ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1383/23 Справа № 202/2897/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 (у режимі відеоконференції)

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , подану у інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 12 січня 2023 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Краматорська, Донецької області, громадянин України, має середню-спеціальну освіту, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше не судимий, зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 187 КК України із призначенням йому покарання:

- за ч. 4 ст. 187 КК України у вигляді позбавлення волі строком 9 років з конфіскацією всього належного йому майна;

- за ч. 2 ст. 121 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 8 років;

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_7 призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 9 років, із конфіскацією всього належного йому майна.

Початок строку покарання обчислений судом першої інстанції з 24.03.2022 року.

Цим же вироком засуджений за ч.2 ст.121, ч.4 ст.187 КК України ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і щодо якого вирок суду ніким із учасників кримінального провадження не оскаржений.

Вироком суду встановлено, що 18.03.2022 приблизно о 12 год. 00 хв. ОСОБА_7 та ОСОБА_10 будучи особою, яка раніше вчинила розбій, перебували біля будинку АДРЕСА_2 , куди прийшли з метою вчинення розбійного нападу на гр. ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який мешкає в у вищезазначеному будинку, з метою заволодіння його майном.

Після цього, ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , заздалегідь розподіливши між собою злочинні ролі, знаходячись біля буд. АДРЕСА_2 , за місцем мешкання ОСОБА_11 через хвіртку городу, незаконно проникли до території двору. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_10 розбив ліктем вікно та проник через нього до приміщення вищевказаного будинку, відкрив вхідні двері будинку, через які зайшов ОСОБА_7 .

Перебуваючи у приміщенні будинку, ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, вчинили розбійний напад на ОСОБА_11 а саме: ОСОБА_7 металевою лопатою, застосовуючи фізичне насилля яке є небезпечним для життя та здоров`я, наніс один удар по голові ОСОБА_11 від якого останній відразу ж впав на підлогу, та після чого ОСОБА_7 наніс ще 2 удари рукою в область ребер та ОСОБА_10 ще один удар рукою в область голови, тим самим подавивши його волю до супротиву.

Перебуваючи у приміщенні будинку ОСОБА_11 , ОСОБА_7 та ОСОБА_10 заволоділи майном потерпілого, а саме: монітором «ViewSonic», вартістю 500 гривень 00 копійок; комп`ютерним системним блоком, вартістю 4000 гривень 00 копійок; мікрохвильовою піччю «Samsung», вартістю 2000 гривень 00 копійок; мультиваркою «RMC 507-B Rotex», вартістю 2500 гривень 00 копійок; TV-тюнером «EUROSKY-ES-4060» вартістю 800 гривень 00 копійок, після чого, з місця скоєння злочину зникли, а викраденим майном розпорядились на власний розсуд.

У результаті злочинних дій ОСОБА_7 та ОСОБА_10 потерпілому ОСОБА_11 завдано матеріальну шкоду на загальну суму 9800 грн. 00 коп.

Крім того, в результаті злочинних дій ОСОБА_7 та ОСОБА_10 потерпілому ОСОБА_11 завдано тяжкі тілесні ушкодження, а саме: закрита черепно-мозкова травма: забійні рани, садна та синці обличчя, крововиливи під мозкові оболонькі, забій головного мозку; тупа травма грудної клітини: переломи грудини, множинні двобічні перелами ребер з розривами плерви, двобічний гемоторакс (крововиливи у плевральні порожнини 100 мл справа та біля 1 л зліва; тупа травма животу та заочеревинного простору: крововиливи у брижу товстою кишки та навколониркову клітковину, недокрів`я кори нирок.

Смерть ОСОБА_11 настала у наслідок поєднаної тупої травми тіла з ознаками шоку, комплекс якої склали: закритої черепно-мозкової травми: забійні рани, садна та синці обличчя, крововиливи під мозкові оболонькі, забій головного мозку; тупої травми грудної клітини: переломи грудини, множинні двобічні перелами ребер з розривами плерви, двобічний гемоторакс (крововиливи у плевральні порожнини 100 мл справа ті біля 1 л зліва; тупої травми животу та заочеревинного простору: крововиливи у брижу товстою кишки та навколониркову клітковину, недокрів`я кори нирок.

У поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить скасувати вирок суду першої інстанції щодо свого підзахисного ОСОБА_7 у частині призначеного тому покарання.

Просить ухвалити у цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч.2 ст.121, ч.4 ст.187 КК України, із застосуванням ст.70 КК України, остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 8 років, із конфіскацією усього належного йому майна та звільнити ОСОБА_7 від його відбування на підставі ст.75 КК України, встановивши іспитовий строк на 3 роки та покласти передбачені ч.1,2 ст.76 КК України процесуальні обов`язки.

Як убачається із змісту апеляційної скарги, захисник не оскаржує встановлені судом фактичні обставини скоєних ОСОБА_7 кримінальних правопорушень та правову кваліфікацію його дій.

Апелянт звертає увагу, що обвинувачений має на утриманні мати похилого віку ОСОБА_12 , 1948 року народження, яка страждає тяжкими хронічними захворюваннями та потребує стороннього догляду, він раніше не був засуджений і наразі зрозумів наслідки скоєного; цивільний позов по справі не заявлений і у потерпілої сторони відсутні претензії матеріального характеру до ОСОБА_7 .

Вважає, суд не умотивував належним чином підстави призначення ОСОБА_7 міри покарання, пов`язаної із ізоляцією від суспільства.

Під час апеляційного перегляду:

-захисник ОСОБА_8 підтримав подану ним апеляційну скаргу у повному обсязі викладених у ній доводів. Додав при цьому, що звертав увагу у апеляційній скарзі на другорядну, на його думку, роль ОСОБА_7 під час вчинення разом із ОСОБА_10 злочинів як на підставу необхідності призначення йому більш м`якого за розміром покарання та необхідності застосування вимог ст.75 КК України;

-обвинувачений ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 ;

-захисник ОСОБА_13 (який приймав участь у розгляді справи у суді першої інстанції на захист інтересів обвинуваченого ОСОБА_10 ) підтримав апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 та зазначив, що його підзахисний ОСОБА_10 та він особисто вирок не оскаржували;

-прокурор ОСОБА_6 заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника та просив залишити вирок без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження у межах поданої апеляційної скарги, обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Зважаючи на те, що захисником у поданій апеляційній скарзі не оскаржуються обставини вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, як вони викладені у вироку суду, правильність наданої правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.4 ст.187, ч.2 ст.121 КК України, то апеляційний суд вирок у цій частині не переглядає.

Відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті (частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Як убачається із змісту оскаржуваного вироку, суд під час призначення покарання, із посиланням на вимоги ст.50,65 КК України, зазначив та врахував, що ОСОБА_7 уперше вчинив особливо тяжкі умисні кримінальні правопорушення, не встановивши обставин, які пом`якшують (ст.66 КК України) або обтяжують покарання (ст.67 КК України).

Під час розгляду справи у суді першої інстанції ОСОБА_7 не визнав провину у скоєних кримінальних правопорушеннях та не розкаявся у скоєному.

З урахуванням зазначених обставин, характеристики особи ОСОБА_7 , суд призначив за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання, яке за своїм видом та розміром наближене до мінімального розміру санкцій ч.4 ст.187 та ч.2 ст.121 КК України.

Підстав для його пом`якшення за наведеними у апеляційній скарзі захисника обставинами колегія суддів не убачає.

Крім того, захисник не обґрунтовує (із посиланням на відповідні норми закону) своє прохання про можливість звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання (ст.75 КК), призначеного вироком суду за ч.4 ст.187, ч.2 ст.121,70 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 9 років.

Колегія суддів вважає призначене ОСОБА_7 покарання таким, що відповідає тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, характеристиці особи та є у даному випадку необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

На підставі викладеного, керуючись ст.405,407,418,419 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Вирок Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 12 січня 2023 року щодо ОСОБА_7 за ч.4 ст.187, ч.2 ст.121 КК України залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною, але, може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду, протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а для ОСОБА_7 , який утримується під вартою,- у той же строк та спосіб, починаючи з дня вручення йому копії ухвали апеляційного суду.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4