Справа № 192/1397/23
Провадження № 1-в/192/164/23
Ухвала

Іменем України

28 липня 2023 року

Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_3 ,

представника Державної установи «Солонянська виправна колонія (№ 21)» ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області клопотання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час відбуває покарання у Державній установі «Солонянська виправна колонія (№ 21)», про умовно-дострокове звільнення його від відбування покарання,

початок строку відбування покарання: 07.10.2020,

кінець строку відбування покарання: 07.10.2024,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням, у якому просить розглянути можливість застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання згідно зі ст. 81 КК України. Посилається на те, що він протягом строку відбування покарання працював, своєю поведінкою довів, що виправився, за що був заохочений адміністрацією виправної установи. Також просить взяти до уваги, що він має постійне місце проживання, його вік та участь у всіх заходах.

У судовому засіданні ОСОБА_3 клопотання підтримав, просив його звільнити, пояснив, що працює з першого дня, поводить себе нормально, порушень не має, вважає, що виправився.

Представник ДУ «Солонянська виправна колонія (№ 21)» проти задоволення клопотання заперечувала, вважає, що засуджений своє виправлення не довів.

Прокурор також проти задоволення заяви заперечував, на його думку, засуджений лише став на шлях виправлення.

Суд, заслухавши засудженого, представника ДУ «Солонянська виправна колонія (№ 21)», прокурора, дослідивши матеріали справи, матеріали особової справи засудженого, вважає, що клопотання засудженого не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_3 на теперішній час відбуває покарання у Державній установі «Солонянська виправна колонія (№ 21)». Початок строку відбування покарання: 07.10.2020, кінець строку відбування покарання: 07.10.2024.

25 березня 2021 року ОСОБА_3 був засуджений Оболонським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

На час звернення до суду із клопотанням про умовно-дострокове звільнення засуджений відбув більше 2/3 строку покарання.

Суд зазначає, що за правилами, встановленими п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом зокрема за умисний тяжкий злочин.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Тобто умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку та ставлення до праці за весь час відбування покарання, у тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.

Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.

Так, відповідно до характеристики, наданої засудженому ОСОБА_3 . Державою установою «Солонянська виправна колонія (№ 21)», в установах виконання покарань за останньою судимістю він знаходиться з 09 жовтня 2020 року.

За період перебування у СІЗО міста Києва та СВК № 94 с. Шахтарське характеризувався посередньо.

У Державній установі «Солонянська виправна колонія (№ 21)» знаходиться з 22 квітня 2022 року, працевлаштований на підприємстві установи до цеху ССЦ-3, характеризується посередньо.

ОСОБА_3 у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи, намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд, намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має, намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці, підтримує соціальні зв`язки шляхом отримання передач та бандеролей, позову не має, на профілактичному обліку не перебуває.

Разом з тим, засуджений не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи та предметів, якими користається при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість, безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні. Засуджений не бере особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, не бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу та не бажає приймати, не бере участь у роботі самодіяльних організацій, не проявляє соціальну корисну активність в організації їх роботи.

20.05.2022 комісією виправної установи відмовлено засудженому у застосуванні зміни умов тримання відповідно до ст.ст. 100, 101 Кримінально-виконавчого кодексу України як особі, що не стає на шлях виправлення.

21.10.2022 комісією установи відмовлено у заміні не відбутої частини покарання більш м`яким покаранням відповідно до ст. 82 КК України як особі, що не стала на шлях виправлення.

22.06.2023 комісією установи відмовлено у застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання відповідно до ст. 81 КК України, як особі, що не довела свого виправлення.

За час відбування покарання до засудженого було застосовано два заохочення, стягнення не застосовувались.

Суд враховує характеристику засудженого, його посилання на те, що він працевлаштований, а також, що він має два заохочення та не має стягнень.

Суд також звертає увагу, що за змістом п. 1 ч. 1 ст. 9 КВК України неухильне додержання правил поведінки, які передбачені для засуджених, є обов`язком засудженого, і виконання даного обов`язку є лише одним з критеріїв, зазначених вище, які в своїй сукупності дають підстави вважати, що засуджений довів своє виправлення.

Суд вважає, що загалом позитивні зміни у поведінці засудженого мають місце. Однак за вказаних обставин суд не може зробити висновок, що такі зміни є сталі та незворотні та що засуджений виправився.

Окрім того, згідно з витягом із щоденника індивідуальної роботи із засудженим додержання ним правил поведінки, встановлених КВК та ПВР колонії, дотримання правил трудового розпорядку, дотримання вимог безпеки праці та дотримання вимог безпеки праці за І, ІІ, ІІІ, ІV квартали 2022 року та І, ІІ квартали 2023 року оцінено як «задовільно», а не «добре».

Така оцінка не відповідає вимогам ч. 2 ст. 81 КК України, за змістом якої однією з умов умовно-дострокове звільнення є саме сумлінна поведінка засудженого.

Згідно з висновком щодо ступеня виправлення засудженого ОСОБА_3 , складеним 22 червня 2023 року (а.о.с. 72 - 75), засуджений не довів своє виправлення.

Суд зазначає, що саме по собі відбуття 2/3 строку покарання засудженим, без врахування його поведінки та ставлення до праці за весь період відбування покарання, не є достатніми підставами для умовно-дострокового звільнення засудженого.

Таким чином, оцінивши у сукупності досліджені докази, зважаючи на встановлені обставини, суд дійшов висновку, що засуджений не довів свого виправлення сумлінною поведінкою, а тому у задоволенні його заяви про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовляє.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

постановив:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про звільнення його від відбування покарання умовно-достроково відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим - з моменту вручення йому її копії.

Суддя ОСОБА_1