ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 645/1221/19 Номер провадження 11-кп/814/864/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

представника потерпілого адвоката ОСОБА_7

та потерпілого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтави кримінальне провадження, № 000008, за апеляційними скаргами захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 , та обвинуваченого ОСОБА_11 та його захисника адвоката ОСОБА_12 на вирок Фрунзевського районного суду м.Харкова від 31 серпня 2021 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Введенка Чугуївського району Харківської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Харкова, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,-

визнані винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Керуючись ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_9 та ОСОБА_11 від відбуття призначеного покарання з іспитовим строком на один рік.

У зв`язку зі звільненням засуджених ОСОБА_9 , ОСОБА_11 з випробуванням покладено на них обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України, а саме:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи,

Також додатково покладено на засуджених ОСОБА_9 , ОСОБА_11 обов`язок, передбачений п.2 ч.3 ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_9 , ОСОБА_11 на користь ОСОБА_8 80576грн.08коп. (вісімдесят тисяч п`ятсот сімдесят шість гривень вісім копійок)у якості відшкодування заподіяної матеріальної шкоди та 20000 грн. (двадцять тисяч гривень) у якості відшкодування заподіяної моральної шкоди

Стягнуто з ОСОБА_9 , ОСОБА_11 на користь держави в особі на користь держави в особі НДЕКЦ при МВС України в Харківській області процесуальні витрати на проведення судової авто-технічної експертизи № 1233 від 26.11.2018 року у розмірі 858 грн. (вісімсот п`ятдесят вісім гривень) з кожного.

Стягнуто з ОСОБА_9 , ОСОБА_11 на користь держави в особі Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім.Засл.проф.М.С.Бокаріуса Міністерства юстиції України процесуальні витрати за проведення комплексної судової автотехнічної, транспортно- трасологічної експертизи, експертизи відео-, звукозапису та фототехнічної експертизи № 228/229/230/3588 від 22.02.2019 у розмірі 7364 грн. 50 коп. (сім тисяч триста шістдесят чотири гривні п`ятдесят копійок) з кожного.

Скасовано арешт накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 1 листопада 2018 року (справа 640/8116/18, провадження 1-кс/640/4772/18) з автомобіля «ГАЗ 3302-4183НГ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_13 , з автомобіля «OPEL RECORD» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_14 , шляхом заборони його ремонтування, користування, розпорядження та відчуження, з автомобіля«КАМАЗ-5511» р.н. НОМЕР_3 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ТОВ «Буд-Вектор».

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

За вироком суду, ОСОБА_9 30 жовтня 2018 року, приблизно о 10:10 год, керуючи технічно справним автомобілем «КАМАЗ-5511» державний номерний знак НОМЕР_3 , рухаючись по проспекту Тракторобудівників в м.Харкові зі сторони вул.Краснодарської в напрямку вул.Немишлянської, в порушення вимог п.10.1 Правил дорожнього руху України, згідно до якого: «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкода бо небезпеки іншим учасникам руху» та п.10.3 Правил, згідно з яким: «У разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку потій смузі, на яку він має намір перестроїтися», діючи необережно, в районі перехрестя проспекту Тракторобудівників та вул. Краснодарської, виконуючи маневр перестроювання із правої смуги руху в ліву, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод для інших учасників руху, не надав дорогу автомобілю «OPEL RECORD», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням Сталінського, який рухався в лівій смузі в попутному напрямку та скоїв зіткнення з вказаним автомобілем. В результаті зіткнення автомобіль «OPEL RECORD», державний номерний знак НОМЕР_2 , у некерованому стані виїхав на смугу зустрічного руху, де зіткнувся із автомобілем «ГАЗ-З302-4183НЕ», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_8 , внаслідок чого останньому було спричинено тілесне ушкодження у вигляді: закритого перелому проксимальної фаланги 4-го пальця правої кисті із зсувом. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 12-14/904-А/18 від 27.11.2018 вказане тілесне ушкодження за своїм ступенем тяжкості відноситься до середньої тяжкості тілесних ушкоджень. Згідно висновку комплексної судової автотехнічної, транспортно- трасологічної експертизи, експертизи відео-, звукозапису та фототехнічної експертизи № 228/229/230/3588 від 22.02.2019 в даній дорожній обстановці в діях водія ОСОБА_9 вбачаються невідповідності вимогам п.п. 10.1 та 10.3 Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з даною ДТП.

В свою чергу ОСОБА_11 , 30.10.2018 року, приблизно об 10:10, керуючи технічно справним автомобілем «OPEL RECORD», державний номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись по проспекту Тракторобудівників в м. Харкові зі сторони вул. Краснодарської в напрямку вул. Немишлянської зі швидкістю 50 км/годину, в порушення вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України згідно з якими: «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», діючи необережно, при виникненні небезпеки для руху поблизу перехрестя проспекту Тракторобудівників та вул. Краснодарської у вигляді автомобіля КАМАЗ-5511, державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_9 , який виконував маневр перестоювання із правої смуги руху на смугу, по якій рухався ОСОБА_11 , та який він об`єктивно був спроможний виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки керованого ним транспортного засобу та скоїв зіткнення із вищевказаним автомобілем, внаслідок чого автомобіль «OPEL RECORD», державний номерний знак НОМЕР_2 , у некерованому стані виїхав на смугу зустрічного руху, де зіткнувся із автомобілем «ГАЗ-3302-4183НГ», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_8 , внаслідок чого останньому було спричинено тілесне ушкодження у вигляді: закритого перелому проксимальної фаланги 4-го пальця правої кисті із зсувом. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 12-14/904-А/18 від 27.11.2018 року вказане тілесне ушкодження за своїм ступенем тяжкості відноситься до середньої тяжкості тілесних ушкоджень. Згідно висновку судової авто-технічної експертизи № 1233 від 26.11.2018 року в даній дорожній обстановці в діях водія ОСОБА_11 вбачаються невідповідності вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з даною ДТП.

Вимоги апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали.

Не погоджуючись з рішенням суду захисником в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 подано апеляційну скаргу, в якій просить повністю скасувати вирок та ухвалити новий, яким виправдати ОСОБА_9 за відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що вирок є незаконним і необґрунтованим, у зв`язку з невідповідністю висновків суду, невідповідність фактичним обставинам кримінального провадження. Вказує, що у діях обвинуваченого ОСОБА_9 відсутній елемент - як об`єктивна сторона складу злочину, він не порушував Правила дорожнього руху. Водій ОСОБА_15 мав можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків. Апелянт, зазначає, що саме ОСОБА_15 порушив п.12.3 ПДР, своїми діями створив аварійну ситуацію, судом першої інстанції не правильно встановлені причинно-наслідковий зв`язок, у водія Сталінського була можливість зменшити швидкість руху, але він цього не зробив.

В апеляційні скарзі обвинуваченого ОСОБА_11 та його захисника адвоката ОСОБА_12 , ставиться питання про скасування вироку суду першої інстанції, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_11 складу кримінального правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначають, що вирок є незаконним і необґрунтованим, у зв`язку з невідповідністю висновків суду, невідповідність фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність. Вказують, що докази стороною обвинувачення є недопустимим доказами, оскільки під час проведення судової експертизи було грубо порушено права ОСОБА_11 та зазначені не правильні вихідні дані, не взято до уваги пояснення обвинуваченого ОСОБА_11 , ці пояснення не були взяті до уваги і судовим експертом, у зв`язку з чим, вважають. що цей висновок недопустимим доказом, та не може бути покладений в основу обвинувачення ОСОБА_11 .

Позиції учасників апеляційного провадження.

Обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та їх захисники будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового засідання в судове засідання не з`явились, будь-яких заяв про відкладення або перенесення розгляду справи не надходило.

Прокурор в судовому засіданні просив вирок суду першої інстанції залишити без змін, вважаючи вирок законним та обґрунтованим.

Представник потерпілого та потерпілий в судовому засіданні заперечили проти доводів апеляційних скаг, вважаючи вирок законним та обґрунтованим.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

За змістом ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Перевіривши доводи обвинувачених та їх захисників про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотні порушення судом вимог кримінального процесуального закону, апеляційний суд дійшов висновку, що викладені в апеляційній скарзі доводи захисників та обвинувачених, є необґрунтованими, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

У відповідності до ч. 1 ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо, здійснюючи оцінку кожного доказу за правилами ч. 1 ст. 94 КПК України - за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Статтею 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, визначених ч. 2 цієї статті, покладено на слідчого, прокурора та в установлених цим Кодексом випадках на потерпілого.

Вказані вимоги закону суд першої інстанції виконав належним чином, взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, при цьому навів достатні та переконливі мотиви чому він приймає до уваги одні і відхиляє інші докази у провадженні.

З матеріалів провадження вбачається, що суд розглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , провів судовий розгляд згідно з положеннями ч. 1 ст. 337 КПК України, тобто в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, дотримуючись принципів диспозитивності, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Ретельно перевіривши зібрані під час досудового розслідування та надані прокурором докази, на підставі яких ОСОБА_9 і ОСОБА_11 обвинувачуються за ч. 1 ст. 286 КК України, суд навів детальний аналіз усіх досліджених доказів, дав належну оцінку кожному з них і їх сукупності у взаємозв`язку, та зазначив, з яких підстав взяв до уваги одні докази і відкинув інші, й обґрунтовано дійшов висновку про ухвалення вироку.

Обґрунтовуючи свої висновки про винність обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, суд першої інстанції вказав, що такі висновки повністю підтверджуються показаннями потерпілого, свідків, дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами.

Не зважаючи на повне заперечення ОСОБА_9 та ОСОБА_11 своєї вини у скоєнні інкримінованого йому злочину, його вина доводиться доказами, зібраними під час досудового розслідування та ретельно дослідженими в суді першої інстанції, а саме: показаннями потерпілого висновками експертиз, письмовими та речовими доказами, які суд вважає належними та допустимими доказами у даному кримінальному провадженні.

Крім вищенаведених доказів, винуватість обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення доведена безпосередньо дослідженими судом першої інстанції наступними письмовими доказами, які надані стороною обвинувачення, а саме Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, протоколи огляду місця події, №0001276 від 31.10.2018 року (а.к.п.1), висновків експертизи, медичної експертизи.

Таким чином, аналізуючи всі зібрані у справі докази, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що поза всяким розумним сумнівом винуватість обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_11 повністю доведена сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів, безпосередньо досліджених судом в судовому засіданні, які були отримані у рамках чинного законодавства без істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України.

Досліджені докази судом першої інстанції є взаємозв`язаними між собою, які суд визнав достатніми для визнання обвинуваченого винуватим у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, за яким він обвинувачується.

Дії обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_11 мають правильну правову кваліфікацію за ч.1 ст. 286 КК, оскільки він вчинив вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 про те, що дорожньо-транспортна пригода трапилася внаслідок порушення правил безпеки дорожнього руху обвинуваченим ОСОБА_11 , є необгрунтованим, позаяк відповідно до ст.337 КПК судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, щодо якої здійснюється кримінальне провадження.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», у випадках, коли передбачені ст.286 КК України суспільно-небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту двома або більше водіями транспортних засобів, суди повинні з`ясовувати характер порушень, які допустив кожен із них, а також чи не було причиною порушення правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків. При цьому треба мати на увазі, що за певних умов виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила ПДР вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка керувала транспортним засобом.

З досліджених у судовому засіданні в суді першої інстанції доказів, вбачається, що первинне порушення ПДР здійснено водієм ОСОБА_9 , який керуючи технічно справним автомобілем «КАМАЗ-5511» державний номерний знак НОМЕР_3 , рухаючись по проспекту Тракторобудівників в м.Харкові зі сторони вул.Краснодарської в напрямку вул.Немишлянської, в порушення вимог п.10.1 Правил дорожнього руху України, згідно до якого: «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкода бо небезпеки іншим учасникам руху» та п.10.3 Правил, згідно з яким: «У разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку потій смузі, на яку він має намір перестроїтися», діючи необережно, в районі перехрестя проспекту Тракторобудівників та вул. Краснодарської, виконуючи маневр перестроювання із правої смуги руху в ліву, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод для інших учасників руху, не надав дорогу автомобілю «OPEL RECORD», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням Сталінського, який рухався в лівій смузі в попутному напрямку та скоїв зіткнення з вказаним автомобілем.

Порушення ж ПДР України водієм ОСОБА_11 є похідними як реакція на порушення ПДР України водієм ОСОБА_9 , оскільки водій ОСОБА_11 не виконав технічні вимоги п.12.3 ПДР у частині визначення поняття «небезпека для руху» (якою власне і була зміна обстановки - поява рухомого об`єкта автомобіля марки «КАМАЗ-5511» державний номерний знак НОМЕР_3 » під керуванням ОСОБА_9 , що наближався до смуги руху його транспортного засобу з наміром її перетнути).

При цьому належить враховувати, що злочин, передбачений статтею 286 КК, є злочином із так званим матеріальним складом, і обов`язковою ознакою його об`єктивної сторони, що характеризує вчинене діяння (дію чи бездіяльність), є не будь-які з допущених особою порушень ПДР, а лише ті з них, які спричиняють (викликають, породжують) суспільно небезпечні наслідки, передбачені в частинах 1, 2 або 3 статті 286 КК, тобто тільки такі порушення ПДР, які є причиною настання цих наслідків і, отже, перебувають із ними у причинному зв`язку.

Таким чином, об`єктивна сторона даного складу злочину включає такі обов`язкові елементи: діяння (дія або бездіяльність); обстановку; суспільно - небезпечні наслідки (середньої тяжкості тілесне ушкодження - частина 1, смерть потерпілого або тяжке тілесне ушкодження - частина 2, загибель кількох осіб - частина 3; причинний зв`язок між суспільно небезпечним діянням та передбаченими законом суспільно небезпечними наслідками.

Діяння полягає в порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту. Воно може вчинятися шляхом дії або бездіяльності й полягати у: 1) вчиненні дій, заборонених правилами (наприклад, керування транспортним засобом у стані сп`яніння чи без посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії тощо); 2) невиконанні дій, які особа може і зобов`язана вчинити відповідно до вимог правил безпеки руху й експлуатації транспорту (не зниження швидкості руху відповідно до дорожньої обстановки, недотримання безпечного інтервалу тощо).

Обстановка вчинення злочину характеризується тим, що діяння вчиняється та наслідки настають в обстановці дорожнього руху.

Причиновий зв`язок між діянням і наслідками має місце тоді, коли порушення правил безпеки руху або експлуатації транспорту, допущене винуватою особою, неминуче зумовлює шкідливі наслідки, передбачені статті 286 КК.

Допущені особою, яка керує транспортним засобом, порушення ПДР можуть бути умовно поділені на дві групи: а) порушення, які самі собою (без порушення інших правил ПДР) не здатні викликати суспільно небезпечні наслідки, зазначені у статті 286 КК; б) порушення, які самі собою (навіть без будь-яких інших додаткових факторів) містять реальну можливість настання суспільно небезпечних наслідків і тим самим виступають як головна, вирішальна умова, без якої наслідки не настали б і яка з неминучістю викликає (породжує) їх у конкретній ДТП, що мала місце.

Під час розгляду кримінального провадження суд зобов`язаний виявити, встановити і вказати в мотивувальній частині вироку порушення ПДР, які мали місце під час конкретної ДТП, але водночас він повинен чітко зазначати у вироку, які саме з цих порушень були причиною настання наслідків, передбачених статтею 286 КК України, тобто перебували у причинному зв`язку з ними, а які з цих порушень виконали лише функцію умов, що їм сприяли.

Тільки порушення ПДР, які містять у собі реальну можливість настання суспільно небезпечних наслідків і виступають безпосередньою причиною їх настання у кожному конкретному випадку ДТП, є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого статтею 286 КК.

Велика Палата звернула увагу на те, що склад кримінального правопорушення, передбачений статтею 286 КК, утворює не будь-яке недотримання особою, котра керує транспортним засобом, вимог ПДР, а лише таке, що безпосередньо призвело до зазначених у цій статті наслідків.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку, що вирок ухвалений у відповідності до вимог кримінального процесуального закону та правильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, у зв`язку з чим відсутні підстави для його зміни чи скасування, а доводи апеляційної скарги сторони захисту є необґрунтованими, а відтак задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, постановленим з дотриманням норм закону України про кримінальну відповідальність, що регламентує порядок призначення покарання, а тому підстави для скасування вироку відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду ,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_11 та його захисника адвоката ОСОБА_12 залишити без задоволення, а вирок Фрунзевського районного суду м. Харкова від 31 серпня 2021 року щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_11 без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання кас аційної скарги безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

С У Д Д І:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .