Справа № 299/5021/21
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

27.06.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,

та учасників судового провадження: потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 11-кп/4806/169/22, за апеляційними скаргами які подали обвинувачена ОСОБА_6 та представниця потерпілого ОСОБА_5 , адвокатка ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

Вироком Виноградівського районного суду Закарпатської області від 14 лютого 2022 року,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку та мешканку АДРЕСА_1 , громадянку України, з середньою освітою, не працюючу, одружену, має на утриманні двох малолітніх дітей, раніше не судиму,

визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено їй покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

На підставі ст. ст. 75-76 КК України, обвинувачену ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного основного покарання, якщо вона протягом іспитового строку терміном 1 (один) рік не скоїть нового злочину та виконає покладені на неї такі обов`язки : періодично з`являтиметься для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомлятиме уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вироком ухвалено речові докази у справі : автомобіль марки «Опель», д.р.н. Угорської республіки НОМЕР_1 , що знаходиться на зберіганні у ОСОБА_6 , - повернути їй як законному власнику; велосипед марки «Vorteх», який знаходиться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_5 , - повернути йому як законному власнику. Арешт на речові докази, накладений ухвалою слідчого судді Виноградівського районного суду від 31.12.2020 - автомобіль марки «Орель», р.н. Угорщини НОМЕР_2 велосипед марки «VORTEX» скасувати.

Вироком ухвалено судові витрати у справі, які становлять 980,70 грн, а саме за проведення інженерно-транспортної експертизи №СЕ 19/107-21/11-ІТ від 20.01.2021 та 817,50 грн - за проведення інженерно-транспортної експертизи №СЕ 19/107-21/3094 від 09.04.2021, стягнути з обвинуваченої ОСОБА_6 на користь держави.

Згідно з вироком, ОСОБА_6 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

28 грудня 2020 року, приблизно о 21 год 40 хв, обвинувачена ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Ореl», реєстраційний номер Угорщини НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Шевченка в с. Чорнотисів, колишнього Виноградівського району у напрямку с. Холмовець, зі швидкістю 40 км/годину, у порушення вимог п. 12.3 - «У разі виникнення перешкоди або небезпеки для руху, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», а саме маючи об`єктивну можливість виявити пішохода, який знаходився на краю проїжджої частини дороги, не вжила заходів до своєчасного застосування екстреного гальмування керованого нею транспортного засобу, у момент виявлення небезпеки для руху, й допустила наїзд на пішохода ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_5 , згідно з висновком судово-медичного експерта №18/В, отримав тілесні ушкодження у виді: садна шкірних покровів тім`яної ділянки голови, які згідно з пунктом 2.3.2.6 "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" затверджених Наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я; закритої черепно-мозкової травми з лінійним переломом тім`яної кістки справа, що переходить на основу черепа, лінійного перелому тім`яної кістки зліва, епідуральними гематомами в тім`яній ділянці справа та зліва, субдуральною гематомою тім`яної ділянки справа та забоєм головного мозку, які згідно пункту 2.1.2 "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" затверджених Наказом МОЗ України №6 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» від 17.01.1995 відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя у момент їх спричинення. Згідно з висновком експерта №СЕ - 19/107-21/3094 від 09.04.2020, з технічної точки зору, у причинному зв`язку з настанням дорожньо- транспортної пригоди є обставини, пов`язані з тим, що водій автомобіля марки «Орель», реєстраційний номер Угорщини НОМЕР_1 обвинувачена ОСОБА_6 , не дотрималась вимог пункту 12.3 Правил дорожнього руху України.

Таким чином, ОСОБА_8 , своїми необережними вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_6 вказує на те, що вирок у частині призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік є незаконним. Вважає, що судом не у повній мірі враховані конкретні обставини вчинення обвинуваченою кримінального правопорушення і те, що ОСОБА_6 позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не судима, щиро розкаялась у вчиненому, має на утриманні двох малолітніх дітей. Просить вирок змінити, скасувавши призначене судом додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

В апеляційній скарзі представниця потерпілого ОСОБА_5 , адвокатка ОСОБА_7 , вказує на те, що вирок суду є незаконним, просить його скасувати. Вважає, що місцевим судом неправильно застосовано ст. ст. 65, 66, 75 КК України. Стверджує, що попри те, що обвинувачена хоч і визнала свою вину у вчиненому, однак місцевий суд під час визначення порядку та обсягу дослідження доказів, незважаючи на те, що представник потерпілого запропонувала дослідити докази у повному обсязі, без роз`яснення приписів ч. 3 ст. 349 КПК України та правових наслідків розгляду за спрощеною процедурою, а також за відсутності згоди представника потерпілого, порушуючи вимоги КПК України, ухвалив рішення про часткове дослідження доказів. При цьому, у вироку зазначено про застосування спрощеного порядку дослідження доказів та відсутність з цього приводу заперечень представника потерпілого, що не відповідає фактичним обставинам судового розгляду. Звертає увагу на те, що в оскаржуваному вироку зазначено, що «із врахуванням позиції представника потерпілого, яка просила суд не застосовувати відносно обвинуваченої покарання, пов`язане із позбавленням волі», однак, ці висновки суду не відповідають дійсності та при визначенні обвинуваченій покарання, думка потерпілої сторони взагалі врахована не була. Представниця потерпілого не заперечує, що у суду були підстави для застосування правових приписів ст. 75 КК України та звільнення обвинуваченої від відбування покарання з випробуванням, однак вважає, що іспитовий строк терміном один рік є занадто малим, враховуючи те, що матеріальну та моральну шкоду потерпілому у добровільному порядку не відшкодовано, що свідчить про відсутність такої пом`якшуючої покарання обставини, як щире каяття, і є підставою для висновку про те, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, і є занадто м`яким. Просить вирок скасувати, а матеріали кримінального провадження направити до суду першої інстанції на новий судовий розгляд.

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, про основні доводи апеляційних скарг, пояснення потерпілого ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу, подану його представницею адвокаткою ОСОБА_7 , та заперечив щодо задоволення апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_6 , перевіривши матеріали кримінального провадження, дослідивши зібрані у кримінальному провадженні докази, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_6 та представниці потерпілого ОСОБА_5 адвокатки ОСОБА_7 підлягають частковому задоволенню.

Кримінальне провадження розглядається за відсутності сторони захисту обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника адвоката ОСОБА_9 , прокурора та представниці потерпілого ОСОБА_5 адвокатки ОСОБА_7 , неявка яких, з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає його розгляду. З матеріалів провадження вбачається, що: сторона захисту належним чином повідомлена про час та місце розгляду кримінального провадження, про свідчать відповідні довідки про доставку SMS; прокурору та представниці потерпілого повідомлення про час та місце апеляційного розгляду надіслано відповідно до вимог законодавства; відомостей про поважність причин неявки та заяви про відкладення розгляду кримінального провадження на інший термін від сторони захисту не надходило; потерпілий не заперечував щодо апеляційного розгляду кримінального провадження без участі прокурора, сторони захисту та його представниці. При оцінці заяви прокурора ОСОБА_10 про відкладення розгляду апеляційних скарг береться до уваги те, що в заяві не наведено таких обставин, які можна було визнати поважними причинами неявки на розгляд апеляційної скарги, а розгляд апеляційної скарги вже неодноразово відкладався і дата судового засідання 27.06.2023 була узгоджена зі сторонами кримінального провадження, доводи заяви прокурора про відкладення розгляду апеляційної скарги (зайнятість в інших судових засіданнях у Виноградівському районному суді) визнаються такими, що не підтверджені жодними доказами та не дають підстав для відкладення апеляційного розгляду кримінального провадення щодо ОСОБА_6 .

Доводи апеляційних скарг про незаконність та необґрунтованість вироку підлягають задоволенню з таких підстав.

Так, відповідно до ст. ст. 370, 371, 373, 374 КПК України судове рішення (вирок), який ухвалюється іменем України, є найважливішим актом правосуддя в кримінальних справах, повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, у тому числі ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням, передбачених цим Кодексом, вимог щодо кримінального провадження, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням у ньому належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення. У мотивувальній частині вироку в разі визнання особи винуватою зазначаються: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви не врахування окремих доказів; мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою, якщо судом приймалися такі рішення; обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання; мотиви призначення покарання, звільнення від відбування покарання, застосування примусових заходів медичного характеру при встановленні стану обмеженої осудності обвинуваченого, застосування примусового лікування відповідно до статті 96 Кримінального кодексу України, мотиви призначення громадського вихователя неповнолітньому; підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду; мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; диспозитивність; гласність і відкритість судового провадження та його повне фіксування технічними засобами.

Відповідно до ч. 2 ст. 318 КПК України судовий розгляд здійснюється у судовому засіданні з обов`язковою участю сторін кримінального провадження, крім випадків, передбачених цим Кодексом. У судове засідання викликаються потерпілий та інші учасники кримінального провадження.

Відповідно до ст. 349 КПК України після виконання дій, передбачених статтею 348 цього Кодексу, головуючий з`ясовує думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та про порядок їх дослідження. Докази зі сторони обвинувачення досліджуються в першу чергу, а зі сторони захисту - у другу. Обсяг доказів, які будуть досліджуватися, та порядок їх дослідження визначаються ухвалою суду і в разі необхідності можуть бути змінені. Суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Допит обвинуваченого здійснюється обов`язково, крім випадку, якщо він відмовився від давання показань, та випадку, передбаченого статтею 381 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що при розгляді кримінального провадження щодо обвинуваченої ОСОБА_6 судом першої інстанції не дотримані передбачені ст. 7 КПК України загальні засади кримінального провадження, допущена неповнота та поверховість при дослідженні його фактичних обставин, зокрема, викладені у вироку висновки не підтверджені наведеними у ньому доказами, які були досліджені під час судового розгляду, у зв`язку із чим такий не може бути визнано законним та обґрунтованим.

Так, з журналу судового засідання від 11.02.2022 та вироку суду вбачається, що судове засідання проведено без участі потерпілого ОСОБА_5 , при цьому у матеріалах кримінального провадження відсутні докази, які б свідчили про те, що потерпілий був належним чином повідомлений про час та місце розгляду кримінального провадження 11.02.2022, чи подавав заяву про проведення судового розгляду кримінального провадження без його участі.

Разом із тим, із матеріалів кримінального провадження не убачається, що судом першої інстанції з`ясовувались причини неявки потерпілого до суду першої інстанції у судове засідання 11.02.2022.

Вказане свідчить про порушення права потерпілого ОСОБА_5 на доступ до правосуддя, відповідно до приписів ст. ст. 412, 415 КПК України розгляд кримінального провадження за відсутності потерпілих віднесено до істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, тягне скасування вироку із направленням кримінального провадження на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що розгляд кримінального провадження без участі потерпілого призвело до нероз`яснення судом першої інстанції потерпілому ОСОБА_5 , який не був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання 11.02.2022, права на оскарження фактичних обставин та права на заявлення цивільного позову.

Окрім того, колегія суддів вважає, що при розгляді кримінального провадження щодо обвинуваченої ОСОБА_6 не дотримані і приписи ст. 349 КПК України.

Так, з матеріалів кримінального провадження убачається, що суд першої інстанції провів судовий розгляд у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченої та дослідженням даних, що характеризують її особу.

Однак, суд першої інстанції не взяв до уваги позицію представниці потерпілого ОСОБА_5 адвокатки ОСОБА_11 , яка заперечувала щодо проведення судового розгляду кримінального провадження «у так званому спрощеному порядку» - обмежившись допитом обвинуваченої, без дослідження всіх зібраних у кримінальному провадженні доказів, при цьому залишивши поза увагою те, що цією нормою суд наділений правом визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, лише якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження.

При цьому, зі змісту вироку вбачається, що в ньому взагалі не викладено позиції потерпілої сторони, зокрема і представниці потерпілого ОСОБА_5 - адвокатки ОСОБА_11 .

Разом із тим, з журналу судового засідання від 02.02.2023 не убачається, що сторонам кримінального провадження, у тому числі обвинуваченій, роз`яснювались положення ст. 349 КПК України, у тому числі не убачається те, що суд першої інстанції з`ясовував в учасників судового провадження чи правильно вони розуміють зміст обставин, які ними не оспорюються, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснював їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З огляду на наведене, викладені у вироку висновки визнаються такими, що не підтверджені дослідженими у судовому засіданні доказами, належним чином невмотивованими та необґрунтованими, що в свою чергу свідчить про неповноту та поверховість при дослідженні інкримінованих ОСОБА_6 фактичних обставин кримінального правопорушення, а також про порушення судом першої інстанції вимог ст. ст. 370, 373 цього Кодексу щодо законності та вмотивованості судового рішення.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що ухвалений у кримінальному провадженні щодо обвинуваченої ОСОБА_6 вирок не може бути визнано законним та обґрунтованим.

Тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції допустив порушення вимог кримінального процесуального закону, яке віднесено до істотних порушень вимог КПК України, і яке колегія суддів Закарпатського апеляційного суду не може виправити, використовуючи свої повноваження, що у свою чергу, відповідно до ст. ст. 412, 415 КПК України, є підставою для скасування вироку із призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції в іншому складі.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не вправі вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Під час нового розгляду суду першої інстанції необхідно усунути вказані вище недоліки, повно, всебічно та об`єктивно розглянути матеріали кримінального провадження, дати належну оцінку пред`явленим сторонами кримінального провадження доказам у їх сукупності, а також викладеним у апеляційних скаргах доводам, і прийняти рішення з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону, тобто ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, з урахуванням положень ст. ст. 370-374 КПК України.

При цьому, підлягають до ретельної перевірки та відповідної оцінки доводи апеляційної скарги потерпілої сторони щодо м`якості призначеного ОСОБА_6 покарання і, у випадку підтвердження доводів потерпілої сторони, призначене судом першої інстанції таке саме ж покарання, буде визнано неправильним застосуванням кримінального закону.

Тому, апеляційні скарги обвинуваченої та представниці потерпілого підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги, які подали обвинувачена ОСОБА_6 та представниця потерпілого ОСОБА_5 , адвокатка ОСОБА_7 , задовольнити частково.

Вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 14 лютого 2022 року, щодо обвинуваченої за ч. 2 ст. 286 КК України, ОСОБА_6 скасувати, а кримінальне провадження направити на новий судовий розгляд до місцевого суду в іншому складі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: