ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1590/23 Справа № 205/7250/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 лютого 2023 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000121 стосовно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Павлоград Дніпропетровської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз: 13.02.2017 Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1, 2 ст. 187, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 Кримінального кодексу України (надалі КК),

за участю:

прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6

в режимі відеоконференції

захисника ОСОБА_8

ВСТАНОВИВ :

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції та короткий зміст оскарженого рішення.

Вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 лютого 2023 року ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винуватим у злісній непокорі вимогам адміністрації установи виконання покарань, за наступних обставин.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи 13.02.2017 року засудженим Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська ч.1 ст.187, ч.2 ст.187 КК України, ч.1 ст.70 КК України до 8 років позбавлення волі та відбуваючи покарання у Державній установі «Дніпровська виправна колонія (№89)» Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, розташованій за адресою: м. Дніпро, вул. Данила Галицького, буд.1-А заохочень не мав, за систематичне порушення встановленого режиму відбування покарання мав 37 дисциплінарних стягнень, 35 з яких незняті і непогашені у встановленому законом порядку, в період часу з 09.12.2020 року по 04.02.2021 року, будучи особою, яка 16.10.2020 року переводилася за рішенням суду до приміщення камерного типу, маючи умисел на невиконання законних вимог представників адміністрації ДУ «Дніпровська виправна колонія (№89)», неодноразово, а саме 8 разів не виконав законні вимоги представників адміністрації зазначеної установи, що є злісною непокорою законним вимогам адміністрації ДУ «Дніпровська виправна колонія (№89)».

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 не оскаржуючи фактичні обставини справи та правову кваліфікацію своїх дій, просить вирок суду першої інстанції змінити та застосувати до нього положення ст. 75 КК, звільнивши від відбуття покарання з іспитовим строком.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог посилається на те, що він свою провину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, щиро покаявся, він має дружину, яка самостійно впродовж останніх семи років виховує дитину, є безробітною, будь-якої матеріальної допомоги не отримує, а тому потребує його моральної та матеріальної підтримки.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник підтримали апеляційну скаргу та з підстав, викладених у скарзі просив її задовольнити та звільнити його від відбуття покарання з іспитовим строком.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого і просив залишити її без задоволення, а вирок суду без змін.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ст. 404 Кримінального процесуального кодексу України (надалі КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, детально викладених у вироку суду та правова кваліфікація його дій, в апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому відповідно до ст. 404 КПК апеляційним судом не переглядаються.

Перевіривши доводи апеляційної скарги обвинуваченого про невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого внаслідок його суворості, апеляційний суд доходить наступних висновків.

Підставою для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого (ч. 2 ст. 409 КПК).

Відповідно до ст. 370 КПК, судове рішення повинно бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Перевіривши доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 про наявність підстав для звільнення від відбуття покарання з іспитовим строком та вирок суду в цій частині, апеляційний суд вважає, що зазначені вище вимоги закону України про кримінальну відповідальність судом першої інстанції виконані належним чином з огляду на таке.

Як вбачається із вироку суду, при визначенні виду та розміру покарання обвинуваченому, суд першої інстанції в повному обсязі виконав вимоги ст. ст. 50, 65 КК України та належним чином врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке у відповідності зі ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі строком до 3 років, обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 до яких суд правильно відніс щире каяття, яке ґрунтується на належній критичній оцінці ним своєї протиправної поведінки, визнанні вини та готовності підлягати кримінальній відповідальності, а також обставиною, що обтяжує покарання судом першої інстанції правильно враховано рецидив злочинів.

Судом враховано і відомості про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, в тому числі й за вчинення умисних тяжких злочинів проти власності, життя та здоров`я особи, свою вину визнав повністю, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, за місцем відбуття покарання характеризується негативно.

На підставі вище викладеного, а також з урахуванням особи обвинуваченого та його ставлення до скоєного, за наявності пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, суд першої інстанції вважав за можливе застосувати до ОСОБА_6 покарання, передбачене санкцією статті 391 КК, однак у мінімальному розмірі, як таке, що здатне буде у повному обсязі виконати мету призначеного покарання та запобігти вчинення обвинуваченим нових злочинів.

З такими висновками суду першої погоджується і суд апеляційної інстанції та вважає їх законними, обґрунтованими та достатньо мотивованими.

Перевіривши доводи апеляційної скарги обвинуваченого, суд апеляційної інстанції доходить висновку про відсутність підстав для її задоволення, з огляду на таке.

Всі обставини на які посилається ОСОБА_6 в своїй апеляційній скарзі належним чином враховані судом першої інстанції, що і стало підставою для застосування до останнього мінімального покарання, передбаченого санкцією статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК, якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує урахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Як зазначалось вище, судом першої інстанції враховано обставини, що пом`якшують покарання, такі як щире каяття, а також враховано й обставини, що його обтяжують у виді рецидиву злочинів.

При цьому, апеляційним судом, як і судом першої інстанції, враховується, що ОСОБА_6 неодноразово засуджувався, в тому числі й за вчинення умисних, тяжких злочинів проти власності, відбував реальне покарання у виді позбавлення волі та під час відбування такого покарання знову вчинив новий умисний, нетяжкий злочин.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів не вбачає, у даному випадку, підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 положень ст. 75 КК, оскільки, як зазначалось вище, навіть відбуття покарання у виді позбавлення волі очевидно не стало стримуючим фактором, який би міг попередити вчинення ним нових злочинів.

Таким чином, вид та розмір покарання, призначені ОСОБА_6 за вчинене кримінальне правопорушення відповідають принципам законності, невідворотності та співмірності, і є достатніми для досягнення цілей покарання, у зв`язку з чим відповідні доводи апеляційної скарги обвинуваченого є необґрунтованими та не можуть бути задоволеними.

Будь-яких інших доводів, які б свідчили про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та вказували на необхідність зміни або скасування вироку суду апеляційна скарга обвинуваченого не містить.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б безумовними підставами для зміни або скасування оскарженого судового рішення, при розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції не встановлено.

З огляду на вищезазначене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню, а вирок суду має бути залишений без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 лютого 2023 стосовно ОСОБА_6 за ст. 391 КК України, залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, а засудженим, який утримується під вартою в той самий строк з дня отримання копії ухвали.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4