ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2023 року місто Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участі:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 , провівши підготовче судове засідання у кримінальному проваджені, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000121 відносно ОСОБА_5 , що обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Обвинувальний акт стосовно ОСОБА_5 надійшов до Фастівського міськрайонного суду Київської області 26 липня 2023 року.

Ухвалою від 26 липня 2023 року було призначено підготовче судове засідання, в якому підлягають вирішенню ряд питань відповідно до вимог ст. 314, 315 КПК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор, потерпілий, обвинувачений, його захисник, висловили думки про можливість призначення судового розгляду.

Суд, заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт з додатками, дійшов висновку про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта з таких підстав.

Так, кримінальне провадження підсудне Фастівському міськрайонному суду Київської області. Підстав для закриття кримінального провадження або для його зупинення, не вбачається. Також не вбачається підстав для повернення обвинувального акта прокурору.

Крім того, прокурор звернувся з клопотанням про обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 у виді тримання під вартою строком на 2 місяці, строк дії якого спливає 04 серпня 2023 року, посилаючись на ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України.

Обвинувачений та його захисник заперечували проти обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вказуючи необґрунтованість прокурором ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України. Також посилавсь на можливість обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки він зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Потерпілий ОСОБА_4 зазначив, що будь-яких претензій до обвинуваченого не має, не заперечує проти застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Суд, заслухавши думки учасників судового провадження про заявлене прокурором клопотання, дійшов висновку про наступне.

Обґрунтовуючи необхідність обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, прокурор посилається на ряд наявних ризиків, які дають достатні підстави вважати, що відносно обвинуваченого ОСОБА_5 не можливо застосувати жоден із більш м`яких запобіжних заходів, а саме:

-згідно п.1 ч.1 ст.177 КПК України обвинувачений ОСОБА_5 скоїв умисний злочин проти життя та здоров`я особи, заподіявши смерть потерпілому ОСОБА_7 , тому, прогнозуючи неминучість тривалого покарання у вигляді ув`язнення, як безальтернативного покарання, він без виключення, буде переховуватися від правоохоронних органів, як спосіб уникнення від відповідальності. Окрім цього, тяжкість інкримінованого правопорушення та усвідомлення можливості засудження до тривалого терміну позбавлення волі вже само по собі може бути підставою та мотивом для ОСОБА_5 до втечі;

-наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України обгрунтовується тим, що оскільки є підстави вважати, що перебуваючи на волі обвинувачений ОСОБА_5 та знаючи анкетні дані свідків, які вказують на причетність останнього до вчинення кримінального правопорушення, може незаконно впливати на них з метою реабілітації себе як злочинця. Також, ОСОБА_5 може впливати на потерпілого та свідків шляхом умовляння, підкупу, переконання, примушування з застосуванням фізичної сили або погроз такого застосування з метою викривлення фактичних обставин справи та уникнення передбаченої законом відповідальності;

-згідно п.5 ч.1 ст.177 КПК України обвинувачений ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем Збройних сил України, під час введення на території України воєнного стану, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння вчинив дорожньо-транспортну пригоду, яка спричинила смерть потерпілого, а тому це прямо вказує на відсутність будь-яких стримуючих факторів, щодо вчинення протиправних діянь, в тому числі кримінальних правопорушень. Тому, у разі перебування ОСОБА_5 на волі, наявні передумови для вчинення останнім інших кримінальних правопорушень.

Метою запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Вирішуючи питання про доцільність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 на стадії підготовчого судового розгляду, згідно з вимогами ст.178 КПК України суд оцінює суспільну небезпечність та тяжкість злочину, у вчиненні якого він обвинувачується, а обвинувачується останній у вчиненні тяжкого злочину, покарання за яке законом передбачене на строк до 10 років позбавлення волі.

Дійсно, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення не може бути самостійною підставою для законності тримання особи під вартою.

Разом з цим, суд приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для тримання особи під вартою, проте таке обвинувачення в сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" № 33977/96 від 26.07.2001 р. ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

У зв`язку з викладеним, на думку суду, з метою ухилення від покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, то він може ухилитися від суду та вчинити новий злочин. Тобто в даному випадку, на думку суду, прокурором доведений ризик, передбачений п.1 ч. 1 ст.177 КПК України.

Має під собою підґрунтя й зазначений прокурором ризик того, що обвинувачений може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, що зможе призвести до зміни їх показань або відмови від давання показань.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК України.

З огляду на зазначені положення закону, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та потерпілих та дослідження їх судом.

Також суд вважає доведеним ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, щодо вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем Збройних сил України, під час введення на території України воєнного стану, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння вчинив дорожньо-транспортну пригоду, яка спричинила смерть потерпілого, а тому це прямо вказує на відсутність будь-яких стримуючих факторів щодо вчинення протиправних діянь, в тому числі кримінальних правопорушень.

При цьому слід звернути увагу на те, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Будь-яких обставин, які б унеможливлювали подальше утримання ОСОБА_5 під вартою суду не надано, скарг та заперечень щодо перебування саме під цим запобіжним заходом від нього не надходило. Даних, що стан здоров`я ОСОБА_5 не дозволяє його утримувати під вартою, у суду немає.

Таким чином, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченому, відповідає особі обвинуваченого та позбавляє обвинуваченого можливості перешкодити інтересам правосуддя, тому суд приходить до висновку про відсутність на даний час підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

При цьому, позиція потерпілого щодо виду зпобіжного заходу не має вирішального значення з огляду на розгляд кримінального провадження у формі публічного (державного) обвинувачення.

З урахуванням викладених обставин та особи ОСОБА_5 , того, що судовий розгляд у даному кримінальному провадженні ще не розпочатий, суд вважає за необхідне обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів.

Керуючись ст. 176, 177,178, 193, 194,199, 314-315,370-372 КПК, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000121 відносно ОСОБА_5 , що обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, у відкритому судовому засіданні на 04 серпня 2023 року об 10 год. 00 хв.

Судовий розгляд здійснювати у відкритому судовому засіданні, за участю прокурора, обвинуваченого ОСОБА_5 , його захисника, потерпілого, яких викликати в судове засідання.

Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу задовольнити.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_5 , що обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів - до 25 вересня 2023 року включно.

Строк дії ухвали суду про запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обчислювати з 28 липня 2023 року до 25 вересня 2023 року, включно.

У задоволені клопотання захисника про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відмовити.

Ухвала в частині запобіжного заходу може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом п`яти днів з дня його проголошення.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1