Київський апеляційний суд
Провадження № 11-кп/824/2227/2023 Головуючий в суді першої інстанції: ОСОБА_1
Категорія справи: ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_6 на вирок Печерського районного суду м. Києва від 26 липня 2022 року у кримінальному провадженні № 0002517 від 09 червня 2019 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Плесецьке Васильківського району Київської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

по обвинуваченню у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Печерського районного суду м. Києва від 26 липня 2022 року ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, та йому призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 гривень.

Судом вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.

Згідно з вироком 08 червня 2019 року о 16 годині 23 хвилини ОСОБА_7 , знаходячись в приміщенні магазину «Новус» ТОВ «Новус Україна», що по вулиці Іоанна-Павла ІІ, 5, в місті Києві, керуючись злочинним умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, скориставшись тим, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, взяв в указаному магазині товар (кабель, чохли для мобільного телефону) на загальну суму 829,40 гривень, поклав в пакет та, не маючи наміру розраховуватися за нього, направився на вихід, пройшов повз антикрадіжкові рамки і каси та вийшов за межі магазину, виконавши таким чином всі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця. Однак крадіжку не було закінчено з причин, що не залежали від волі ОСОБА_7 , оскільки його було затримано працівниками охорони магазину.

В апеляційній скарзі перший заступник керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_6 , не оспорюючи фактичних обставин справи, винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального проступку та правової кваліфікації його дій, просить вирок суду першої інстанції змінити в частині призначеного покарання і на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнити обвинуваченого від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Обґрунтовуючи такі вимоги апеляційної скарги, прокурор зазначає про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, а саме про помилкове незастосування до обвинуваченого положень ст. 49 КК України. При цьому апелянт звертає увагу на те, що з 01 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі - Закон України № 617-VIII від 22 листопада 2018 року). Виходячи із ч. 2 ст. 12 КК України в редакції Закону України № 617-VIII від 22 листопада 2018 року, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, на даний час віднесено до кримінального проступку. Приписами чинної ч. 1 ст. 49 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули певні строки. Зокрема, у разі вчинення кримінального проступку, за яке передбачено покарання у виді обмеження волі - 3 роки. Кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, скоєний ОСОБА_7 08 червня 2019 року. Таким чином на момент ухвалення вироку 26 липня 2022 року трирічний строк давності притягнення його до кримінальної відповідальності закінчився.

З огляду на викладене прокурор вважає, що вирок підлягає зміні зі звільненням ОСОБА_7 від призначеного судом покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Від інших учасників судового розгляду апеляційних скарг на вирок суду першої інстанції не надійшло.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_9 були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду, проте в судове засідання не з`явилися, про поважні причини свого неприбуття суд не повідомили.

З огляду на викладене та оскільки участь обвинуваченого в апеляційному розгляді не є обов`язковою, колегія суддів визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутність захисту відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора ОСОБА_8 в підтримку доводів і вимог апеляційної скарги, провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 ухвалений за результатами розгляду обвинувального акта в порядку спрощеного провадження, передбаченому ст. ст. 381, 382 КПК України.

У зв`язку із цим висновки суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку) за встановлених під час дізнання обставин, які ніким з учасників судового розгляду не оспорювалися і докази стосовно яких в судовому засіданні не досліджувалися, апеляційним судом не перевіряються відповідно до вимог ч. 1 ст. 394, ч. 1 ст. 404 КПК України.

За встановлених та викладених у вироку обставин вчиненого ОСОБА_7 кримінального проступку, його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, що в апеляційній скарзі не заперечується також.

Призначене судом першої інстанції ОСОБА_7 за цим законом покарання відповідає вимогам ст. ст. 5, 50, 65 КК України, ступеню тяжкості, конкретним обставинам скоєного кримінального проступку, даним про особу обвинуваченого та є справедливим.

У своїй апеляційній скарзі перший заступник керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_6 зазначає про те, що ОСОБА_7 підлягає звільненню від покарання на підставі ст. 49 КК України - у зв`язку із закінченням строків давності.

Проте такі доводи апелянта є неприйнятними.

Так, приписами ч. 5 ст. 74 КК України визначено, що особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених ст. 49 цього Кодексу.

В свою чергу, положеннями п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України (в чинній редакції, яка діяла і на час ухвалення вироку) регламентовано, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі.

При цьому, ч. 2 ст. 49 КК України передбачено, що перебіг давності зупиняється, якщо особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, постановою дізнавача відділу дізнання Печерського УП ГУНП в місті Києві ОСОБА_10 від 20 липня 2021 року досудове розслідування за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, було зупинено, оголошено розшук підозрюваного ОСОБА_7 внаслідок його переховування від органів слідства.

12 липня 2022 року постановою дізнавача ОСОБА_11 досудове розслідування було відновлено у зв`язку із встановленням місцезнаходження ОСОБА_7 .

Таким чином, виходячи із закріплених у ч. 2 ст. 49 КК України правил, з дня вчинення ОСОБА_7 кримінального проступку 08 червня 2019 року до дня ухвалення вироку суду першої інстанції 26 липня 2022 року та до часу його перегляду в апеляційному порядку і набрання ним законної сили визначений п`ятирічний строк давності притягнення до кримінальної відповідальності не минув.

Отже, вимоги апеляційної скарги першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_6 про зміну вироку суду у зв`язку з необхідністю застосування до ОСОБА_7 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Вирок Печерського районного суду м. Києва від 26 липня 2022 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С У Д Д І:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4