справа № 991/4028/23
провадження № 11-сс/991/396/23
слідчий суддя: ОСОБА_1
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2023 року місто Київ

Колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 15.05.2023 р. про повернення скарги на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення кримінального правопорушення, -

в с т а н о в и л а:

29 травня 2023 року на розгляд до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду надійшла зазначена апеляційна скарга разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді від 15.05.2023 р. (а.с. 69-102).

Ухвалою судді-доповідача від 30.05.2023 р. зазначену апеляційну скаргу разом з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження призначено до розгляду в судовому засіданні (а.с. 105).

Дослідженими в судовому засіданні матеріалами провадження встановлено, що розгляд скарги ОСОБА_6 в суді першої інстанції відбувся 15.05.2023 року за її відсутності, а копію оскаржуваної ухвали вона отримала 22.05.2023 року, та 24.05.2023 року подала апеляційну скаргу, що підтверджується відбитком поштового штемпелю на конверті. Відтак, перебіг строку на апеляційне оскарження у даному випадку обчислюється відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 395 КПК України - протягом п`яти днів з дня отримання копії оскаржуваного судового рішення. Відповідно, цей строк починає свій відлік з 23.05.2023 року та з урахуванням того, що останній день строку на апеляційне оскарження припадає на вихідний день, спливає 29.05.2023 року. Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_6 подана в межах строку на апеляційне оскарження, а тому підстави для його поновлення відсутні, оскільки строк не пропущений.

1. Короткий зміст оскаржуваного рішення та апеляційної скарги.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді ОСОБА_6 повернуто скаргу на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України (далі - НАБУ), яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) відомостей про вчинення кримінального правопорушення за її заявою.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування зазначеної ухвали та постановлення нової, про задоволення скарги та зобов`язання уповноваженої особи НАБУ внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення за вказаною заявою, розпочати досудове розслідування та надати відповідний витяг з ЄРДР.

2. Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_6 посилається на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною, а тому підлягає скасуванню. Вважає, що слідчим суддею проігноровано вимоги ст. 214 КПК України, оскільки належним чином не досліджено та не оцінено надані нею докази. Стверджує, що невнесення відомостей до ЄРДР за її заявою від 01.05.2023 р. про ймовірне вчинення директором КП «Жилкомсервіс» ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 191, 209, 210, 211, 364, 366-2 КК України, суперечить приписам ч. 1 ст. 214 КПК України. Вважає, що з її заяви чітко вбачається, що з мовчазної згоди ОСОБА_7 у 2021 році у м. Харкові збудовано незаконну споруду «Короб», який наразі є прихистком для мародерів. Дозвільні документи на цю споруду відсутні. До теперішнього часу ОСОБА_7 усіляко гальмував процес знесення цієї незаконної споруди. Наразі розпочато легалізацію незаконно придбаного ОСОБА_7 нерухомого майна у м. Харкові, квартири переобладнуються під готель та використовуються як нелегальний хостел. За твердженням заявниці, вказаними діями ОСОБА_7 вчинив злочини, передбачені ст. ст. 191, 209 КК України. Вважає, що його діями заподіяно шкоду, яка у 2 000 і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму, а відтак висновки слідчого суді в цій частині є необґрунтованими. Звертає увагу на те, що КП «Жилкомервіс» є підприємством, у статутному капіталі якого частка державної або комунальної власності перевищує 50 %. Окремо наголошує, що в резолютивній частині оскаржуваної ухвали слідчий суддя допустив описку та вказав прізвище іншої особи, а не заявниці ОСОБА_6 .

3. Узагальнений виклад позиції учасників судового провадження.

В судове засідання ОСОБА_6 , належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, не з`явилась, зазначивши в апеляційній скарзі про розгляд справи за її відсутності (а.с. 73).

Представник НАБУ та прокурор САП, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, в судове засідання не з`явились, про причини неявки суду не повідомили, з клопотанням про відкладення судового засідання не звертались.

З урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України, явка учасників провадження за умови їх належного повідомлення не є обов`язковою. Враховуючи, що вищевказані учасники належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, їх неявка не перешкоджає судовому розгляду, а тому апеляційну скаргу розглянуто за їх відсутності.

4. Встановлені слідчим суддею обставини та мотиви оскаржуваного рішення.

Слідчим суддею встановлено, що 01.05.2023 року ОСОБА_6 подала до НАБУ заяву про вчинення директором КП «Жилкомервіс» ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 191, 209, 210, 211, 364, 366-2 КК України. У зв`язку із тим, що детективами НАБУ відомості за вказаною заявою до ЄРДР не внесено, ОСОБА_6 звернулась зі скаргою до слідчого судді про зобов`язання уповноважених осіб НАБУ внести відомості за її заявою до ЄРДР, розпочати досудове розслідування та письмово повідомити її про початок досудового розслідування.

За результатом розгляду скарги слідчий суддя дійшов висновку про повернення скарги, оскільки посилання у тексті заяви про вчинення кримінального правопорушення на номери статей Особливої частини КК України, які за критерієм кваліфікації відповідають умовам предметної підсудності Вищого антикорупційного суду, саме по собі не є безумовним підтвердженням належності скарги до предметної підсудності суду, оскільки у межах перевірки скарги на прийнятність слідчий суддя аналізує заяву на предмет наявності у ній саме відомостей про вчинення злочину, а не лише формального зазначення певного номеру статті КК України.

Так, у заяві зазначено, що директор КП «Жилкомервіс» ОСОБА_7 не проводить демонтаж дерев`яного коробу з дерев`яним полотном, який розташований перед сходами на другий поверх житлового будинку АДРЕСА_1 та належить подружжю ОСОБА_8 . За твердженням заявниці, директор КП «Жилкомсервіс» ОСОБА_7 керує кримінальною сферою міста і в його діях вбачаються ознаки злочинів, передбачених ст. ст. 191, 209, 210, 211, 364, 366-2 КК України.

Слідчий суддя, проаналізувавши зміст заяви, зазначив, що однією з обов`язкових ознак, за якою визначається підсудність скарги Вищого антикорупційного суду, є наявність умов, передбачених п. 1-3 ч. 5 ст. 216 КПК України, які визначають особливості суб`єктного складу та предмету таких кримінальних правопорушень. У скарзі ОСОБА_6 мова йде про ймовірне вчинення директором КП «Жилкомсервіс» кримінальних правопорушень, передбачених ст. 191, 209, 210, 211, 364, 366-2 КК України, однак відсутні відомості про те, що таке підприємство відноситься до суб`єктів великого підприємництва, у статутному капіталі якого частка державної або комунальної власності перевищує 50 %, а також те, що діями ОСОБА_7 завдано шкоди, яка у дві тисячі і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на час вчинення злочину. За висновком слідчого судді, описані у заяві ОСОБА_6 обставини, які пов`язані з ймовірними діяннями директора КП «Жилкомсервіс», не є релевантними жодній з диспозицій статей КК України, за якими заявниця попередньо кваліфікувала зазначені події, відтак, скарга ОСОБА_6 не підсудна Вищого антикорупційного суду.

5. Мотиви суду.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали апеляційного провадження, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, з огляду на таке.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь - якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Частиною 2 цієї статті визначено, що досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Проте, така спрощена процедура не означає, що критерії для внесення чи невнесення відповідних відомостей до ЄРДР взагалі відсутні. Її спрощеність полягає у тому, що для перевірки наявності зазначених вище критеріїв не потрібно проводити попередню перевірку викладених у заяві відомостей, натомість, необхідно лише перевірити зміст самої заяви.

При цьому, положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно - небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого Особливою частиною КК України, саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення за КК України, мають бути критерієм внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженим наказом Генерального прокурора № 298 від 30.06.2020 р. (зі змінами).

Відповідно до п. 1 розділу 2 зазначеного Положення, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Виходячи з наведеного, колегія суддів зазначає, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь - які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про його вчинення. Внесення до ЄРДР короткого викладу обставин, які вказують на наявні в діянні ознаки складу злочину, з одного боку, підтверджує обґрунтованість початку досудового розслідування, а з іншого - захищає особу від необґрунтованого кримінального переслідування.

Відтак, за наявності у заяві чи повідомленні об`єктивних даних, які вказують на можливий факт вчинення певного діяння, яке має ознаки кримінального правопорушення, вони повинні бути внесені до ЄРДР. Водночас, якщо заявник таких даних не наводить, його заява не може вважатися такою, що підлягає обов`язковій реєстрації в ЄРДР. Тобто, навіть якщо заявник стверджує про наявність ознак злочину та певну його кваліфікацію, це не означає, що подія злочину мала місце насправді та що склад кримінального правопорушення наявний, оскільки заявник може помилятися в юридичній оцінці відповідних фактів.

Отже, законодавець передбачив необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

Колегія суддів зауважує, що саме такий підхід є гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Відповідно, у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР така попередня оцінка (аналіз) змісту заяви про вчинення злочину слідчим суддею може мати місце лише за результатами судового розгляду, наслідком якого є рішення або про задоволення скарги, або про відмову у її задоволенні.

При цьому, положеннями ч. 2 ст. 304 КПК України визначено критерії, на відповідність яким слідчий суддя має обов`язково перевірити будь-яку скаргу, подану на бездіяльність уповноважених осіб НАБУ, перш ніж перейти до її розгляду по суті в порядку, визначеному ст. 306 КПК України. У разі встановлення слідчим суддею на такій стадії наявності хоча б однієї з підстав, передбачених ч. 2 ст. 304 КПК України, він зобов`язаний повернути отриману скаргу особі, яка її подала.

З вищенаведеного слідує, що після отримання скарги та до її розгляду по суті слідчий суддя вирішує питання щодо прийнятності скарги, після чого або повертає її (зокрема, і у випадку непідсудності відповідному суду), або переходить до її розгляду по суті.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність уповноваженої особи НАБУ, яка полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей про вчинення злочину за її заявою від 01.05.2023 р., було повернуто як таку, що не підсудна Вищому антикорупційному суду. Постановляючи зазначену ухвалу, слідчий суддя дійшов висновку, що описані у заяві ОСОБА_6 обставини, які пов`язані з ймовірними діяннями директора КП «Жилкомсервіс», не є релевантними жодній з диспозицій статей КК України, за якими заявниця попередньо кваліфікувала зазначені події, відтак, її скарга

Отже, слідчий суддя дослідив фактичні обставини скарги ОСОБА_6 та надав їм відповідну оцінку, тобто перейшов до розгляду скарги по суті, однак за результатом її розгляду повернув скаргу особі, яка її подала, через непідсудність останньої Вищому антикорупційному суду.

Колегія суддів наголошує, що у відповідності до ч. 1 ст. 306 КПК України, слідчим суддею Вищого антикорупційного суду розглядаються скарги на бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду.

Враховуючи завдання Вищого антикорупційного суду, кримінальним процесуальним законом передбачено предметну підсудність та чітко окреслено коло кримінальних проваджень, здійснення у яких судового контролю входить до компетенції слідчих суддів Вищого антикорупційного суду.

Проте, з самого лише змісту заяви ОСОБА_6 про вчинення злочину неможливо стверджувати про її непідсудність Вищому антикорупційному суду, оскільки заявниця наголошує, що розмір заподіяної шкоди від вчинення злочину у 2 000 і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму, а також що КП «Жилкомервіс» є підприємством, у статутному капіталі якого частка державної або комунальної власності перевищує 50 % Наведена нею у заяві попередня правова кваліфікація дій ОСОБА_7 також відповідає умовам предметної підсудності Вищого антикорупційного суду.

За таких обставин, скарга ОСОБА_6 підлягала розгляду по суті, з дослідженням долучених до заяви доказів та наданням оцінки наведеним у ній фактичним обставинам, чого слідчим суддею зроблено не було.

Крім того, вступна та мотивувальна частини оскаржуваної ухвали не відповідають резолютивній, оскільки в останній вказано про повернення скарги ОСОБА_9 на бездіяльність уповноважених осіб НАБУ, яка полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей про вчинення кримінального правопорушення, що не відповідає матеріалам провадження.

Усунути вищенаведені недоліки, яких припустився слідчий суддя, повернувши скаргу ОСОБА_6 без розгляду по суті, під час апеляційного розгляду неможливо, оскільки прийняття на цій стадії рішення по суті скарги судом апеляційної інстанції призведе до неможливості оскарження цього рішення (вносити відомості до ЄРДР чи не вносити).

Отже, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та призначити новий розгляд скарги ОСОБА_6 в суді першої інстанції.

6. Висновки суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 407 КПК України, суд апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду має право скасувати ухвалу і призначити новий розгляд.

Враховуючи висновки, викладені у розділі 5 цієї ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді від 15.05.2023 р. - скасуванню з призначенням нового розгляду, під час якого слідчий суддя має розглянути скаргу ОСОБА_6 у відповідності до вимог ст. 306 КПК України, та постановити рішення по суті скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 532 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково, ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 15.05.2023 р. - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою призначити новий розгляд скарги у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_2

судді ОСОБА_3

ОСОБА_4