Провадження № 1-кс/761/8983/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2023 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у приміщенні Шевченківського районного суду м.Києва клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000199 від 11.11.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365-2 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

До Шевченківського районного суду м. Києва звернувся прокурор Шевченківської окружної прокуратури м. Києва, із клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000199 від 11.11.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365-2 КК України, а саме нежитлове приміщення, що за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту: 000, яке на праві власності зареєстроване за: громадянкою російської федерації ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 (розмір частки 1/2); громадянкою України ОСОБА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 (розмір частки 1/4); громадянкою російської федерації ОСОБА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 (розмір частки 1/4), для забезпечення його зберігання як речового доказу у кримінальному провадженні №0000199 від 11.11.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365-2 КК України.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначає про те, що Слідчим відділом Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000199 від 11.11.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365-2 КК України.

Зі змісту клопотання вбачається, що в ході досудового розслідування встановлено факт можливого створення механізму ухилення громадянами рф від санкцій РНБО України, накладення яких передбачено відповідно до Закону України «Про основні засади примусового вилучення в Україні об`єктів права власності російської федерації та її резидентів» від 03.03.2022 №2116-ІХ.

Прокурор вказує, що встановлені в ході досудового розслідування об`єктивні обставини, у своїй сукупності підтверджують факти того, що відносно нежилого приміщення, що за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту: 000, яке на праві власності зареєстроване за: громадянкою російської федерації ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 (розмір частки 1/2); громадянкою України ОСОБА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 (розмір частки 1/4); громадянкою російської федерації ОСОБА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 (розмір частки 1/4), вчиняються активні дії щодо його незаконного переоформлення та подальшого перепродажу, тобто зазначене нерухоме майно піддається незаконному протиправному впливу та є об`єктом кримінально протиправних дій.

14.04.2023 слідчим винесено постанову про визнання речовим доказом вказаного майна, оскільки воно являється предметом кримінально протиправних дій.

Прокурор ОСОБА_6 в судове засідання не прибув, до початку судового розгляду подав до суду заяву в якій просив проводити судовий розгляд за його відсутності, клопотання просив задовольнив. До заяви долучив витяг з ЄРДР щодо даного провадження.

Враховуючи те, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт не було тимчасово вилучене та розгляд справи без власників майна є необхідним з метою івзабезпечення можливості арешту майна, в разі ухвалення слідчим суддею відповідного рішення за результатами розгляду клопотання про арешт майна, слідчий суддя приходить до висновку про розгляд вищевказаного клопотання без повідомлення про його розгляд власників майна відповідно до положень ч.2 ст. 172 КПК України.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що воно підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно зі ст.ст. 131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно з ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, зокрема, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями п.1 ч.2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч.10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівквій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та у межах якого подано дане клопотання, фактичні обставини кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що наявні достатні підстави для арешту зазначеного в клопотанні прокурора нежитлового приміщення, що за адресою: м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 39, прим. 152, реєстраційний номер об`єкту: 000.

Так, слідчим суддею з матеріалів клопотання встановлено, що вказане майно є предметом кримінального правопорушення, може бути використано як доказ у кримінальному провадженні, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а накладення арешту на вказане майно є необхідним з метою забезпечення збереження речових доказів.

З огляду на наведене, з метою збереження речового доказу у кримінальному провадженні, а також з метою тимчасового позбавлення можливості відчужувати вказане майно необхідно накласти арешт на нежитлове приміщення, що за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту: 000.

При цьому, слідчий суддя, дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали кримінального провадження не знаходить у висновках прокурора при зверненні з клопотанням про накладення арешту на майно, порушень вимог КПК України та чогось очевидно безпідставного чи довільного.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, слідчим суддею не встановлено.

Підстав сумніватися в співмірності такого обмеження права власності завданням кримінального провадження у слідчого судді не виникає.

Керуючись вимогами ст.ст. 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИЛА:

Клопотання пррокурора задовольнити.

Накласти арешт на нежитлове приміщення, що за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту: 000, яке на праві власності зареєстроване за: громадянкою російської федерації ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 (розмір частки 1/2); громадянкою України ОСОБА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 (розмір частки 1/4); громадянкою російської федерації ОСОБА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 (розмір частки 1/4), у вигляді заборони розпоряджатися вказаним майном.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Повний текст ухвали оголосити 25 квітня 2023 о 09 год 50 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1