Номер провадження: 11-сс/813/1127/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна ОСОБА_7 ,

власника майна ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 20 червня 2023 року про накладання арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000810, внесеному до ЄРДР 07.12.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, -

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Оскаржуваною ухвалою частково задоволено клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції № 3 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , яке погоджене прокурором Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 , та накладено арешт із забороною користування та розпорядження майном виявленим та вилученим під час обшук автомобіля марки KIA Sportage» білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , та відмовлено в частині накладання арешту на автомобіль марки KIA Sportage» білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , та ключами від нього.

Рішення слідчого суді у частині щодо арешту виявленого та вилученого майна під час обшуку автомобіля марки KIA Sportage», д.н.з. НОМЕР_1 , мотивоване тим, що вилучене майно є доказом у вказаному кримінальному провадженні та на теперішній час підлягає дослідженню, тобто органу досудового розслідування з ним необхідно провести слідчі дії.

Щодо необхідності арешту на автомобіль марки KIA Sportage» білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , слідчий суддя зазначив, що слідчим не доведено, що вказане авто є доказом вчиненого кримінального правопорушення та підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного (оскільки належить іншій особі).

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На вказану ухвалу прокурор Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що слідчим суддею не було враховано, що метою накладення арешту на зазначене майно у клопотанні слідчого, визначено його збереження, як речового доказу та конфіскації майна, як додаткове покарання.

Так, в рамках вказаного кримінального провадження ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 307 КК України, а саме: незаконне придбання, зберігання, перевезення з метою збуту, а також збут особливо небезпечних психотропних речовин, вчинене організованою групою.

У ході проведення досудового розслідування, встановлено, що автомобіль марки «КІА SPORTAGE», д.н.з. НОМЕР_1 , фактично перебував у користуванні ОСОБА_10 та за допомогою якого останній вчиняв інкриміновані кримінальні правопорушення. Вказаний автомобіль придбаний у 2023 році за суму понад 1 000 000 гривень та зареєстрований на ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою ОСОБА_10 пов`язує спільний побут та двоє неповнолітніх дітей. Також встановлено, що ОСОБА_8 та ОСОБА_10 офіційно не працевлаштовані, тобто, офіційних доходів не отримують. Таким чином, можна вважати, що кошти, за які був придбаний вказаний автомобіль, здобуті ОСОБА_10 злочинним шляхом.

На підставі викладеного прокурор просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого про арешт майна у повному обсязі.

Позиції учасників судового розгляду.

У судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Представник власника майна ОСОБА_7 та власник майна ОСОБА_8 заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частина 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

При застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Згідно ст. 131, ч. 1 ст. 170 КПК України засобом забезпечення кримінального провадження є арешт майна, який полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Перевіряючи рішення слідчого судді та доводи апеляційних скарг, апеляційний суд виходить з того, що у відповідності до вимог чинного кримінального процесуального закону, арешт майна - це один із заходів забезпечення кримінального провадження, який є важливим елементом здійснення завдань кримінального провадження, своєчасне застосування якого може запобігти непоправним негативним наслідкам при розслідуванні кримінального правопорушення.

Проте, слідчий суддя суду першої інстанції при розгляді клопотання слідчого про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000810, внесеному до ЄРДР 07.12.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2,3 ст. 307 КК України, не в повному обсязі дотримався вимог кримінального процесуального законодавства та дійшов до помилкового висновку про відмову у задоволенні клопотання слідчого в частині накладання арешту на автомобіль KIA Sportage», д.н.з. НОМЕР_1 .

Під час апеляційного перегляду встановлено, що у провадженні відділення поліції № 3 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській перебуває кримінальне провадження № 0000810, внесене до ЄРДР 07.12.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Як вбачається зі змісту клопотань слідчого, 07.12.2022 року до ЧЧ ВП №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області надійшла інформація з УСБУ в Одеській області про те, що на території Малиновського району м. Одеси систематично діє група осіб, яка організовує незаконний збут психотропних засобів, а саме «Альфа-ПВП».

У подальшому, 22.05.2023 на підставі ухвали слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси по справі 521/12589/23 було проведено обшук автомобіля марки «KIA Sportage» білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , на якому пересувається ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

22 травня 2023 року слідчим винесено мотивовану постанову про визнання виявленого та вилученого майна - речовим доказам.

Так, в рамках вказаного кримінального провадження ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 307 КК України, а саме: незаконне придбання, зберігання, перевезення з метою збуту, а також збут особливо небезпечних психотропних речовин, вчинене організованою групою.

Частиною першою, пунктом 7 частини другої статті 131 КПК України встановлено, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення цього провадження, в тому числі арешт майна.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

При цьому, ч. 2 вказаної норми встановлює, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Крім того, ч. 2 ст. 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3,4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Повертаючись до обставин справи, апеляційний суд звертає увагу, що позиція сторони обвинувачення щодо необхідності арешту майна має ґрунтуватись на відповідних доказах, на підставі яких в силу частини першої статті 84 КПК України слідчий суддя встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно з вимогами ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отриманні у передбаченому КПК України порядку.

Положеннями частини першої статті 94 КПК України на слідчого суддю покладається обов`язок оцінки кожного доказу з точки зору, в тому числі допустимості, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Натомість, апеляційний суд звертає увагу, що на даному етапі не вирішуються питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності, допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

З огляду на обставини справи, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність збереження автомобіля марки «KIA Sportage» білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , яким фактично користувався підозрюваний ОСОБА_10 , та мав можливість використовувати для перевезення особливо небезпечних психотропних речовин, тому є достатні підстави вважати, що його збереження необхідно для здійснення належного досудового розслідування кримінального провадження.

З огляду на зазначене, посилання апелянта на те, що автомобіль марки «KIA Sportage» білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , зареєстрований на ОСОБА_8 , з якою підозрюваний перебуває у фактичних шлюбних відносинах, не має ніякого правового значення при вирішенні питання щодо арешту майна з метою збереження речового доказу, оскільки уданому випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження, а обставини кримінального провадження вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту.

Натомість, на переконання апеляційного суду, прокурором під час апеляційного розгляду, не доведено необхідність обмеження права користування транспортним засобом, з огляду наступне.

Відповідно до ч.4 ст.173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

З урахування фактичних обставин справи на даному етапі досудового розслідування, обмеження права користування вказаним транспортним засобом є надмірним та передчасним заходом забезпечення у цьому кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку про існування підстав для часткового задоволення апеляційної скарги прокурора, скасування ухвали слідчого судді в оскаржуваній частині та постановлення нової ухвали.

Апеляційний суд звертає увагу, що обраний судом захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, обумовлений метою проведення досудового розслідування, його межі у часі окреслені строками, які в свою чергу чітко регламентуються нормами ст. 219 КПК України.

Разом з цим, у подальшому власник майна має право звернутися із клопотанням про скасування цього арешту і вилучене майно йому буде повернуто згідно положень ст. 174 КПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Керуючись ст.ст. 24, 170-173, 370, 404, 405, 407, 409, 411, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 20 червня 2023 року про накладання арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000810, внесеному до ЄРДР 07.12.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, в частині відмови накладання арешту на автомобіль марки KIA Sportage» білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , та ключами від нього, - скасувати.

Постановити у цій частині нову ухвалу, якою накласти арешт на автомобіль марки KIA Sportage» білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , та ключами від нього, шляхом заборони відчуження та розпорядження вказаним майном.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4