печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві у залі суду судове провадження за скаргою ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого першого відділу Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 10.06.2023 про відмову у визнанні потерпілим та задоволенні клопотання у рамках здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000903 від 31.05.2023 за ознаками, вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 382 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

23.06.2023 до Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_3 , яка передана слідчому судді ОСОБА_1 27.06.2023, на старшого слідчого першого відділу Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 10.06.2023 про відмову у визнанні потерпілим та задоволенні клопотання у рамках здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000903 від 31.05.2023 за ознаками, вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 382 КК України.

Вказану постанову заявник вважає постановленою безпідставно, без належної перевірки доводів, викладених у заяві, а тому просить скасувати рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000903 від 31.05.2023 та здійсненні слідчих(процесуальних) дій.

Особа, що подала скаргу у судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду скарги повідомлений належним чином, в прохальній частині скарги просив провести розгляд скарги у його відсутність.

Слідчий у судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду скарги повідомлений належним чином.

Частиною 3 статті 306 КПК України передбачено, що відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність не з`явившихся осіб, на підставі наданих доказів.

Вивчивши скаргу, дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення в межах заявлених вимог, приходить до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що у провадженні Першим відділом Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000903 від 31.05.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України.

Відомості про кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань Офісом Генерального прокурора на виконання ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02.05.2023 у справі № 757/13132/23-к за заявою ОСОБА_3 № 1/13-744 від 30.03.2023 щодо можливого невиконання слідчим територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ухвали Печерського районного суду м. Києва у кримінальному провадженні № 0000744.

У ході досудового розслідування до Державного бюро розслідувань надійшло клопотання ОСОБА_3 від 07.06.2023 № 1/1-903 в порядку ст. 220 КПК України про проведення слідчих. (розшукових) та процесуальних дій, вручення пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого.

Постановою старшого слідчого першого відділу Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 10.06.2023 відмовлено у задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) та процесуальних дій, вручення пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи громадянина України захищаються судом. Суть такого захисту полягає в тому, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Відповідно до ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Відтак, вказана скарга подана уповноваженою особою, у визначений законом спосіб, з дотримання строків на звернення до слідчого судді з метою оскарження такого рішення, враховуючи, що постанову заявник отримав 21.06.2023, а відтак підстави для поновлення на звернення до слідчого судді з даною скаргою відсутні.

Відповідно до ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Відповідно до ч. 4 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Вимогами ч.5 ст. 110 КПК України, передбачено, що мотивувальна частина рішення прокурора/слідчого, викладеного у формі постанови повинна містити відомості про мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, що прокурором було дотримано.

Так, в оскаржуваному рішенні слідчий вказав на те, що підстави надання ОСОБА_3 процесуального статусу потерпілого у кримінальному провадженні на цій стадії досудового розслідування відсутні.

Мотивуючи своє рішення слідчий вказав, що в разі надання ОСОБА_3 статусу потерпілого у цьому кримінальному провадженні, існують ризики зловживання останнім наданими йому процесуальними правами у цьому провадженні, використовуючи їх для здійснення поза процесуального впливу на органи досудового розслідування, прокуратури та суду, зокрема у кримінальному провадженні № 0000434 від 26.06.2017, в якому він є обвинуваченим, зокрема шляхом ініціювання під час судових засідань проведення додаткових слідчих (розшукових) та процесуальних дій, затягування судового розгляду тощо, що суперечить завданням та принципам, передбаченим КПК України, та в свою чергу порушує загальні засади здійснення правосуддя, встановлені Конституцією України.

Таким чином, до встановлення наявності в діях осіб, вказаних у заяві ОСОБА_3 , ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України, будь-які твердження щодо спричинення останньому шкоди діями вказаних, у заяві осіб є припущеннями та можуть розцінюватися як направлені на дискредитацію судових та правоохоронних органів.

Одночасно, у разі встановлення під час досудового розслідування кримінального провадження фактів, які даватимуть підстави вважати ОСОБА_3 потерпілим у розумінні параграфу 4 Глави З КПК України, вказане рішення слідчим буде прийнято та повідомлено зацікавлених осіб у встановленому законом порядку.

Також слідчий вказав, що на сьогодні ОСОБА_3 не є стороною у кримінальному провадженні № 0000903 від 31.05.2023 та не входить до переліку учасників кримінального провадження, визначеного статтею 220 КПК України, які мають право заявляти клопотання про проведення процесуальних дій, у зв`язку з чим підстави для розгляду та задоволення клопотання ОСОБА_3 від 07.06.2023 № 1/1-903 на сьогодні відсутні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE , № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

За встановлених обставин, при дослідженні оскаржуваної постанови слідчим суддею встановлено, що вона винесена з урахуванням принципу законності кримінального провадження, встановленого ч.2. ст. 9 КПК України, що передбачає повне та всебічне дослідження всіх обставин кримінального та погоджується з висновками слідчого, враховуючи при цьому, обставини кримінального провадження та вважає, що викладені доводи ОСОБА_3 у скарзі та відповідно в його заяві не в повній мірі відповідають фактичним обставинам, оскільки не доведено наявність підстав які свідчать про завдання останньому шкоди та вчинення слідчих та процесуальних дій за його клопотанням.

За викладених обставин, в силу принципу змагальності сторін, ОСОБА_3 не надано належних та допустимих доказів та в судовому засіданні не встановлено таких, які б давали підстави слідчому судді прийти до висновку про законність та обґрунтованість вимог скарги, а відтак слідчий суддя розглянувши скаргу в межах питань, які були винесені на її розгляд сторонами кримінального провадження, та перевіривши надані в обґрунтування цих питань докази, з урахуванням вищенаведеного прийшов до висновку, про відсутність підстав для задоволення вимог скарги, з залишенням оскаржуваної постанови в силі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 9, 22, 26, 303, 306, 307 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого першого відділу Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_4 від 10.06.2023 про відмову у визнанні потерпілим та задоволенні клопотання у рамках здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000903 від 31.05.2023 за ознаками, вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 382 КК України.

Ухвала слідчого судді не підлягає оскарженню.

Слідчий суддя ОСОБА_1