОБА_12 конфлікту майнового та фінансово-господарського характеру, шляхом злочинного впливу на потерпілих, залучив до своєї незаконної діяльності раніше знайомих йому осіб, а саме: ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на прізвисько « ОСОБА_17 », ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

У подальшому, ОСОБА_13 , будучи суб`єктом злочинного впливу, діючи спільно з ОСОБА_16 , ОСОБА_19 та ОСОБА_18 , використовуючи свій авторитет та неформальний статус, координуючи дії останніх, з метою примусити ОСОБА_7 до вчинення певних дій проти її волі, а також протиправного заволодіння майном, яке належало членам її сім`ї, вчинили ряд корисливих та насильницьких кримінальних правопорушень відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_15 .

Так, 05.07.2021 зазначені особи, діючи за попередньою змовою та під приводом примушення ОСОБА_7 до виконання умов, висунутих ОСОБА_5 та ОСОБА_12 , шляхом погроз фізичної розправи відносно ОСОБА_15 та членів його сім`ї, відібрали у нього автомобіль марки «BMW-X1», сірого кольору, з номерним знаком Німеччини « НОМЕР_1 », який належав останньому, разом з ключами та документами на право власності.

Крім того, 26.08.2021 ОСОБА_13 спільно з ОСОБА_16 , ОСОБА_19 та ОСОБА_18 , шляхом погроз фізичної розправи, нанесення тілесних ушкоджень, а також погроз застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілої та її рідних,словесно принижуючи її честь та гідність, чинили моральний тиск на потерпілу ОСОБА_7 з метою схилити її до виконання умов, висунутих ОСОБА_5 та ОСОБА_12 та передачі їм грошових коштів в сумі 350 000 доларів США.

Крім того, 08.09.2021, ОСОБА_13 діючи відповідно до свого статусу та на підтвердження свого авторитету у злочинному середовищі, шляхом погроз спричинення фізичного насильства, нанесення тілесних ушкоджень, з явними погрозами застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого та його рідних, чинив моральний тиск на ОСОБА_15 та ОСОБА_7 , вимагаючи від останніх повернення неіснуючого боргу, при цьому демонструючи ніж та погрожуючи його застосуванням, заволодів грошовими коштами потерпілого ОСОБА_15 в сумі 4000 доларів США.

Також, під час досудового розслідування встановлено, що наприкінці травня 2021 (точна дата в ході досудового розслідування не встановлена, однак не пізніше 26.08.2021) у ОСОБА_5 , яка будучи учасником та маючи відповідну частку статутного капіталу ТОВ «Патронажна служба Джерело життя», засновником якого є ОСОБА_7 , виник злочинний умисел, направлений на протиправне вимагання передачі чужого майна, а саме частини статутного капіталу, який вона вирішила реалізовувати спільно з чоловіком ОСОБА_12 , який був обізнаний щодо діяльності і функціонування зазначеного товариства.

У подальшому ОСОБА_5 та ОСОБА_12 у невстановлений в ході досудового розслідування час (однак не пізніше 26.08.2021), реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на отримання основної частини бізнесу, звернулись до ОСОБА_13 на кримінальне прізвисько « ОСОБА_14 », який має авторитет у кримінальному середовищі, як до представника кримінального середовища в м. Одесі, який відповідно здійснює значний вплив на криміногенну ситуацію в місті та впливає на встановлення та поширення в м. Одесі свого злочинного впливу, для здійснення такого впливу на ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з метою примусу їх відмовитись від своєї частки в уставному фонді ТОВ «Патронажна служба Джерело життя».

Так, 26.08.2021 ОСОБА_13 залучивши до своєї незаконної діяльності ОСОБА_16 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , призначили зустріч потерпілій ОСОБА_7 в приміщенні пансіонату ТОВ «Патронажна служба Джерело життя» за адресою: м. Одеса, вул. Тимірязєва, 34.

Того ж дня, знаходячись під постійним психологічним тиском, сприймаючи погрози застосування насилля явними, у разі невиконання вимог щодо передачі грошових коштів ОСОБА_13 та іншим учасникам групи, побоюючись за своє та близьких родичів життя та здоров`я, потерпіла ОСОБА_7 погодилась на зустріч, та разом з ОСОБА_15 прибули за вказаною адресою, де зустрілись з ОСОБА_5 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 .

Під час вказаної зустрічі, у період часу з 16.00 до 17.50 ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_19 та ОСОБА_18 діючи з корисливих мотивів та відповідно до погоджених з ОСОБА_5 та ОСОБА_12 дій, реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на протиправне вимагання передачі чужого майна, висловили протиправну вимогу ОСОБА_7 щодо передачі частки в уставному фонді товариства, яка належить її доньки ОСОБА_8 , а також надання грошових коштів в сумі 350 000 доларів США.

Утримуючи, ОСОБА_7 та ОСОБА_15 в одному з приміщень за вищевказаною адресою, на протязі більш ніж двох годин, ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_19 , ОСОБА_18 , ОСОБА_5 та ОСОБА_12 , шляхом погроз спричинення фізичного насильства, нанесення тілесних ушкоджень, погрозами застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілих та їх родичам, чинили моральний тиск на потерпілу ОСОБА_7 , при цьому, явно демонстрували свою зухвалість, безпринципний характер та байдужість до людського болю, спроможність чинити протиправні дії відносно осіб будь-якої статі та віку.

Крім того, ОСОБА_5 та ОСОБА_12 , усвідомлюючи пригнічений стан потерпілої ОСОБА_7 в наслідок протиправних дій зазначених осіб, в свою чергу продовжували морально тиснути та схиляти потерпілу відмовитись від участі у фінансово-господарській діяльностіТОВ «Патронажна служба Джерело життя» на їх користь.

З метою створення у потерпілої ОСОБА_7 переконання про реальність висловлюваних ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_19 та ОСОБА_18 погроз, а також посилаючись на свої численні зв`язки в кримінальному світі, зазначені особи запевнили потерпілу, що в разі відмови виконувати вимоги щодо надання грошових коштів, для спричинення ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень або її вбивства, ними будуть залучені сторонні особи з числа наркозалежних, раніше судимих осіб, які не мають моральних принципів та за вказівкою чинитимуть протиправні дії відносно потерпілої та її сім`ї.

За вищевикладених обставин, 25.07.2023 року ОСОБА_5 було затримано в порядку ст.ст. 208, 615 КПК України та повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених:

-ч. 1 ст. 255-3 КК України, за кваліфікуючими ознаками: звернення до особи, яка завідомо для винного може здійснювати злочинний вплив, з метою застосування нею такого впливу.

-ч. 2 ст. 189 КК України, за кваліфікуючими ознаками: вимога передачі чужого майна, права на майно або вчинення будь-яких дій майнового характеру з погрозою насильства над потерпілим чи його близькими родичами, (вимагання), вчинене за попередньою змовою групою осіб, з погрозою вбивства чи заподіяння тяжких тілесних ушкоджень.

Вважаючи, що в рамках даного кримінального провадження ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255-3, ч. 2 ст. 189 КК України, в цілях запобігання настання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, про які стороною обвинувачення зазначається в рамках даного клопотання, слідчий за погодженням з прокурором звертаються до слідчого судді з таким клопотанням про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

2. Позиції учасників судового засідання.

Прокурор вимоги поданого клопотання підтримав в повному обсязі та просив задовольнити клопотання про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення застави. Крім того, прокурор зауважив, що наявність ризиків, викладених у клопотанні сторони обвинувачення, додатково підтверджується наступними обставинами: чоловік ОСОБА_5 на теперішній час перебуває закордоном, а тому остання може безперешкодно покинути територію України, за останній час вона неодноразово виїжджала за кордон (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України); враховуючи те, що підозрювана перманентно здійснює свою професійну діяльність безпосередньо у пансіонаті, який є об`єктом кримінально-протиправної діяльності в рамках даного кримінального провадження, остання може здійснювати вплив на своїх підлеглих, спонукаючи останніх знищити, спотворити або сховати відповідні речі та документи, які ще не встановлено органом досудового розслідування (п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Захисник підозрюваної заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що підозра, пред`явлена ОСОБА_5 , є необґрунтованою та ризики є недоведеними. Захисник зауважив, що матеріали кримінального провадження, зокрема протоколи допитів свідків не містять жодної інформації про те, що ОСОБА_5 озвучувала погрози потерпілим. До вчинення вказаних кримінальних правопорушень ОСОБА_5 не причетна, сама стала жертвою шахраїв яким вона позичила гроші. Захисник звернув увагу на міцність соціальних зв`язків підозрюваної: ОСОБА_5 заміжня, має на утриманні неповнолітню дитину, має постійне місце проживання, за яким ї зареєстрована, постійне місце роботи, плідно займається волонтерською діяльністю. Окрім того вказані події відбулися ще в 2021 році, за цей час ОСОБА_5 не намагалася укриватися, чи тиснути на будь кого в кримінальному провадженні.

З огляду на вищевикладене, адвокат ОСОБА_4 зазначив, що просить відмовити в задоволені клопотання в повному обсязі, у разі вирішення судом про необхідність обрання відносно підзахисної запобіжного заходу застосувати до останньої запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, за адресою: АДРЕСА_3 (за місцезнаходженням пансіонату, у якому працює).

Захисник долучив характеризуючи ОСОБА_5 матеріали, які просив врахувати слідчого суддю.

Прокурор заперечував проти можливості застування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_3 , оскільки вказаний пансіонат є об`єктом кримінально-протиправних дій в рамках означеного кримінального провадження та застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження сприятиме реалізації ризиків, передбачених п. п. 2,3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Підозрювана з підозрою не погодилася, надала пояснення, щодо не причетності до скоєння вказаних кримінальних правопорушень, просила відмовити в задоволені клопотання про обрання запобіжного заходу тримання під вартою та обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

3. Норми законодавства, якими керується слідчий суддя при вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Ч. 1, ч. 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

4. Відомості, які свідчать про наявність в рамках даного кримінального провадження обґрунтованої підозри за фактом вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255-3, ч. 2 ст. 189 КК України

Як вбачається з матеріалів клопотання, 25.07.2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255-3, ч. 2 ст. 189 КК України.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182), (Erdagoz v. Turkey (Ердагоз проти Туреччини).

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства", зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Так, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованих їй кримінальних правопорушень підтверджується наступними матеріалами кримінального провадження: протоколами заяв про вчинене кримінальне правопорушення від потерпілих ОСОБА_7 , та ОСОБА_15 , протоколами допитів потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_15 , протоколами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, протоколами огляду предметів (мобільних телефонів), протоколами допиту свідків, а також іншими матеріалами кримінального провадження.

Слідчий суддя суд вважає, що надані стороною обвинувачення матеріали, які долучені до клопотання, на даній стадії досудового розслідування доводять обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255-3, ч. 2 ст. 189 КК України та відхиляє заперечення сторони захисту в частині тверджень щодо необґрунтованості підозри.

При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення.На даній стадії кримінального провадження, слідчий суддя не вирішує питання винуватості особи у вчиненні тих чи інших кримінальних правопорушень, а лише на підставі наявних у слідчого судді матеріалів, вирішує питання доведеності існування обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення таких кримінально-протиправних дій.

5. Відомості, які свідчать про наявність/відсутність в рамках даного кримінального провадження ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 тяжких кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255-3, ч. 2 ст. 189 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній у разі визнання її винною у вчиненні кримінальних правопорушень, слідчий суддя приходить до переконання, що в рамках означеного кримінального провадження наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик у вигляді можливого переховування підозрюваної від органу досудового розслідування та суду, який обґрунтовується тим, що чоловік підозрюваної ОСОБА_12 якому повідомлено про підозру, на даний час перебуває за кордоном як повідомив прокурор підозрювана останнім часом неодноразово перетинала державний кордон, проти чого саме підозрювана не заперечувала в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів клопотання, на даний момент органом досудового розслідування ймовірно не всі речові докази,які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення встановлені, а також враховуючи те, що в судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_5 здійснює свою професійну діяльність у пансіонаті, який є об`єктом кримінально-протиправних дій в рамках означеного кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання про наявність ризику знищення, сховання або спотворення ОСОБА_5 речей та документів, які можуть мати доказове значення в рамках даного кримінального провадження ( п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Щодо існування ризику передбаченого п. 3 ст. 177 КПК України, можливого незаконного впливу з боку ОСОБА_5 на свідків та потерпілу, слідчий суддя враховує, що підозра, пред`явлена ОСОБА_5 в тому числі ґрунтується на показаннях свідків та потерпілої, яких підозрювана знає особисто, що підтверджує існування ризику тиску на інших підозрюваних, потерпілих та/або свідків, з метою зміни чи відмови від показів. Крім того, у випадку подальшого направлення обвинувального акту відносно ОСОБА_5 до суду, з великою вірогідністю можливо припускати допит таких осіб безпосередньо в судовому засіданні судом, позаяк суд не може обґрунтовувати свої судові рішення показаннями, отриманими на стадії досудового розслідування стороною обвинувачення (за винятком випадків, передбачених ст. ст. 225, 615 КПК України).

6. Обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя враховує, що згідно ч. 1 ст. 176 КПК України, тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом, при цьому більш м`якими запобіжними заходами по відношенню до нього є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт. Метою ж застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).

При цьому, ризик, це, зокрема, невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України. Між тим, чинний КПК України не вимагає надання відповідних доказів того, що підозрюваний обов`язково здійснить дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема й у випадку застосування відносно нього більш м`якого запобіжного заходу, однак перед слідчим суддею повинна бути доведена наявність реальної можливості здійснити підозрюваним такі дії в майбутньому, в зв`язку з чим, слідчим суддею повинен бути обраний такий запобіжний захід, який в повній мірі буде здатним запобігти можливому прояву означених дій з боку підозрюваного.

Європейський суд з прав людини вказує, що небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки інших релевативних факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою («W v.Switzerland», Заява № 14379/88, 26 січня 1993 року).

Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Becciev v.Moldova» (Бекчиєв проти Молдови), пункт 58).

Слідчий суддя враховує тяжкість інкримінованих підозрюваній ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, а також фактичні обставини даного кримінального провадження, той факт, що інші підозрювані по справі переховуються, та оголошені в розшук, встановлені ризики, та приходить до переконання, що на даній стадії досудового розслідування відносно підозрюваної слід обрати міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки такої особи, в тому числі, не забезпечать досягнення завдань кримінального провадження в цілому, та міри запобіжного заходу, зокрема.

Відповідно до вимог абзацу 1 ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

При цьому, відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини; щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею, щодо злочину, передбаченому статями 255-255-3 КК України.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України вимога передачі чужого майна, права на майно або вчинення будь-яких дій майнового характеру з погрозою насильства над чи заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, ( п.1 ч.4 ст. 183 КПК України), а також у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.255-3 КК України ( п.4 ч.4 ст.183 КПК України), слідчий суддя вважає за необхідне не визначати розмір застави в рамках даного кримінального провадження.

7. Висновки слідчого судді.

Таким чином, вивчивши клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, вислухавши думку учасників судового засідання та надавши правову оцінку всім доводам як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність задоволення поданого стороною обвинувачення клопотання, а тому керуючись ст. ст. 176-178, 182-184, 193-194, 196, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0001234 від 28.07.2021 року відносно ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» строком до 21.09.2023 року, в межах строку досудового розслідування.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1