Справа № 216/2829/23
провадження 1-кп/216/525/23
ВИРОК

іменем України

09 травня 2023 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Центрально - Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових за №0000008 від 02.01.2023 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця ст. Налівна Марксовського району Саратовської області РФ, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, працює регулювальником руху вагонів ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», утриманців не має, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий

обвинуваченого за ч. 1 ст. 436-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

1. Формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним.

Згідно статті 1 Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» за №317-VIII від 09.04.2015 символіка комуністичного тоталітарного режиму включає: будь-яке зображення державних прапорів, гербів та інших символів СРСР, УРСР (УСРР), інших союзних або автономних радянських республік у складі СРСР та соціалістичних республік, що входили до її складу, крім тих, що є чинними (діючими) прапорами або гербами країн світу; гімни СРСР, УРСР (УСРР), інших союзних або автономних радянських республік чи їх фрагменти; прапори, символи, зображення або інша атрибутика, в яких відтворюється поєднання серпа та молота, серпа, молота та п`ятикутної зірки, плуга (рала), молота та п`ятикутної зірки; символіку комуністичної партії або її елементи та інше.

Відповідно до ст. 2 Закону "Про засудження комуністичного та національно-соціалістичного (нацистського) тоталітарного режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки", комуністичний та націонал-соціалістичний (нацистський) тоталітарні режими в Україні визнано злочинними і такими, що здійснювали політику державного терору, яка характеризувалася численними порушеннями прав людини у формі індивідуальних та масових вбивств, страт, смертей, депортацій, катувань, використання примусової праці та інших форм масового фізичного терору, переслідувань з етнічних, національних, релігійних, політичних, класових, соціальних та інших мотивів, та у зв`язку з цим засуджено як несумісний з основними правами і свободами людини і громадянина.

Відповідно до статті 4 вказаного Закону України виготовлення, поширення, а також публічне використання символіки комуністичного тоталітарного режиму, символіки націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарного режиму, у тому числі у вигляді сувенірної продукції, публічне виконання гімнів СРСР, УРСР (УСРР), інших союзних та автономних радянських республік або їх фрагментів на всій території України заборонено.

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 у невстановлений час у соціальній мережі «Однокласники» створив обліковий запис з ідентифікатором користувача « ОСОБА_6 », зі створенням відповідної сторінки за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_3 », яку у подальшому особисто використовував для приватного та публічного спілкування з іншими користувачами соціальної мережі. Згідно з Указом Президента України № 133/2017 "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України" від 28.04.2017 "Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)", обмежувальні санкції передбачають заборону Інтернет - провайдерам надання послуг з доступу користувачам мережі Інтернет до ресурсів сервісів "Mail.ru", "Вконтакте", "Однокласники". Однак, незважаючи на вказані обмежувальні заходи щодо соціальної мережі «Однокласники», ОСОБА_4 використовуючи VPN-сервіси, які дозволяють відвідувати веб-сайти, доступ до яких заблоковано, використовував свою сторінку у вказаній соціальній мережі, яка є публічно доступною, тобто будь-який користувач соціальної мережі може перейти на неї та прочитати вміст матеріалу, що поширюється користувачем.

ОСОБА_4 на початку березня 2022 року, більш точного часу не встановлено, перебуваючи за місцем свого мешкання за адресою АДРЕСА_1 , використовуючи власний стаціонарний комп`ютер, який під`єднаний до мережі Інтернет, у соціальній мережі «Однокласники», умисно, маючи на меті доведення до широкого кола осіб комуністичну ідеологію, знаючи, що публікації у соціально-орієнтованих ресурсах сприяють формуванню суспільної думки на користь певної позиції, усвідомлюючи, що вказана сторінка має відкритий доступ і з нею має змогу ознайомитися необмежене коло користувачів (відвідувачів), поширював та публічно використовував шляхом розміщення 3 (трьох) записів на власній загальнодоступній сторінці соціальної мережі «Однокласники» публікації із символікою комуністичного тоталітарного режиму у вигляді зображень державного прапора та герба СРСР, прапора та інших зображень, в яких відтворюється поєднання серпа та молота, серпа, молота та п`ятикутної зірки.

03.02.2023 у період часу з 14:48 годин до 15:35 годин на підставі ухвали Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 25.01.2023 був поведений санкціонований обшук за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем мешкання ОСОБА_4 , в ході якого був виявлений та вилучений системний блок, під час огляду якого була виявлена сторінка в соціальній мережі «Однокласники», яка належить ОСОБА_4 , на якій останній поширював матеріали, що містять символіку комуністичного тоталітарного режиму, поширення та публічне використання яких є забороненим згідно п. 4 ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 4 Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» №317-VIII від 09.05.2015 року.

Дії ОСОБА_4 14.03.1965 року правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 436-1 КК України за ознаками: публічного використання символіки комуністичного тоталітарного режиму.

2. Зміст укладеної угоди про визнання винуватості.

Крім того, разом з обвинувальним актом до суду надано угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та обвинуваченим і його захисником.

Згідно з укладеної угоди прокурор Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_7 , з однієї сторони, та обвинувачений ОСОБА_4 , з другої сторони, за участі захисника - адвоката ОСОБА_5 , дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення та правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436-1 КК України.

У цій угоді зазначено істотні обставини, які враховані прокурором при вирішенні питання про можливість її укладення, а саме: ОСОБА_4 в ході досудового розслідування щиро розкаявся, беззаперечно визнав свою вину.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України є нетяжким злочином, особу підозрюваного, який офіційно працює, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, наявність визначеної ст. 66 КК України обставини, що пом`якшує покарання, а саме: щире каяття, сторони дійшли згоди про можливість призначення покарання ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 436-1 КК України, у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки без конфіскації майна та звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на підставі ст. 75 та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

3. Позиції учасників судового провадження щодо угоди.

Під час підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні № 0000008 від 02.01.2023 відносно ОСОБА_4 прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену з ОСОБА_4 , зазначивши про її відповідність вимогам чинного законодавства, добровільність укладення, належність цього кримінального правопорушення до числа тих, щодо яких законом передбачена можливість укладення угод про визнання винуватості, а також про існування достатніх фактичних даних для визнання обвинуваченими своєї винуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушень. Також прокурор зазначив, що умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Під час розгляду угоди обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що цілком розуміє свої права, передбачені у п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України та наслідки укладення і затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним, йому зрозумілий, вид покарання, який буде застосований до нього у разі затвердження угоди, із ним узгоджено та є цілком зрозумілим. Вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436-1 КК України, тобто у публічному використанні символіки комуністичного тоталітарного режиму, визнав повністю та підтвердив фактичні обставини інкримінованого йому правопорушення, викладені в обвинувальному акті та угоді про визнання винуватості. Крім цього, обвинувачений ОСОБА_4 повідомив, що укладення угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угодах.

Адвокат ОСОБА_5 - захисник обвинуваченого ОСОБА_4 просив суд затвердити укладену з його підзахисним угоду.

4. Мотиви, з яких суд виходить при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам КПК і ухваленні вироку, та положення закону, якими він керувався.

Розглядаючи питання про затвердження угод про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

У зв`язку із безсумнівною та добровільною, тобто без будь-якого впливу із чиєї б то ні било сторони, згодою сторін угоди, а також визнанням у повному обсязі обвинуваченим своєї вини в інкримінованому йому органом досудового розслідування злочині (повідомленій підозрі), погодженні з кваліфікацією вчиненого ним діяння, підтвердженням ним його фактичних обставин, усвідомленням і правильним розумінням сторонами угоди роз`яснених судом положень частини 2 статті 473 КПК України про обмеження права прокурора та обвинуваченого на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а для обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу, суд дійшов висновку про можливість затвердження такої угоди з наступних підстав.

Зокрема, згідно з п.1 та абзацу 5 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: 1) кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Суд враховує наявність суспільного інтересу у швидкому досудовому розслідуванні, а також судовому провадженні, яке забезпечить повне, своєчасне та невідворотне покарання ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення та в запобіганні повторному вчиненню кримінальних правопорушень як підозрюваними, так і іншими особами.

Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд виходить з класифікації злочинів, особливостей та обставин його вчинення, й приходить до висновку, що обвинуваченим вчинено нетяжкий злочин.

За приписами ст. 472 КПК України в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), умови часткового звільнення підозрюваного, обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.

Відповідно до ч. 5 ст. 469 КПК України, укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.12.2015 № 13 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» визначено, що якщо суд переконається в тому, що угоду може бути затверджено, відповідно до ст. 475 КПК він ухвалює вирок, яким затверджує угоду, і призначає узгоджену сторонами міру покарання

Ухвалюючи вирок на підставі угоди, суд з урахуванням об`єктивно з`ясованих обставин, викладених в угоді про визнання винуватості, які підтверджені беззастережним визнанням обвинуваченим своєї вини, про що зазначено в угоді, приходить до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , воно містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436-1 КК України і обвинувачений винний у його вчиненні, так як він своїми умисними діями, вчинив публічне використання символіки комуністичного тоталітарного режиму, а тому підлягає покаранню, визначеному в угоді, за вчинення такого кримінального правопорушення.

5. Призначення покарання.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, яке передбачене в угоді про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 65 КК України, у випадку затвердження вироком угоди про визнання винуватості, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, обставиною, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття.

Обставин, обтяжуючих покарання обвинуваченого, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Суд враховує зміст ст. 50 КК України, в якій зазначено, що питання призначення покарання повинні вирішуватись з урахуванням мети покарання, як такої, що включає не лише кару, а й виправлення засуджених, та запобігання вчиненню злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому суд зазначає, що виключно каральний підхід при призначенні покарання є неефективним для розв`язання проблем запобігання злочинності.

З наведеного вбачається, що суд, використовуючи право дискреції, має призначити конкретній особі за конкретний злочин максимально індивідуалізоване покарання. Це право охоплює повноваження суду, надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. При цьому суд зазначає, що виключно каральний підхід при призначенні покарання є неефективним для розв`язання проблем запобігання злочинності.

Суд не вбачає будь-яких привілеїв для обвинуваченого ОСОБА_4 , який досяг угоди із стороною обвинувачення, оскільки така угода укладена без жодного примусу лише за бажанням сторін та спрямована на вирішення завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Відтак суд вважає, що укладена угода відповідає нормам КК України та інтересам суспільства й в частині узгодженого покарання, яке відповідає загальним засадам призначення покарання, є пропорційним та достатнім, сторони узгодили покарання у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, та забезпечить досягнення мети його застосування.

Суд бере до уваги відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , його щире каяття, та враховує цю обставину як таку, що згідно з ч. 1 ст. 66 КК України пом`якшує покарання.

При цьому суд також враховує відсутність обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 .

Обговорюючи питання щодо звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, суд враховує зміст ч. 2 ст. 75 КК України, в якій зазначено, що суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.

При цьому, за ч. 3 ст. 75 КК України у випадках, передбачених ч.ч. 1, 2 цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом. Відповідно до ч. 4 ст. 75 КК України така тривалість може становити від одного до трьох років.

З цих підстав суд вважає, за можливе звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 75 КК України.

Водночас, вважає за необхідне покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

6. Запобіжний захід.

Суд враховує, що на час ухвалення вироку на підставі угоди про визнання винуватості щодо ОСОБА_4 не застосовано жодного запобіжного заходу та не покладені процесуальні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ураховуючи відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також характеризуючі відомості щодо особи обвинуваченого, щире каяття у скоєному, з`явлення із зізнанням, а також активне сприяння розкриттю злочину і беззастережне визнання ним винуватості, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу або покладення процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

7. Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений.

8. Процесуальні витрати.

Питання про процесуальні витрати у розмірі 955,92 гривень, пов`язані з проведенням експертизи комп`ютерної техніки та програмних продуктів № 49 від 27.03.2023, суд вирішує у відповідності до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України, згідно яких вказані витрати стягуються з обвинуваченого на користь держави.

9. Вирішення долі речових доказів.

Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 63, 65, 66, 75, 76, 436-1 Кримінального кодексу України, статтями 373, 374, 475 Кримінального процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 28 квітня 2023 року між прокурором Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження №0000008 від 02.01.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436-1 КК України.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436-1 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік, з покладанням обов`язків, передбачених ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави в особі Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України витрати за проведення експертизи комп`ютерної техніки та програмних продуктів (висновок експерта № 49 від 27.03.2023), що складають 955,92 грн.

Речовий доказ - системний блок с/н 70002Н30100551 - після набрання вироком законної сили повернути власнику - ОСОБА_4 .

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, його захиснику та прокурору.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення з урахуванням обмежень, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі її подання - вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок, який набрав законної сили, є обов`язковим для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, підлягає виконанню на всій території України й звертається до виконання не пізніш як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до суду першої інстанції із суду апеляційної чи касаційної інстанції.

Роз`яснити учасникам провадження, що згідно зі ст. 476 КПК України, у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення цього кримінального правопорушення.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Суддя ОСОБА_1