ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/4587/22 Номер провадження 11-кп/814/1739/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем судового засідання ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Ленінського районного суду м.Полтави від 14 березня 2023 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора та продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів- до 12 травня 2023 року включно обвинуваченому:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м.Полтави, громадянину України, освіта середня, розлученому, офіційно не працевлаштованому, зареєстрованому та фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимому:

1)30.12.1999 Октябрським районним судом м. Полтави за ч.3 ст. 81, ч. 1 ст. 89. ч. 2 ст. 140, ст. 17, ч. 2 ст. 140, ч. 1 ст. 145, ч. 3 ст. 140, ч. 1 ст. 206, ч. 2 ст. 145, ч. 2 ст. 215-3, ч. 1 ст. 206, ст. 42 КК України до позбавлення волі строком на 5 років. Звільнений, 15.12.2000 на підставі ст. 53 КК України. Не відбутий строк покарання 2 роки 5 місяців 25 днів;

2)29.12.2003 Октябрським районним судом м. Полтави за ч.3 ст. 289, ст. 69 КК України до позбавлення волі строком на 5 років;

3)14.04.2004 Київським районним судом м. Полтави за ч.3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців;

4)10.02.2006 Київським районним судом м. Полтави за ч. 3 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 6 років;

5)07.11.2008 Полтавським районним судом Полтавської області за ч.3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки;

6)25.03.2013 Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 185, ч.2 ст. 190, ч. 1 ст. 383 ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців;

7)24.12.2014 Київським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст.189, ч. 1 ст. 353, ч. 2 ст. 185, ч, 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки;

8)16.01.2018 Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від покарання з іспитовим строком 2 роки;

9)05.07.2018 Октябрським районним судом м. Полтави за ч.3 ст. 185, ст. 71 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 2 місяці;

10)15.08.2018 Ленінським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 185, ч.3 ст. 185,ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком 3 роки 2 місяці;

11)26.09.2018 Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 185, ч.3 ст.185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком З роки 5 місяців;

12)30.01.2019 Київським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком 3 роки 6 місяців;

13)08.08.2019 Личаківським районним судом м. Львів за ч. 2 ст. 185, 71 КК України до позбавлення волі строком 3 роки 7 місяців;

14)07.10.2019 Галицьким районним судом м. Львів за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК У країни до позбавлення волі строком 3 роки 7 місяців.

Одночасно судом визначено заставу в розмірі-40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 107 360 грн 00 коп.

ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.4 ст.185 КК України.

Приймаючи рішення місцевий суд врахував, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.4 ст.185 КК України, ризиків, передбачених п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які не зменшилися, а саме те, що обвинувачений може: переховуватись від суду, впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_8 , дані про особу останнього, а також неможливість інших більш м`яких запобіжних заходів запобігти встановленим вище ризикам.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу Ленінського районного суду м.Полтави від 14.03.2023 та постановити нову ухвалу про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби або зменшити розмір застави до 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Свої вимоги захисник ОСОБА_6 мотивує тим, що жоден із ризиків, передбачених ст.177 КПК України не доведений прокурором і будь-якими належними та допустимими доказами і грунтуються на припущеннях.

Зазначає, що ОСОБА_8 вже 8 місяців тримається під вартою, по справі допитані всі свідки, має на утриманні двох малолітніх дітей, працює водієм у ФОП « ОСОБА_9 », а тому має постійне джерело доходів, має фактичне місце проживання.

27 квітня 2023 року від обвинуваченого ОСОБА_8 на адресу суду надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги за його відсутнусті.

Перевіривши матеріали провадження, заслухавши пояснення захисника- адвоката ОСОБА_6 , прокурора ОСОБА_7 , обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Ч.4 ст. 405 КПК України передбачено, що неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

У відповідності до ч.2 ст.392 КПК України ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з ч.5 ст.394 КПК України зазначені вище ухвали суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором.

Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 422-1 КПК України апеляційні скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, розглядаються не пізніш як через три дні після їх надходження до суду апеляційної інстанції.

Розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Зважаючи на те, що захисник-адвокат ОСОБА_6 заявили клопотання про розгляд апеляційної скарги за участі сторін, тому розгляд апеляційної скарги на ухвалу Ленінського районного суду м.Полтави від 14.03.2023 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, на підставі ч.4 ст. 422-1 КПК України проводиться за участі сторін кримінального провадження.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Згідно з положеннями ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу, так само як і для його продовження, є зокрема наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Розглядаючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178. 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Враховуючи все вищевказане суд встановив, що судом першої інстанції були дотримані зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, а тому, враховуючи конкретні обставини даного кримінального провадження, обставини з якими закон пов`язує можливість, як застосування, так і продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в тому числі наявність ризиків, які давали суду достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_8 може здійснити дії, передбачені п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, підстави для скасування оскаржуваної ухвали відсутні.

Колегія суддів, дійшла висновку, що суд першої інстанції, приймаючи рішення про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з достатньою повнотою та об`єктивністю дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, дані про його особу: офіційно не працевлаштований, не має джерел доходу, розлучений, не має міцних соціальних зв`язків за місцем проживання, раніше неодноразово судимий та навів мотиви, з яких прийняв оскаржуване судове рішення.

Так, під час апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.4 ст.185 КК України - у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжці), поєднаному з проникненням у сховище, вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, за який передбачена відповідальність, у разі доведення вини- позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

До того ж, колегія суддів звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду та інші обставини, на які Європейський суд з прав людини посилався у своїх рішеннях (рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р., рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991р.).

Також колегія суддів вважає непереконливими доводи викладені в апеляційній скарзі захисника-адвоката ОСОБА_6 , що дані про особу обвинуваченого є такими, що дають всі підстави для застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Таким чином, судом першої інстанції у повній мірі досліджені обставини, за яких до обвинуваченого неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід.

З такими висновками погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Отже, за висновком колегії суддів, приймаючи рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження цього запобіжного заходу, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, дані про його особу, наявність ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, та прийняв відповідне судове рішення, яке не суперечить вимогам закону та загальним засадам кримінального провадження, у зв`язку з чим не вбачається підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до 3 ст.183 КПК України суд першої інстанції визначив обвинуваченому ОСОБА_8 заставу в розмірі-40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 107 360 грн. 00 коп., тобто в межах, визначених п.2 ч.5 ст.183 КПК України та який здатен забезпечити виконання обвинуваченим, покладених на нього обов`язків.

Приймаючи до уваги відсутність будь-яких порушень норм КПК України з боку суду першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали, колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування ухвали судді.

Керуючись ст.ст.376,405,407,422-1 КПК України, колегія суддів апеляційного суду, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м.Полтави від 14 березня 2023 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4