У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.09.2023 Справа №607/16530/23

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі, в залі суду, клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження №0000081 від 08 березня 2023 року, про продовження строку тримання під вартою щодо підозрюваного

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бережани Тернопільської області громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Бережанського районного суду Тернопільської області від 02.02.2023 року за ст.395 КК України із застосуванням ч.ч. 1,4 ст.70 КК України до арешту строком два місяці двадцять днів, -

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України ,-

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , за погодженням із прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 , в якому слідчий просить продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 терміном на 60 діб.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що 08.03.2023 о 14.43 год. у ВП №1 (м. Бережани) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області надійшло повідомлення зі служби 102 ДОП ВП №1 (м. Бережани) Тернопільського РУП ГУ Національної поліції в Тернопільській області капітана поліції ОСОБА_7 , проте, що ним по місцю проживання виявлено труп ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 , із ознаками насильницької смерті.

08.03.2023 за вказаним фактом внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000081, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та розпочато досудове розслідування.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 08 березня 2023 року в ранкову пору доби (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), у ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , які перебували за місцем проживання ОСОБА_8 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , де розпивали алкогольні напої, на грунті виниклої між ними суперечки, виник злочинний умисел, направлений на умисне нанесення ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне нанесення тяжких тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 спільно із ОСОБА_9 , 08 березня 2023 року у ранкову пору доби (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) перебуваючи в кухні квартири за місцем проживання ОСОБА_8 , що розташована за адресою АДРЕСА_2 , де спільно розпивали алкогольні напої, діючи з прямим умислом, цілеспрямовано і рішуче, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень, знаючи про те, що здоров`я та життя будь - якої людини рівною мірою охороняється законом і протиправне посягання на нього є кримінально карним, проте нехтуючи цим, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, спільно, по черзі, нанесли численні умисні удари кулаками обох рук та ніг по голові, шиї, тулубі, верхніх та нижніх кінцівках ОСОБА_8 внаслідок чого останній впав на підлогу кухні.

Надалі, через короткий проміжок часу, після того як ОСОБА_8 встав із підлоги, ОСОБА_4 продовжуючи реалізовувати свої злочинні наміри, спрямовані на доведення своїх протиправних дій до кінця, діючи рішуче та цілеспрямовано, спільно із ОСОБА_9 , перебуваючи у приміщені кухні вказаного житлового будинку, вдвох, по черзі утримуючи у руках дерев`яну табуретку, дерев`яну ніжку від стола, дерев`яну ніжку стільця, нанесли даними предметами численні умисні удари по голові, шиї, тулубі, верхніх та нижніх кінцівках ОСОБА_8 , внаслідок чого останній, знову втратив рівновагу та впав на підлогу кухні.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 спільно із ОСОБА_9 спричинили ОСОБА_8 тілесні ушкодження, у вигляді: травми голови, у виді: просторих синців обличчя із саднами та двома ранами на їх тлі; крововиливи слизової оболонки обох губ із дрібними, відповідно коронковим частинам зубів, ранами на їх тлі; 7-м ран волосистої частини голови; синці та наскрізні рани з переломами хрящів обох вушних раковин; травматичний набряк м`яких тканин в місцях цих ушкоджень; садна лівої бокової поверхні шиї; травми тулуба, у виді просторих синців, численних двобічних переломів ребер, розміжчення м`язевої тканини, поширених міжфасціальних і міжволокневих крововиливі в-гематом; масивних забоїв м`яких тканин обох верхніх кінцівок (просторі синці, садна, поширені міжфасціальні і міжволокневі крововиливи-гематоми); масивних забоїв м`яких тканин обох нижніх кінцівок з переломами кісток обох гомілок (просторі синці, дрібні садна, 10-ть ран правої гомілки, багатоуламковий перелом правої великогомілкової кістки, поширені міжфасціальні і міжволокневі крововиливи- гематоми; просторі синці, дрібні садна, 6-ть ран лівої гомілки, перелом лівої малогомілкової кістки, поширені міжфасціальні і міжволокневі крововиливи-гематоми).

Зазначені тілесні ушкодження утворилися внаслідок численних травматичних впливів, в більшій мірі спрямованих в одне і те саме місце, на різних ділянках тіла, на що вказує просторість синців та поширеність крововиливів. Вони супроводжувалися травматизацією судин шкіри, підшкірно-жирової клітковини та м`язевої тканини з розміжченнням і розшаруванням її волокон, що призвело до формування просторих внутрішньо-тканинних крововиливів-гематом, міжфасціальних і міжволокневих крововиливів-гематом та розвитку масивної крововтрати. Таким чином, ці тілесні ушкодження супроводжувалися загрозливими для життя явищами і, у живих осю, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень. Лише садно лівої бокової поверхні шиї, з огляду на його ізольованість та поверхневість, слід кваліфікувати, як легке тілесне ушкодження.

Смерть ОСОБА_8 настала від масивних забоїв м`яких тканин голови, тулуба, верхніх і нижніх кінцівок, що призвело до внутрішньо-тканинної кровотечі та масивної крововтрати.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а саме: умисне тяжке тілесне ушкодження, вчинене групою осіб, що спричинило смерть потерпілого.

08.03.2023 о 19.20 год. ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України, як особу підозрювану у вчиненні тяжкого злочину.

09.03.2023 о 19.06 год. відповідно до ст. 278 КПК України, ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

10.03.2023 року ухвалою слідчого судді Бережанського районного суду до підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді взяття під варту, без визначення розміру застави строком до 07.05.2023 року.

02.05.2023 ухвалою слідчого судді Бережанського районного суду Тернопільської області підозрюваному ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, продовжено до 08.06.2023, включно.

01.05.2023 постановою керівника Бережанської окружної прокуратури Тернопільської області ОСОБА_10 , строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до 3 місяців, тобто до 08.06.2023.

31.05.2023 ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_11 , строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, продовжено до 6 місяців, тобто до 08.09.2023.

05.06.2023 ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_12 підозрюваному ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, продовжено до 23.59 год. 01.08.2023.

26.07.2023 ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_11 підозрюваному ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, продовжено до 23.59 год. 08.09.2023.

31.08.2023 відповідно до ст. 278, 279 КПК України, ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий посилається на обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до десяти років, та існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_4 може: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків та експертів у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Підставами для продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою є те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, який, згідно ст. 12 КК України, є тяжким злочином, а також встановлені обставини, які виправдовують даний запобіжний захід і підтверджують наявність зазначених ризиків.

Слідчий вважає, що є підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ст.177 КПК України, з метою забезпечення належної його поведінки та виконання ним процесуальних обов`язків, запобігання можливому переховуванню від слідства та суду, незаконному впливу на свідків та експертів у цьому ж кримінальному провадженні, вчиненню іншого кримінального правопорушення, а тому, слідчий просить клопотання задовольнити.

Також, слідчий зазначає, що 31.08.2023 відповідно до ст. 290 КПК України, досудове розслідування у даному кримінальному провадженні завершено, а сторонам надано доступ до матеріалів досудового розслідування.

Ознайомлення з матеріалами кримінального провадження має вагоме значення для повного, всебічного та неупередженого здійснення досудового розслідування, оскільки якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень ст. 290 КПК України, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.

Приймаючи до уваги об`єм матеріалів досудового розслідування, який надано для ознайомлення стороні захисту, тому провести вказану процесуальну дію у строк дії попередньої ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не можливо, а тому є необхідність у продовженні строку тримання під вартою ОСОБА_4 .

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав з викладених у ньому підстав та просив його задовольнити.

У судовому засіданні захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 з приводу задоволення клопотання заперечив та просив застосувати до ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав доводи свого захисника.

Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши клопотання, додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що Слідчим управлінням ГУ Національної поліції в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000081 від 08 березня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.

09.03.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

10.03.2023, ухвалою слідчого судді Бережанського районного суду Тернопільської області, застосовано підозрюваному ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави на строк до 07.05.2023 року.

02.05.2023 ухвалою слідчого судді Бережанського районного суду Тернопільської області ОСОБА_13 , підозрюваному ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, продовжено до 08.06.2023, включно.

05.06.2023 ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_12 підозрюваному ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, продовжено до 23.59 год. 01.08.2023.

26.07.2023 ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_11 підозрюваному ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, продовжено до 23.59 год. 08.09.2023.

31.08.2023 відповідно до ст. 278, 279 КПК України, ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Положеннями ч. 3 ст. 199 КПК України передбачено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

На думку слідчого судді, наведені в клопотанні обставини та додані до нього документи, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, що підтверджується долученими до клопотання доказами, а саме, інформацією, що міститься у : витязі з ЄРДР №0000081 від 08 березня 2023 року; рапорті інспектора чергового відділу поліції № 1 (м. Бережани) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області за №653 від 08 березня 2023 року; протоколі огляду місця події від 08 березня 2023 року, а саме квартири за адресою АДРЕСА_2 , де в приміщенні кухні було виявлено труп ОСОБА_8 , із ознаками насильницької смерті; протоколі допиту свідка ОСОБА_7 від 09 березня 2023 року; протоколі допиту свідка ОСОБА_14 від 08 березня 2023 року; протоколі допиту свідка ОСОБА_15 від 08 березня 2023 року; протоколі допиту свідка ОСОБА_16 від 08 березня 2023 року; протоколі допиту свідка ОСОБА_17 від 08 березня 2023 року.; протоколі огляду трупа ОСОБА_8 від 09 березня 2023 року; лікарським свідоцтвом про смерть №109 від 09 березня 2023 року, згідно якого смерть ОСОБА_8 настала внаслідок масивної крововтрати, внутрішньо-тканинної кровотечі, масивної травми м`яких тканин тіла з їх розмізченням; висновку судово медичного експерта № 112; висновком судово медичного експерта № 194/112; висновку судової генетично молекулярної експертизи СЕ-19/109-23/6001-БД.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя вважає, що дані, які вказують на наявність обґрунтованої підозри, містяться у долучених до матеріалів клопотання доказах, та одночасно зазначає, що вказане було встановлено слідчим суддею при ухваленні рішення про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які наведені у клопотанні слідчого та в доданих матеріалах, а також з того, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті. Зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, а тому з огляду на наведені у клопотанні слідчого обставини, у слідчого судді є всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і хоча на даному етапі не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справах «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 р. «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Поряд із вказаним, у п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

У розумінні практики ЄСПЛ, тяжкість обвинувачення хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення, у сукупності з іншими обставинами, збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Зокрема, у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 р., ЄСПЛ зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Оцінивши доводи, наведені у клопотанні, слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що продовжують існувати ризики, визначені ухвалою слідчого судді Бережанського районного суду Тернопільської області від 10 березня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, а саме ризики того, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків та експертів у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Такий висновок ґрунтується на тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років. На думку слідчого судді, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні вказаних ризиків.

Ризиком того, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілого, свідків та експертів у даному кримінальному провадженні, є те, що ОСОБА_4 відомі місця проживання свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та потерпілого ОСОБА_18 , з деякими з них особисто знайомий, а тому підозрюваний може впливати на вказаних учасників провадження, чинити відповідний тиск, шляхом погрози він може схиляти свідків до дачі неправдивих показів на свою користь, відмови від участі у кримінальному провадженні, також може впливати на судових експертів, які на даний час проводять судові експертизи у даному кримінальному провадженні, їх експертні дослідження на даних час тривають, або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, що може негативно вплинути на хід досудового розслідування.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 23 КПК України про те, що не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показання речах та документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, а також ч. 4 ст. 95 КПК України про те, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання і не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, зазначений ризик існує, так як вказані вище свідки чи потерпілий не були допитані в ході судового розгляду даного кримінального провадження та до проведення такого допиту, можуть змінити свої показання, які вони надавали слідчому, на користь підозрюваного.

За таких обставин, ризик впливу на вказаних осіб існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий притягувався до кримінальної відповідальності, за вчинення кримінальних правопорушень, в тому числі насильницького характеру, скоїв новий умисний тяжкий злочин, а тому, слідчий суддя вважає, що існує ризик того, що перебуваючи на волі підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення.

З огляду на доведення стороною обвинувачення наявності обґрунтованої підозри та існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя, з урахуванням тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , характеру та обставин справи, особи підозрюваного, дійшов висновку про необхідність продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 .

Також, слідчий суддя бере до уваги, що в ході досудового розслідування, 31.08.2023 у відповідності до вимог ст.290 КПК України у кримінальному провадженні №0000081 від 08 березня 2023 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, старшим слідчим в ОВС СУ ГУ Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_6 за дорученням в порядку ч. 1-3 ст. 290 КПК України прокурора відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 завершено досудове розслідування та сторонам кримінального провадження надано доступ до вказаних матеріалів досудового розслідування з метою їх ознайомлення.

Враховуючи вищевикладене та ч. 3 ст. 219 КПК України, строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому ст. 290 КПК України, не включається у строки досудового розслідування.

Так, слідчий суддею встановлено, що з 31.08.2023 по даний час сторона захисту в порядку ч.1-3 ст.290 КПК України, ознайомлюється з матеріалами кримінального провадження.

Ознайомлення з матеріалами кримінального провадження має вагоме значення для повного, всебічного та неупередженого здійснення досудового розслідування, оскільки якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень ст. 290 КПК України, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.

На підставі наведеного, провести вказану процесуальну дію у строк дії попередньої ухвали про тримання під вартою неможливо, а тому є необхідність у продовженні строку тримання під вартою ОСОБА_4 .

Крім того, при вирішенні цього питання суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

У кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як зазначає Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Доводи сторони захисту не дають підстав для можливості застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, оскільки застосування таких запобіжних заходів не забезпечить в повній мірі дотримання належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Слідчим суддею також взято до уваги дані про особу підозрюваного, а також враховуючи тяжкість інкримінованого йому злочину та за наявності прямо передбачених ст. 177 КПК України ризиків у даному кримінальному провадженні, саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є найбільш прийнятним за вказаних умов, і навіть з урахуванням виключності такого заходу забезпечення кримінального провадження, він повністю відповідає як вимогам КПК України, так і обставинам даного кримінального провадження. При цьому застосований запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу та не суперечить позиції ЄСПЛ у справі Самойлович проти України (Samoylovichv. Ukraine, заява №28969/04, від 16.05.2013), яка полягає в тому, що «у випадку особливої тривалості тримання під вартою особи, підстави для цього повинні бути виключно серйозними».

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню, а тому слід продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 до 30 вересня 2023 року, водночас в задоволенні клопотання підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слід відмовити.

Керуючись ст. 177, 178, 182, 183, 184, 197, 199, 205, 309, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 на домашній арешт, відмовити.

Клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження №0000081 від 08 березня 2023 року, про продовження строку тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 , задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою, застосованого до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без визначення розміру застави, відповідно до ухвали слідчого судді Бережанського районного суду Тернопільської області від 10 березня 2023 року, яка продовжувалась неодноразово, на строк до 23 год.59 хв. 30 вересня 2023 року.

Датою закінчення дії ухвали вважати 23 год. 59 хв. 30 вересня 2023 року.

Ухвала про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора в даному кримінальному провадженні.

Копію ухвали негайно після її оголошення вручити підозрюваному, його захиснику та прокурору, а також і надіслати до Державної установи «Чортківська установа виконання покарань (№26)» Міністерства юстиції України.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк її подачі обчислюється з моменту вручення їй копії ухвали.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1