ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/6347/22 Номер провадження 11-кп/814/1731/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

засудженої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з ДУ «Надержинщинська виправна колонія (№ 65)» провадження за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_7 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 30 січня 2023 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою суду щодо засудженої

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженої вироком Совєтського районного суду м. Липецька Російської федерації від 19.10.2017, який 05.08.2019 приведений у відповідність ухвалою Менського районного суду Чернігівської області, якою ухвалено, що діяння у вчиненні якого визнано винуватою ОСОБА_7 за вироком Совєтського районного суду м. Липецька Російської Федерації від 19 жовтня 2017 року підлягає правовій кваліфікації за ч.2 ст. 15 ч. 3 ст. 307 КК України. Визначено, що за ч.2 ст. 15 ч. 3 ст. 307 КК України підлягає відбуванню ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років. Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 встановлено обчислювати з 19 жовтня 2017 року. Зараховано строк попереднього ув`язнення у строк відбування покарання у виді позбавлення волі з 30 липня 2016 року по 18 жовтня 2017 року включно. 07.09.2021 ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області на підставі ст. 72 ч. 5 КК України зараховано термін відбування покарання з 30.07.2016 по 18.01.2018 включно з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

відмовлено в задоволенні подання ДУ «Надержинщинська виправна колонія № 65» та спостережної комісії при Полтавській райдержадміністрації про умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Приймаючи вказане рішення, суд послався на те, що досліджені матеріали справи свідчать про те, що в поведінці засудженої сталися позитивні зміни, які вказують, що вона почала ставати на шлях виправлення, проте остання за часом характеристика не є беззаперечним доказом того, що ОСОБА_7 твердо стала на шлях виправлення та заслуговує на застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі засуджена ОСОБА_7 просить застосувати до неї умовно-дострокове звільнення.

Вказує, що всі стягнення вона отримала під час відбування покарання на території рф, яке вона відбувала з 30.07.2016 і які зумовлені упередженим ставленням громадян росії до громадянки України.

Зазначає, що місцевим судом не взято до уваги наявність у неї семи заохочень за сумлінну працю, а також наявність 4 заохочень у колонії, в якій вона відбуває покарання на даний момент.

Також вказує, що судом не в повній мірі взято до уваги, що комісія ДУ «Надержинщинська виправна колонія № 65» та спостережної комісії, прийшли до висновку, що вона довела своє виправлення та заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Позиції учасників судового провадження.

В суді апеляційної інстанції Іванова підтримала скаргу та просила її задовольнити. Прокурор заперечила проти доводів скарги, вважає звільнення передчасним, просила ухвалу суду залишити без змін.

Мотиви суду.

Згідно зі ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-дострокове звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Як вбачається з матеріалів провадження та особової справи засудженої, суд першої інстанції в повній мірі дотримався вимог вказаного закону та дійшов правильного висновку про те, що застосування до ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення є передчасним.

Застосування умовно-дострокового звільнення вимагає обов`язкової наявності двох підстав: матеріальної (ч. 2 ст. 81 КК України) та формальної (ч. 3 ст. 81 КК України). Єдність цих підстав є основою, за наявності якої суд отримує можливість ухвалити рішення про зміну правового статусу засудженого.

Судом встановлено наявність формальних підстав для звільнення ОСОБА_7 , що полягає у вимозі до засудженого відбути певну частину покарання.

Висновки суду першої інстанції про відсутність матеріальних підстав для звільнення ОСОБА_7 є правильними з огляду на таке.

Показниками, за якими суд може констатувати, що людина виправилася, є чітко визначені у ч. 2 ст. 81 КК України критерії: сумлінна поведінка засудженого та його сумлінне ставлення до праці.

При визначенні сумлінності в поведінці засудженого та його ставленні до праці мають значення не окремі вчинки, а стабільна, постійна лінія поведінки та спосіб життя засудженого. Відомості про це повинні отримуватися з матеріалів, що характеризують поведінку засудженого, не лише за період, що безпосередньо передує поданню до умовно-дострокового звільнення, а за весь час відбування ним покарання.

Аналізуючи наявні матеріали щодо ОСОБА_7 в цілому, колегія суддів звертає увагу на наступне.

З характеристики від 06.12.2022 вбачається, що ОСОБА_7 з 08.08.2016 перебувала в слідчому ізоляторі м. Липецьк Російської Федерації. За час перебування у СІЗО м. Липецьк характеризувалась негативно, мала 4 стягнення за порушення правил внутрішнього розпорядку.

З 02.02.2018 відбувала міру покарання у виправній колонії «ФКУ ИК № 7 «Російська Федерація». За час перебування у колонії засуджена характеризувалася добре, мала 7 заохочень та 3 стягнення.

З 06.08.2021 відбуває покарання в державній установі «Надержинщинська виправна колонія (№ 65)».

Відповідно до статті 118 Кримінально - виконавчого кодексу України засуджена працевлаштована в майстерні установи у бригаді №10 швачкою.

За час відбування покарання характеризується добре, до засудженої було застосовано три заходи заохочення у виді подяк, за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки встановлених Кримінально - виконавчим кодексом України та Правилами внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці, стягнень не має.

Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику на свою адресу. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Утримує у чистоті та порядку спальне місце та при ліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує їх тільки за призначенням. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться сумлінно. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Відповідно до статті 123 Кримінально-виконавчого кодексу України залучена до програми диференційованого виховного впливу на засуджених «Духовне відродження». Заняття, що проводяться в установі відвідує.

З довідки про заохочення та стягнення слідує, що ОСОБА_7 має 11 заохочень (08.08.2018, 13.06.2019, 06.12.2019, 14.02.2020, 07.05.2020, 11.09.2020, 15.01.2021, 04.04.2022, 04.07.2022, 04.10.2022, 04.01.2023) за сумлінне виконання покладених обов`язків, активну участь у виховних заходах, а також виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки встановлені КВК та ПВР, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці. Крім того має 7 стягнень (24.03.2017, 24.03.2017, 04.08.2017, 25.10.201, 20.11.2018, 30.04.2021, 30.04.2021), зокрема із поміщенням до карцера на 5 діб та штрафного ізолятора.

З наведеного слідує, що поведінка засудженої не була сумлінною протягом всього строку відбування покарання через її нестабільність.

При цьому немає підстав вважати, що до ОСОБА_7 упереджено ставилися під час утримання в установі виконання покарань на території РФ, оскільки поряд із стягненнями, ОСОБА_7 також заохочувалася 7 разів.

Таким чином, на даний час неможливо переконливо стверджувати про доведеність того, що ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довела своє виправлення.

За наведених обставин, рішення районного суду є законним та вмотивованим, а тому апеляційні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 30 січня 2023 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4