№ 755/5271/22
№ 1-кп/755/1026/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" листопада 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001422 від 18.06.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001422 від 18.06.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва обвинуваченому ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор зазначила про доцільність продовження ОСОБА_3 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вказавши, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання останньому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшились та продовжують існувати. Обвинувачений ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, а тому, будучи обізнаним з мірою покарання, яка йому загрожує в разі визнання його винуватим, може переховуватись від суду. Зокрема, обвинувачений не має постійного місця проживання у м. Києві та офіційно ніде не працює. Крім того, відносно обвинуваченого ОСОБА_3 знаходиться у Шевченківському районному суді м. Києва ще одне кримінальне провадження, що вказує на те, що останній може вчиняти нові кримінальні правопорушення, у зв`язку з чим, прохала продовжити останньому строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_5 заперечила щодо продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , оскільки стороною обвинувачення не доведено підстав, на які вона посилається, так як те, що її підзахисний офіційно ніде не працює, не може бути підставою того, що останній може вчиняти інші кримінальні правопорушення, зокрема, не може братися до уваги і те, що обвинувачений ОСОБА_3 не має постійного місця проживання у м. Києві. Крім того, зазначила, що її підзахисний має захворювання, а в умовах Державної установи «Київський слідчий ізолятор» йому не надається достатня медична допомога. Крім того, обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, у зв`язку з чим, прохала змінити обвинуваченого ОСОБА_3 даний запобіжний захід, на інший більш м`який запобіжний захід, а саме у вигляді домашнього арешту за місцем його реєстрації, а саме за адресою: АДРЕСА_1 .

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав думку свого захисника, зазначивши, що він не має наміру переховуватися та вчиняти нові кримінальні правопорушення, зокрема, прохав врахувати стан його здоров`я.

Заслухавши учасників судового провадження, суд приходить до наступного.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 строку тримання під вартою, суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, зокрема: запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду та вчинити нове кримінальне правопорушення.

Крім того, відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганням спробам, у тому числі: 1) переховуватися від суду; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Зокрема, згідно зі ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; 4) міцність соціальних зв`язків; 6) репутацію обвинуваченого.

Вирішуючи питання щодо продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , суд виходить із того, що на теперішній час наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме те, що останній обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, а тому, знаючи про можливу міру покарання, може переховуватись від суду, може впливати на потерпілу сторону та свідків, може іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, на даний час відсутні відомості, що стан його здоров`я перешкоджає перебуванню у місцях попереднього ув`язнення, а також, приймаючи до уваги, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діянь, які інкримінуються обвинуваченому, суд приходить до висновку про відсутність на даний час підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інший, більш м`який запобіжний захід.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 331, 369 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Продовжити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, строком не більше двох місяців - до 01 січня 2023 року включно.

Визначити ОСОБА_3 заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідно становить 49 620 грн., яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Дніпровського районного суду м. Києва (Отримувач: ТУДСАУ в місті Києві, , МФО: 820172, Банк: Державна казначейська служба України м. Київ, р/р № UA1012089), у разі внесення якої він підлягає звільненню з-під варти.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на обвинуваченого, у разі внесення застави, наступні обов`язки: прибувати до суду із встановленою періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Визначити 2-місячний термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, з дня внесення застави.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі порушення ним обов`язків, покладених на нього у цій ухвалі, застава звертається у дохід держави.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити до Державної установи «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя