Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/4511/23
Провадження № 1-кп/279/593/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2023 року Коростенський міськрайонний суд

Житомирської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Коростені кримінальне провадження №0000529 від 28.06.2023 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с.

Клинівка, Сторожинецького району, Чернівецької області,

громадянки України, не працює, із середньо - спеціальною освітою,

не депутат, не інвалід, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, в

силу ст.89 не судима, зареєстрована за адресою:

АДРЕСА_1 та фактично проживає по

АДРЕСА_2 , -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачена ОСОБА_4 , в умовах воєнного стану, 28.06.2023 близько 08 години 30 хвилин, перебуваючи в приміщенні магазину під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ФОП « ОСОБА_5 », що розташований по АДРЕСА_3 , маючи намір на теємне викрадення чужого майна, а саме: взуття, під виглядом примірювання, з полиці зазначеного магазину взяла босоніжки марки «Mei De Li Fashion Shoes» чорного кольору вартістю 446 гривень 66 копійок, які взула та реалізуючи свій протиправний умисел направлений на крадіжку чужого майна, скориставшись що продавці магазину за її діями не спостерігали, залишила своє старе взуття в магазині, не сплативши за вказані босоніжки, у викраденому взутті, непоміченою пройшла повз каси та металеві рамки магазину, вийшла з приміщення магазину і місце вчинення злочину залишила, чим заподіяла ФОП « ОСОБА_5 » матеріальної шкоди на суму 446 гривень 66 копійок.

Своїми умисними діями, які виразилися таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненими в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України.

Відповідно до ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи ОСОБА_4 , якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, свою вину по обвинуваченню за кримінальним правопорушенням передбаченого ч.4 ст.185 КК України визнала повністю та підтвердила зазначені в обвинувальному акті фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, пояснила, що дійсно в указаний в обвинувальному акті день та час таємно здійснила крадіжку чужого майна, зазначила, що вона щиро розкаюється у вчиненому, шкоду відшкодувала в повному обсязі, просила суворо не карати.

Представник потерпілого ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити в її відсутність, щодо призначення міри покарання покладається на розсуд суду.

Враховуючи те, що обвинувачена повністю визнала себе виннуватою у вчиненні вказаного кримінального правопорушення та на підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена правильно розуміє зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їй зрозуміло, що вона буде позбавлена права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченої та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої. Інші докази судом не досліджувалися.

Оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що в судовому засіданні вина обвинуваченої у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України доведена повністю та кваліфікація її дій за ч.4 ст.185 КК України правильна, оскільки своїми умисними діями, які виразилися таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненими в умовах воєнного стану, обвинувачена скоїла кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України.

Відповідно до вимог ст.65 КК України та п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", суд, призначає покарання, яке є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення та попередження скоєння нових злочинів, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , відповідно до ст.66 КК України, є щире каяття та активне сприяння в розкритті злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до вимог ст.65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року №7 (із змінами) «Про практику застосування судами кримінального покарання», суди повинні призначати покарання менш суворе - особам, які щиро розкаялись у вчиненому. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно ст.12 КК України вчинений ОСОБА_4 злочин передбачений ч.4 ст. 185 КК України є тяжким злочином.

Згідно ч.2 ст.50 цього Кодексу покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених. Так у справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд сказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

З урахуванням викладеного, суд призначає покарання відповідно до санкції частини статті, яка передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення у виді позбавлення волі.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, суд враховує, що ОСОБА_4 на спеціалізованих обліках не перебуває, в силу ст.89 КК України раніше не судима, не працює, має на утриманні двох малолітніх дітей, беручи до уваги позицію представника потерпілого, те, що остання на суворому покаранні не наполягала, а також щире каяття обвинуваченої у вчиненому, її відношення до скоєного злочину, те, що обвинувачена дає критичну оцінку своїм діям, навіть попри скоєння тяжкого стосовно ст.12 КК України злочину, повністю відшкодувала заподіяну шкоду, суд вважає, що виправити ОСОБА_4 і запобігти скоєнню нею нових злочинів можливо без ізоляції його від суспільства, призначивши покарання у виді позбавлення волі зі звільненням від нього на підставі ст.75 КК України, якщо протягом встановленого цим вироком іспитового строку вона, ОСОБА_4 не скоїть нових злочинів та виконає обов`язки передбачені ст.76 КК України.

У відповідності до ст.76 КК України суд покладає на обвинувачену ОСОБА_4 певні обов`язки, як на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням. Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Саме таке покарання на думку суду буде достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

На переконання суду, іспитовий строк буде дисциплінувати засуджену, привчати до додержання законів, оскільки вона не виправдана, а проходить випробування, від результатів якого залежить подальша її доля - звільнення від відбування призначеної міри покарання або реальне відбуття покарання, що сприятиме формуванню у неї звички законослухняної поведінки і небажання в майбутньому повторювати дії, які мають наслідком встановлення зазначених обмежень.

У кримінальному провадженні цивільний позов не заявлено. Запобіжний захід відносно обвинуваченої ОСОБА_4 в даному кримінальному провадженні не обирався.

Підстав для застосування до обвинуваченої ОСОБА_4 запобіжного заходу судом не вбачається.

Відповідно до ст.124 КПК України документально підтверджені процесуальні витрати по кримінальному провадженню підлягають стягненню з обвинуваченої на користь держави, арешт на майно відповідно до ч.4 ст.174 КПК України підлягає скасуванню.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.349, 368, 370, 373, 374 КПК України,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати виннуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком 1 (один) рік.

Відповідно до п.1,2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 : 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 956 грн. витрат на залучення експерта для проведення експертизи.

До набрання вироком законної сили до ОСОБА_4 запобіжний захід не застосовувати.

Арешт на майно, накладений ухвалами слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 30.06.2023 року - скасувати.

Речові докази у провадженні, а саме:

- жіночі кросівки коричневого кольору Necap Revela та шкарпетки темно помаранчевого кольору, які поміщено до спец.пакету PSP3094231, які передано в камеру зберігання речових доказів Коростенського РУП - повернути ОСОБА_4 ;

- босоніжки чорного кольору 40 розміру із замші марки «Mei De Li Fashion Shoes», які поміщено до спец.пакету SUD3007916, які передано в камеру зберігання речових доказів Коростенського РУП - повернути ФОП « ОСОБА_5 » « ІНФОРМАЦІЯ_2 »;

- оптичний диск з відеозаписами з камер внутрішнього відеоспостереження встановлених у ФОП « ОСОБА_5 » « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на якому зафіксовано вчинення крадіжки особою жіночої статі 28.06.2023 року, який зберігається при матеріалах кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження;

- оптичний диск з відеозаписами до протоколу слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_7 від 11.07.2023 року, який зберігається при матеріалах кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження;

- оптичний диск з відеозаписом слідчого експерименту за участю підозрюваної ОСОБА_4 , який зберігається при матеріалах кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Коростенський міськрайонний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.3 ст. 394 КПК України.

Згідно ч.2 ст.394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1

Копія згідно з оригіналом: