Справа № 333/5595/23
Справа № 333/5595/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2023 року м. Запоріжжя

Слідча суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Мелітополі щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

В провадження слідчої судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Мелітополі щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування скарги зазначено, щоТериторіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованим у місті Мелітополі 28.06.2023 розглянуто її заяву від 05.06.2023 про вчинення злочину в порядку ст. 214 КПК України головою Запорізької обласної державної адміністрації ОСОБА_4 , передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України та відмовлено у внесенні відомостей до ЄРДР у зв`язку із ліквідацією Департаменту промисловості та розвитку інфраструктури ЗОДА та неможливості поновлення її на посаді.

За результатами вивчення змісту обставин викладених у її заяві ТУ ДБР прийшло до висновку, що голова ЗОДА не мав умислу на невиконання постанови суду, що набрало законної сили.

Вважає зазначене рішення незаконним, необґрунтований та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи та тільки під час проведення досудового розслідування можливо прийти до зазначених вище висновків, адже умисел це таке психічне ставлення особи до вчинюваної дії чи бездіяльності, наслідків, при якому особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання. Умисел також поділяється на прямий і непрямий (ст. 24 КК України).

Також, ТУ ДБР не враховано рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06.03.2023 року де замінено боржника у виконавчих листах, виданих Запорізьким окружним адміністративним судом по справі № 280/6459/21, а саме: Департамент промисловості та розвитку інфраструктури Запорізької обласної державної адміністрації (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 164, ) на його правонаступника - Управління стратегічних галузей виробництва Запорізької обласної державної адміністрації (69107, м. Запоріжжя, проспект Соборний, буд.164, ), що також свідчить про умисне невиконання рішення суду головою ЗОДА.

Заявниця вважає, що у її заяві від 05.06.2023 про вчинення злочину в порядку ст. 214 КПК України повністю зазначені обов`язкові елементи складу кримінального правопорушення, а саме об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона.

Крім цього вважає, що ТУ ДБР за її заявою прийняло незаконне та необґрунтоване рішення про відмову у внесенні відомостей до ЄРДР.

На підставі вищевикладеного, просить слідчого суддю зобов`язати уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі, внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення, у відповідності до ч. 1 ст. 214 КПК України, викладені в її заяві від 05.06.2023 року.

В судове засідання заявниця ОСОБА_3 не з`явилася, надала до суду клопотання про розгляд скарги за її відсутності.

Представник територіального управління ДБР у м. Мелітополі, який був повідомлений судом своєчасно та належним чином про дату та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився. Заступник керівника другого слідчого відділу ТУ ДБР надав заяву про розгляд справи без участі представників ТУ ДБР, просив відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 ..

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України, розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Вивчивши скаргу та долучені до неї матеріали, слідча суддя дійшла до наступного.

Відповідно до ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Відповідно до ч. 4 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Згідно ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

Відповідно до п. 4, 5 ч. 5 ст. 214 КПК України та пункту 1 глави 2 розділу I Положення про порядок ведення ЄРДР, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 298 від 30.06.2020 року, до ЄРДР вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела, його попередню правову кваліфікацію із зазначенням статті (частин статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Незважаючи на те, що ст. 214 КПК України прямо не передбачено проведення перевірки щодо змісту заяви, виходячи з змісту ч. 5 ст. 214 КПК України, зміст таких відомостей має бути підданий оцінці.

Повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомленнях потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, прокурор.

Оскільки КПК України надана можливість оскаржити дії слідчого/прокурора, то у слідчого судді виникають повноваження щодо перевірки правильності висновку слідчого/прокурора в результаті такої оцінки.

Вказане відповідає основним положенням цього Кодексу, зокрема п. 18 ст. 3 КПК України (визначення основних термінів Кодексу), відповідно до якого, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю з дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Аналіз змісту положень ст. 214 КПК України свідчить про обов`язковість вчинення дій лише щодо прийняття та реєстрації заяви, як це передбачено у частині четвертій вказаній статті, і відмова у вчиненні таких дій не допускається.

При цьому зміст частини першої зазначеної статті не передбачає імперативного обов`язку слідчого чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого діючим Кримінальним кодексом України.

Тобто, підставою внесення до ЄРДР та початку досудового розслідування можуть слугувати не будь-які заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, а лише ті, у яких зазначені фактичні обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, що є гарантією кожній особі від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу, оскільки безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, та є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.

Для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань заявник має зазначити у повідомленні конкретні, відомі йому обставини такого злочину.

Дійсно, у особи, яка подає заяву, відсутній обов`язок наводити в ній всі фактичні обставини певного злочину. Забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінальних правопорушень, у тому числі доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладено саме на органи досудового розслідування та є одним із завдань кримінального провадження.

Однак до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про конкретне кримінальне правопорушення, а не про будь-які дії, які не містять таких ознак.

У разі подання особою заяви про кримінальне правопорушення до Територіального управління Державного бюро розслідувань, заявник повинен вказати у ній додатково відомі йому відомості про ознаки правопорушення. Лише у такому випадку службові особи ТУ ДБР зобов`язанівнести відповідні відомості до реєстру.

Завдання і функція слідчого судді, прийняття ним рішення, в тому числі при вирішенні скарг на бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора щодо невнесення відомостей в ЄРДР, не може зводитись до формальної перевірки факту внесення чи невнесення в ЄРДР відповідних відомостей, а слідчий суддя згідно вимог ст. 94 КПК України за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР.

До скарги заявником долучено Заяву про вчинення кримінального правопорушення за ч.3 ст.382 КК України, ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 06 березня 2023 року (Справа № 280/6459/21), Постанову третього апеляційного суду від 11 липня 2022 року (Справа № 280/6459/21). Заявницею у письмовій формі були викладені обставини, які, на її думку, свідчать про вчинення головою Запорізької обласної державної адміністрації ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.282 КК України.

Під час розгляду цієї справи, суд позбавлений можливості в повній мірі дослідити матеріали перевірки за фактами, на які вказує ОСОБА_3 , оскільки уповноважена особа ТУ ДБР в судове засідання не з`явилася, матеріалів перевірки заяви ОСОБА_3 від 05.06.2022 року слідчому судді не надала. На думку суду, зміст лише Заяви скаржника, без дослідження інших документів, які додавалися до Заяви, не доводить вагомих обставин, які б свідчили про ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.382 КК України, та вважає, що такі фактичні дані потребують додаткової перевірки уповноваженими особами територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Мелітополі.

Враховуючи наведене, слідча суддя вважає необхідним скаргу задовольнити частково, зобов`язавши відповідальних осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань в м. Мелітополі, організувати перевірку фактів, викладених у заяві ОСОБА_3 від 05.06.2023 року.

Керуючись ст. ст. 214, 303, 306, 307 КПК України, слідча суддя -

ПОСТАНОВИЛА:

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Мелітополі щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та зобов`язання вчинити дії,- задовольнити частково.

Зобов`язати уповноважену особу Територіального управління Державного бюро розслідувань в м. Мелітополі, провести перевірку обставин, викладених у заяві ОСОБА_3 від 05.06.2023 року направленої до Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Мелітополі і у разі виявлення ознак кримінального правопорушення вирішити питання щодо внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В іншій частині заявлені в скарзі вимоги - залишити без задоволення.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1