Справа № 283/732/22
1-кп/279/381/23
У Х В А Л А
В С Т А Н О В И В :
Обвинувачений клопотання захисника підтримав.
Прокурор заперечив проти задоволення зазначеного клопотання, та вважає, що обвинувальний акт за своєю формою та змістом відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу, посилаючись на обставини викладені в письмовому запереченні.
Потерпіла підтримала думку прокурора.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього додатки, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до вимог частини третьої статті 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Згідно з ч.4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Як вбачається із змісту пункту 5 частини другої статті 291 згаданого Кодексу, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин, правову кваліфікацію кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення, які прокурор вважає встановленими.
Згідно правової позиції Верховного Суду України викладеної у постанові №5-328кс16 від 24.11.2016 стосовно питання про повернення обвинувального акту, суду належить встановити, чи має недотримання вимог кримінального процесуального закону наслідок у вигляді істотного впливу на права учасників кримінального провадження щодо забезпечення права на справедливий суд.
Відповідно до ст.3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим кодексом.
При цьому в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому (п.2 Постанови Верховного Суду від 24.11.2016 у справі № 5-328кс16).
До цього ж, як прямо передбачено законом, фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення викладаються в такій формі і в такому обсязі, які прокурор вважає встановленими за результатами проведеного досудового розслідування, при цьому суд позбавлений процесуальної можливості вимагати від сторони обвинувачення вказувати чи не вказувати ті обставини, які були чи не були відповідно нею встановлені. Суд виходить з того, що формулювання обвинувачення викладено в обвинувальному акті так, як це вважав за необхідне прокурор, при цьому суд не може вийти за межі своєї компетенції у підготовчому судовому засіданні, під час якого фактичні обставини справи судом не досліджуються.
Судом у підготовчому судовому засіданні не надається оцінка обставинам, зазначеним в обвинувальному акті, а вирішується виключно питання щодо відповідності обвинувального акта вимогам закону і відповідно щодо можливості або неможливості призначення судового розгляду на підставі цього обвинувального акта.
КПК України не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи, перевіряти правильність визначення прокурором формулювання обвинувачення, зобов`язувати його змінювати це формулювання, оскільки, як вже зазначалося вище, визначення форми та обсягу обвинувачення належить виключно до повноважень прокурора, який згідно з ч.1 ст.36 КПК України є самостійним у своїй процесуальній діяльності.
Відсутність певної конкретизації формулювання обвинувачення в обвинувальних актах може бути наслідком того, що дані обставини не встановлені під час досудового розслідування, або помилково не зазначені в обвинувальних актах. Доведеність чи не доведеність обставин, викладених в обвинувальному акті суд визначає при розгляді справи по суті та дослідженні доказів.
Відповідно до роз`яснень, що містяться в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №223-1430/0/4-12 від 03 жовтня 2012 року «Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до КПК України» повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акта вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.
Відповідно до висновку Верховного суду України від 12.10.2017 року у справі № 5-253кс(15)17 яким констатується, що наявність недоліків в обвинувальному акті, суті обвинувального акта не змінює, оскільки в ньому наведені фактичні дані, що в своїй сукупності дають уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, а також можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою. При цьому за прокурором завжди залишається процесуальна можливість за необхідності застосувати положення ст.ст.338, 340 КПК України та змінити обвинувачення в суді, або відмовитися від обвинувачення.
Таким чином, доводи захисника на обґрунтування необхідності повернення обвинувального акту зводяться саме до оцінки фактичних обставин справи та доказів сторони обвинувачення, що є неприпустимим у підготовчому судовому засіданні.
Таким чином, суд вважає, що клопотання захисника задоволенню не підлягає, оскільки обвинувальний акт відповідає вимогам ст.291 КПК України, а обставини, зазначені захисником не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.
Керуючись ст.314 КПК України,
П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_10 про повернення обвинувального акта прокурору в кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч.1 ст.115 КК України відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя ОСОБА_1 .
Судді
1. ОСОБА_2
2. ОСОБА_3