Справа № 761/4141/22
Провадження №1-кп/761/1968/2023
В И Р О К

Іменем України

10 липня 2023 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Шевченківського районного суду м. Києва кримінальне провадження № 120 221 051 000 002 33 від 17.01.2022, у якому

гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Снігурівка Миколаївської області, громадянин України, українець, з базовою середньою освітою, офіційно не працевлаштований, розлучений, має дитину 2016 року народження, зареєстрований за адресою - АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою - АДРЕСА_2 , судимий:

-28.05.2021 Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 15 ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді 80 годин громадських робіт;

-24.11.2021 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 389, 71, 72 КК України до покарання у виді арешту строком 2 місяці 5 днів;

-01.12.2021 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки;

-06.03.2023 Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки 1 місяць,

обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

у с т а н о в и в :

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив умисний злочин проти чужої власності за таких обставин.

ОСОБА_4 17.01.2022, приблизно о 17 год. 50 хв., перебуваючи у приміщенні ТЦ «Глобус», за адресою - м. Київ, пл. Майдан Незалежності, 1, проходячи повз магазин «Де-факто», звернув увагу на стійку, на якій знаходилась жіноча куртка. У цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на таємне, повторне викрадення чужого майна, що на праві власності належить ТОВ «Дефакто Рітейл Україна».

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 17.01.2022, приблизно о 17 год. 50 хв., перебуваючи у приміщенні вказаного торгового центру, зайшов до магазину «Де-факто», переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та на місці відсутній обслуговуючий персонал, підійшов до стійки з одягом, зняв жіночу куртку, поклав її до власного рюкзака, після чого з викраденим майном вийшов з приміщення магазину.

Усього ОСОБА_4 викрав майно, яке належить ТОВ «Дефакто Рітейл Україна», на суму 1499 гривень, чим заподіяв останньому майнової шкоди на зазначену суму.

Будучи допитаним у судовому засіданні, обвинувачений свою вину беззаперечно визнав, дав показання, які повністю відповідають обставинам, викладеним у цьому вироку. Щиро розкаявся, просив його суворо не карати.

Суд, враховуючи відсутність заперечень з боку учасників судового провадження, приймаючи до уваги правильність розуміння ними обставин вчинення кримінального правопорушення, добровільний характер вказаної позиції, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються.

У зв`язку з цим, судом досліджені протокол затримання ОСОБА_4 , відомості, що характеризують особу обвинуваченого.

Так, відповідно до протоколу від 17.01.2022 ОСОБА_4 затримано під час безпосереднього переслідування після вчинення кримінального правопорушення та у зв`язку з тим, що останній не виконував законних вимог уповноваженої службової особи.

Постановами дізнавача від 18.01.2022 рюкзак з особистими речами ОСОБА_4 , куртка з лейблою «Дефакто», DVD-R диски з відеозаписами визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Суд, дослідивши всебічно та неупереджено обставини кримінального провадження, оцінивши у відповідності до вимог ст. 94 КПК кожний доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов висновку, що вина ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованого йому злочину доведена поза розумним сумнівом.

Дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 185 КК України органом досудового розслідування кваліфіковані правильно, як повторне таємне викрадення чужого майна.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_4 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, неодноразово засуджувався за вчинення корисливих кримінальних правопорушень.

Зокрема, вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06.03.2023 ОСОБА_4 засуджений за злочин, вчинений 09.10.2021, до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць.

Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання, є щире каяття обвинуваченого.

Обставиною, яка згідно з ст. 67 КК обтяжує покарання, є рецидив кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд також бере до уваги, що вчинення кримінальних правопорушень корисливої спрямованості фактично стали для обвинуваченого джерелом його матеріального забезпечення.

Отже, дані про особу обвинуваченого, у тому числі щодо його попередніх судимостей, свідчать, що отримання чужого майна шляхом вчинення протиправних дій не є для обвинуваченого випадковим.

Таким чином, за сукупністю обставин вчинення злочину, його ступеню тяжкості, з врахуванням даних про особу обвинуваченого, суд вважає, що до ОСОБА_4 має бути застосоване покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій зазначеної статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.

Таким чином, остаточне покарання ОСОБА_4 має бути призначене за сукупністю кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений. Запобіжний захід не обирався.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 63, 65, ст. 70 КК України, ст. 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 3 (три) місяці.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного ОСОБА_4 вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06.03.2023, та покарання, призначеного ОСОБА_4 цим вироком, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 3 (три) місяці.

Строк відбування призначеного ОСОБА_4 покарання відраховувати з часу початку відбування останнім покарання за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06.03.2023, а саме з 20.12.2022, зарахувавши у строк покарання період затримання з 17.01.2022 по 18.01.2022.

Речові докази - куртку, яка передана потерпілому на зберігання, залишити останньому як власнику; рюкзак, який передано на зберігання до Шевченківського УП ГУНП у м. Києві (квитанція № 72/SHEV_ZAGAL/2022/133010/1), повернути власнику ОСОБА_4 ; DVD-R диски для лазерних систем зчитування зберігати при матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва упродовж тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1