Провадження № 1-кп/537/194/2023
Справа № 537/1817/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.08.2023 року Крюківський районний суд міста Кременчука в складі: головуючої судді ОСОБА_1 , за участю прокурора ОСОБА_2 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 , при секретарі ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження №0000321 від 02.05.2023 по обвинуваченню,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Великі Сорочинці Миргородського району Полтавської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України,

УСТАНОВИВ:

У провадженні Крюківського районного суду м. Кременчука перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_2 заявив клопотання про продовження застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб.

В обґрунтування клопотання прокурор посилався на вагомість зібраних доказів про вчинення ОСОБА_6 правопорушення, що йому інкримінується, тяжкість кримінального правопорушення, що інкримінується обвинуваченому, а саме яке кваліфікується як тяжке та за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 8 років, що може спонукати обвинуваченого до переховування від суду з метою уникнення покарання, наявність ризику обвинуваченого переховуватися від суду, оскільки останній не має постійного місця роботи, не навчається, вчинив тяжкі злочини через мінімальний проміжок часу після звільнення, тобто на шлях виправлення не став, наявністю ризику обвинуваченого незаконно впливати свідка в рамках цього кримінального провадження, оскільки свідок перебуває з обвинуваченим у дружніх відносинах, що може спонукати останнього незаконно вплинути на особу з метою зміни їх показів, наявності ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки в минулому обвинувачений неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, на шлях виправлення не став, знехтувавши наданим судовою владою України шансом на вільне законослухняне життя та знову вдався до протиправної діяльності. Також прокурор наголосив на тому, що обвинувачений є особою працездатного віку в той же час ніде не працює, не має постійного джерела прибутку, вчинення корисливих злочинів для нього стало способом заробляння коштів на життя.

Вважає, що обвинуваченому слід продовжити винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою для запобігання спробам останнього переховуватися від суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення. Більш м`які запобіжні заходи, на його думку, не забезпечать належної поведінки обвинуваченого.

Прокурор ОСОБА_2 клопотання підтримав, просив продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк, зазначений в клопотанні.

Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечував проти продовдення йому застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив суд відмовити у задоволенні клопотання прокурора та обрати відносно нього більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_4 підтримав думку свого підзахисного.

Вислухавши думки учасників кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до частини 1 статті 176 Кримінального процесуального України, запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно із частиною 1 статті 177 Кримінального процесуального України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до частини 2 статті 177 Кримінального процесуального України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

З огляду на наведені вище норми Закону, вирішуючи питання щодо доцільності обрання на стадії судового розгляду обвинуваченому міри запобіжного, суд виходить із вимог статті 29 Конституції України, якими передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Наведені Конституційні гарантії права на свободу та особисту недоторканість поєднується з такими ж вимогами статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року), яка відповідно до вимог частини 1 статті 9 Конституції України ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположним свобод людини (1950 року), Першого протоколу та протоколів №№2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

Згідно з положеннями статті 183 Кримінального процесуального України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 Кримінального процесуального України.

Згідно статті 178 Кримінального процесуального України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до частин 1, 4 статті 194 Кримінального процесуального України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Обвинувачений неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за злочини проти власності, що свідчать про його небажання стати на шлях виправлення та схильність до вчинення злочинів такого характеру.

У даному випадку, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_6 , за вчинення якого чинним законодавством України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, суд вважає наявним ризик переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення відбуття покарання.

Суд вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти встановленому ризику, передбаченому статтею 177 цього Кодексу.

Письмових звернень про поручительство від осіб, що заслуговують на довіру, до суду не надходило.

Суд також вважає недоцільним застосування домашнього арешту до ОСОБА_6 , оскільки суду не надано доказів того, що застосування такого запобіжного заходу зможе запобігти доведеному ризику та забезпечити належну поведінку обвинуваченого.

Також суд враховує характеристику обвинуваченого, відсутність у нього офіційних джерел доходів, постійного або тимчасового місця роботи, заощаджень, соціальних зв`язків, що є неспростовним ризиком вчинення ОСОБА_6 злочинів у майбутньому.

Відомості про те, що обвинувачений за станом здоров`я не може утримуватись в місцях попереднього ув`язнення, в матеріалах кримінального провадження відсутні.

Особисте зобов`язання не зможе запобігти наведеним ризикам та не забезпечить належної поведінки обвинуваченого ОСОБА_6 .

Враховуючи вищевикладене, суд на даному етапі розгляду кримінального провадження, приходить до висновку про необхідність продовження ОСОБА_6 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених статтею 177 Кримінального процесуального України, про застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено, мета, підстави, що стали підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на стадії досудового слідства, є й надалі актуальними, а інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого. При цьому, враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку, що відносно ОСОБА_6 доцільно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави.

Відповідно до частини 3 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, за винятком випадків, що містяться у частині 4 цієї статті.

При визначенні розміру застави як альтернативного запобіжного заходу, крім наведеного вище, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, що загрожує підозрюваному за інкримінований злочин, характер та обставини його вчинення.

Приймаючи до уваги характер кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , його особу, відсутність постійного джерела доходу, суд приходить до висновку про можливість визначення застави обвинуваченому ОСОБА_6 , а саме двадцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить суму 53 680 грн. 00 коп.

Керуючись статтями 176, 177, 178, 183, 197, 217, 331, 334, 371, 372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_2 задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Великі Сорочинці Миргородського району Полтавської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів - до 29 жовтня 2023 року до 24 год. 00 хв. включно.

Встановити ОСОБА_6 заставу у розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 53 680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) 00 коп.

Суму застави необхідно внести на депозитний рахунок за наступними реквізитами: отримувач ТУ ДСА України в Полтавській області, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 26304855, банк отримувача - ДКСУ, м. Київ , код банку отримувача (МФО) - 820172, рахунок отримувача: UA0015950, призначення платежу запобіжний захід до спливу терміну тримання під вартою.

При внесенні визначеної суми застави, обвинуваченого ОСОБА_6 з під варти звільнити.

У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду за першою вимогою;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він перебуває, без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд, про зміну місця свого проживання або перебування.

Відповідно до вимог статті 182 Кримінального процесуального кодексу України, роз`яснити обвинуваченому, що в разі не виконання покладених на нього обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду державного бюджету України.

Попередити заставодавця про його обов`язки із забезпечення належної поведінки обвинуваченого та його явки за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а також про наслідки не виконання цих обов`язків.

Покласти на заставодавця наступні обов`язки: забезпечити належну поведінку обвинуваченого; забезпечити явку належно повідомленого обвинуваченого до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду; повідомлення слідчого, прокурора, слідчого суддю та суд про причини неявки обвинуваченого.

Зобов`язати заставодавця забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків щодо повідомлення слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну свого місця проживання або перебування, обов`язки не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду.

Попередити заставодавця, що в разі невиконання покладених на нього та самого обвинуваченого обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1