Справа №295/8220/23
УХВАЛА

Іменем України

13.09.2023 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря с/з ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі заяву слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_3 про самовідвід від 12.09.2023 у справі №295/8220/23 за заявою ОСОБА_4 про відвід слідчого судді по розгляду скарги ОСОБА_4 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, -

В С Т А Н О В И В:

На адресу слідчого судді ОСОБА_1 в порядку ст.ст. 35, 81 КПК України надійшла вказана заява слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_3 від 12.09.2023. Слідчий суддя ОСОБА_3 вважає доцільним заявити собі самовідвід з метою усунення звинувачень у необ`єктивному і упередженому розгляді скарги ОСОБА_4 , а також виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу у сторін, оскільки скаржник весь час заявляє відводи слідчому судді, що унеможливлює розгляд поданої скарги в розумні строки та створює напруженість.

ОСОБА_4 та слідчий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду заяви про самовідвід повідомлялися належним чином, причини неявки суду невідомі.

Вивчивши й дослідивши заяву про самовідвід, окремі матеріали скарги, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Частиною першою та п`ятою статті 80 КПК України передбачено, що за наявності підстав, наведених у статті 75 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, зобов`язаний заявити самовідвід. Відвід повинен бути вмотивованим.

Стандарт безсторонності ґрунтується насамперед на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції «неупередженість» («безсторонність») судді», а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості доцільно керуватися джерелами міжнародного права, зокрема, принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч. 5 ст. 9 КПК України).

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплене право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Практика Європейського суду з прав людини орієнтує, що наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, серія A, N 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. the United Kingdom), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 794, п. 38).

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (п. 43 рішення у справі Веттштайн (Wettstein v. Switzerland)).

У разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, що передбачено ч. 1 ст. 81 КПК України.

Заявлення відводів судді, який розглядає відвід слідчому судді, а отже, не здійснює повноваження судді (слідчого судді) у даному кримінальному провадженні, а лише перевіряє наявність підстав, що виключають участь слідчого судді у кримінальному провадженні, КПК України не передбачено. Заявлення такому судді відводів можна розцінювати як зловживання правом на відвід з метою затягування кримінального провадження та, діючи відповідно до ч. 4 ст. 81 КПК України, залишати такі заяви без розгляду.

Саме таке роз`яснення було надане Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 16.06.2016 р. N 223-1650/0/4-16 "Щодо окремих питань здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю в кримінальному провадженні" (п. 2 Листа).

З огляду на викладене, зміст заяви про самовідвід, слідчий суддя ОСОБА_1 дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні заяви про самовідвід, оскільки останній заявлений суддею, який розглядає питання виключно відводу слідчому судді, котрий здійснює розгляд скарги на постанову слідчого про закриття кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 75, 80, 81 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_3 про самовідвід від 12.09.2023 у справі №295/8220/23 за заявою ОСОБА_4 про відвід слідчого судді по розгляду скарги ОСОБА_4 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя