Справа № 464/93/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/162/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2023 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові у режимі відео конференції кримінальне провадження № 464/93/20 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 115 КК України,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Сихівського районного суду м. Львова від 24 січня 2023 року

в с т а н о в и л а :

Вироком Сихівського районного суду м. Львова від 24 січня 2023 року ОСОБА_5 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 116 КК України та йому призначено покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі. Запобіжний захід ОСОБА_5 до вступу вироку суду в законну силу залишено раніше обраний - тримання під вартою. Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у справі.

На вирок суду прокурор ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, у якій просить вирок суду щодо ОСОБА_5 скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_5 винним за ч. 1 ст. 115 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.

В обґрунтування апеляційних вимог прокурор зазначає, що висновок судово-психіатричного експерта № 20 від 26.02.2020 зроблено виключно на основі пояснень ОСОБА_5 без відображення інших матеріалів кримінального провадження чи показань осіб.

Прокурор при цьому вказує, що та обставина, що потерпілий напав першим не встановлена органом досудового розслідування.

Щодо висновку судово-психіатричного експерта № 60 від 19.05.2021, прокурор зазначає, що такий було зроблено на основі дослідження матеріалів кримінального провадження, а також пояснень ОСОБА_5 .

Апелянт звертає увагу, що допитаний у судовому засіданні експерт ОСОБА_10 пояснила, що вживання алкоголю має значення лише у випадку патологічного сп`яніння (більше 2,5 ‰), що виключає стан фізіологічного афекту, проте нею знову ж таки бралися до уваги пояснення ОСОБА_5 про вживання ним незначної кількості алкоголю. Вважає, що експертом безпідставно відкинуті дані, які містяться у матеріалах справи про факт вживання ОСОБА_5 алкоголю.

Судом не обґрунтовано належним чином наявність в діях ОСОБА_11 жорстокого поводження та не наведено причин, які стали підставою такого поводження, його прояву, системності. Судом наведено лише як підставу жорстокого поводження неправомірні дії ОСОБА_11 , які виразилися у спричиненні тілесних ушкоджень обвинуваченому.

Апелянт зазначає, що у своїх показаннях обвинувачений не наводить жодних обставин, які б свідчили про вчинення ОСОБА_11 дій, що мають ознаки жорстокого поводження щодо нього.

Прокурор не погоджується з тим, що судом виключено обтяжуючу обставину, а саме перебування ОСОБА_5 під час вчинення кримінального провадження у стані алкогольного сп`яніння. Зазначає, що вказана обставина підтверджується рядом доказів.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, натомість, обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_8 заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора ОСОБА_7 , пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_8 , обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи й дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення з таких підстав.

Апеляційний суд переглядає вирок у межах апеляційної скарги відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з вироком суду ОСОБА_5 вчинив злочин за наступних обставин:

03 січня 2020 року в проміжку часу між 23 год. та 23 год. 30 хв., ОСОБА_11 , знаходячись за місцем проживання ОСОБА_5 , а саме у квартирі АДРЕСА_2 , розпочав конфлікт з ОСОБА_5 , під час котрого ножем наніс останньому удари та спричинив тілесні ушкодження, а саме: колото-різані рани брівної ділянки справа, ділянки правого ліктьового суглобу, правого колінного суглобу. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_11 , ОСОБА_5 , перебуваючи в стані сильного душевного хвилювання, що раптово виник внаслідок жорстокого поводження потерпілого, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно, наніс кухонним ножем різану рану на правій боковій поверхні шиї; п`ять проникаючих колото-різаних ран на грудній клітці справа; проникаючу колото-різану рану на животі справа в підреберній ділянці по краю реберної дуги; проникаючу колото-різану рану на животі справа у здухвинній ділянці; проникаючу колото-різану рану на животі зліва по краю реберної дуги; проникаючу колото-різану рану на спині зліва; проникаючу колото-різану рану на спині справа на рівні 10-11 ребра по лопатковій лінії; проникаючу колото-різану рану в поперековій ділянці справа; різану рану на правій щоці біля крила носа; колото-різану рану в ділянці правого кута рота; різану рану на лівій щоці в проекції виличної кістки; різану рану на лівій щоці біля вушної раковини; різану рану на лівій щоці; колото різану рану на правій боковій поверхні шиї у верхній третині; колото-різану рану на передньо-правій поверхні грудної клітки; різану рану у верхній третині правого плеча по зовнішній поверхні; дві колото-різані рани на грудній клітці справа; різану рану по зовнішній поверхні правого плеча у верхній третині; колото-різану рану по зовнішній поверхні правого плеча у верхній третині; різану рану по зовнішній поверхні правого плеча у верхній третині; колото-різану рану по зовнішній поверхні правого плеча у верхній третині; колото-різану рану по внутрішній поверхні лівої гомілки у середній третині; колото-різану рану по внутрішній поверхні лівої гомілки у нижній третині; колото-різану рану по зовнішній поверхні лівої гомілки середній третині; колото-різану рану по зовнішній поверхні лівої гомілки в середній третині; колото-різану рану на спині зліва вище лопатки; різану рану на правій кисті по долонній поверхні від рівня основи 5-го пальця до середини кисті; дрібні множинні рани на великому пальці правої кисті; різану рану лівої кисті від основи великого пальця до середини долоні. Смерть ОСОБА_11 настала від спричинених ОСОБА_5 множинних колото-різаних та різаних поранень шиї, грудної клітки та живота з пошкодженням шийного органокомплексу, проникненням в плевральні і черевну порожнини та з пошкодженням легень, печінки, брижі товстого кишківника, правої загальної сонної артерії, м`яких тканин, що призвело до гострої зовнішньої та внутрішньої крововтрати з обезкровленням організму.

Дослідивши докази у кримінальному провадженні з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства та оцінивши їх з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд першої інстанції дійшов висновку, що зібрані у кримінальному провадженні докази не містять об`єктивних даних, які б свідчили про намір ОСОБА_5 вчинити умисне вбивство, у зв`язку з чим перекваліфікував його дії з ч. 1 ст. 115 КК України на ст. 116 КК України.

Такий висновок суду підтверджується, зокрема, показаннями обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до яких, між ним та потерпілим ОСОБА_11 виникла суперечка, в ході якої потерпілий вдарив його рукояткою ножа в ліву брову, потім лезом ножа наніс удар по правій брові і порізав праву повіку. Намагаючись захиститись від ОСОБА_11 він хотів вихопити ніж, під час чого останній порізав йому фаланги пальців; наніс удар в праву руку. Побоюючись за своє життя, через неадекватну поведінку потерпілого, він намагався захиститись. Під час шарпанини вони впали на підлогу. Коли він лежав на спині, а ОСОБА_11 - зверху, спиною до нього, останній пробив йому ножем праву ногу вище коліна. Під час боротьби на підлозі, він вихопив у потерпілого ніж, який взяв у праву руку та наніс кілька ударів в ділянку живота ОСОБА_11 . Показав, що не може пригадати ні кількість ударів, ні подальший розвиток подій, оскільки знаходився в шоковому стані, побоювався за своє життя, захищався. Коли він отямився, то побачив, що він стоїть у коридорі, а ОСОБА_11 не рухається і біля нього багато крові. Тому він нічого не рухав, подзвонив на службу 102 і сказав, що обороняючись він вбив людину. Чи викликав швидку не пам`ятає.

Показання обвинуваченого є логічними, послідовними та такими, що узгоджуються з іншими доказами у справі.

Окрім цього винуватість ОСОБА_5 в умисному вбивстві, вчиненому в стані сильного душевного хвилювання, зумовленому жорстоким поводженням потерпілого, підтверджується безпосередньо дослідженими під час судового розгляду доказами, а саме: показаннями свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ; показаннями експерта психіатра ОСОБА_17 , який, серед іншого, повідомив, що розлади ОСОБА_5 не досягають рівня психічної хвороби і не мають значного впливу на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Особа з такими порушеннями як у ОСОБА_5 може мати емоційний стан, в тому числі стан фізіологічного афекту; показаннями судово-медичного експерта ОСОБА_18 , яка підтримала складені висновки № 16/2020 та № 416; показаннями експерта психолога ОСОБА_19 про те, що при проведенні комплексної судово-психіатричної експертизи він брав до уваги думку колег з психіатричної частини експертизи, а саме те, що ОСОБА_5 схильний до надмірного афектування, та вважає, що картина фізіологічного афекту дуже чітко проглядається; показаннями експерта ОСОБА_10 ; рапортом інспектора УПП у Львівській області ОСОБА_15 від 04.01.2020; протоколом огляду предметів від 17.01.2020; протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 20.02.2020; протоколом обшуку від 04.01.2020; протоколом огляду предметів від 04.01.2020; протоколом огляду місця події від 04.01.2020; протоколом огляду трупа від 04.01.2021; протоколом огляду предметів від 04.01.2020; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 04.01.2020; протоколом освідування особи від 04.01.2020, відповідно до якого проведено освідування підозрюваного ОСОБА_5 , під час якого встановлено, що у ОСОБА_5 наявні тілесні ушкодження: колото-різана рана в області правого коліна, подряпини ззаду вказаного коліна, над правим ліктем колота рана, розсічена права брова, порізані на обох руках фаланги пальців; протоколом пред`явлення трупа для впізнання від 08.01.2020; протоколом проведення слідчого експерименту від 10.03.2020 за участю підозрюваного ОСОБА_5 ; висновком експерта №16/2020 від 04.01.2020; висновком експерта №19/2020-ім; висновком експерта №2/2020-мк; висновком експерта №166/2020 від 22.01.2020; висновком експерта №71/2020-т від 13.01.2020; висновком експерта №16/2020ц від 27.01.2020; висновком експерта №17/2020ц від 24.01.2020; висновком експерта №15/2020ц від 22.01.2020; висновком експерта №6/2020-мк від 04.02.2020; висновком експерта №44/2020-ім від 23.01.2020; висновком експерта №43/2020-ім від 14.02.2020; висновком експерта №64/2019-ім від 24.01.2020; висновком експерта №19/2020-мк від 11.02.2020; висновком експерта №10/3/136 від 14.02.2020; висновком експерта №81 від 03.02.2020; висновком експерта №18/2020-мк від 10.02.2020; висновком судово-психіатричного експерта №20 від 26.02.2020; висновком експерта №4 16/2020 від 26.03.2020; висновком експерта №177- додатковий від 19.02.2021; висновком судово-психіатричного експерта №60 від 19.05.2021; оглянутими в судовому засіданні речовими доказами: трьома ножами, вилученими під час проведення обшуку 04.01.2020 в квартирі ОСОБА_5 .

Апеляційний суд відкидає як безпідставні твердження прокурора про те, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, визнавши ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 116 КК України, а не ч. 1 ст. 115 КК України.

Кримінальна відповідальність за ст. 116 КК України настає за умисне вбивство, вчинене в стані сильного душевного хвилювання, зумовленому жорстоким поводженням, або таким, що принижує честь і гідність особи, а також за наявності системного характеру такого поводження з боку потерпілого.

Суб`єктивна сторона вбивства, відповідальність за яке передбачена ст. 116 КК України, характеризується не лише умислом, а й таким емоційним станом винного, який значною мірою знижував його здатність усвідомлювати свої дії або керувати ними.

Стан сильного душевного хвилювання полягає в домінуванні у свідомості особи сильної емоції, що знижує контроль особи над вчинком, певним чином гальмує інтелектуальну діяльність, викликає феномен «звуження» свідомості.

Характерною рисою афектованого наміру є те, що він виникає під безперервним, дедалі зростаючим до критичної межі хвилювання тиском емоцій, та в цьому сенсі намір набуває змушеного характеру, своєрідно змінюючи свідомість і переломлюючи волю винної особи, стан афекту «спонукає» її розв`язувати проблему і конфліктну ситуацію.

Встановлення фактичних даних, які б свідчили про наявність обставин, передбачених ст. 116 КК, і які могли б викликати у винного стан сильного душевного хвилювання, є компетенцією суду.

Тому, для з`ясування, чи вчинено діяння в стані сильного душевного хвилювання, та вирішення питання про кваліфікацію складу злочину, пов`язаного з умисним позбавленням життя особи, призначається психолого-психіатрична експертиза.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження у вказаному кримінальному провадженні було проведено судово-психіатричну експертизу обвинуваченого (висновок № 20 від 26.02.2020), в ході якої встановлено, що ОСОБА_5 під час інкримінованих йому дій перебував в стані фізіологічного афекту, як психологічної підстави сильного душевного хвилювання.

З висновку повторної стаціонарної судової психолого-психіатричної експертизи № 60 від 19.05.2021 вбачається, що ОСОБА_5 у період часу, до якого відноситься діяння, перебував у стані фізіологічного афекту, який виник як реакція-відповідь на протиправні дії потерпілого ОСОБА_20 , який розпочав конфлікт, погрожував холодною зброєю та наніс обвинуваченому тілесні ушкодження. За своїм психічним станом на період часу, до якого відноситься діяння, ОСОБА_5 не міг повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Окрім цього, з метою роз`яснення вищевказаних висновків, судом першої інстанції було допитано експертів ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , ОСОБА_10 , які підтвердили висновки проведених психолого-психіатричних експертиз.

Всупереч твердженням прокурора про те, що висновки експертиз складалися виключно на показаннях обвинуваченого, експерт ОСОБА_19 повідомив суду, що при проведенні експертизи експерти вивчали матеріали справи, а також історію хвороби та особистість ОСОБА_5 .

Аналогічно, експерт ОСОБА_10 у суді першої інстанції підтвердила, що готуючи висновок вона враховувала усі матеріали справи та медичну документацію.

Також експерт вказала, що критеріями стану фізіологічного афекту є: 1 фаза - довготривалий переживаючий період або раптовість, 2 фаза - звуження свідомості (короткотривалий фактор), 3 фаза - виснаження. При проведенні експертизи ними було досліджено всі три фази. На думку експерта, така кількість тілесних ушкоджень, яка нанесена потерпілому, могла бути нанесена в короткий період часу. Зазначила, що збудником поведінки обвинуваченого були агресивні дії потерпілого. Так, обвинувачений мав велике бажання відсвяткувати свій день народження у зв`язку з чим і запросив потерпілого до себе додому. Всі обставини свідчать про відсутність мотивів у ОСОБА_5 спричиняти потерпілому ушкодження. Вважає, що неадекватна поведінка потерпілого ОСОБА_11 викликана надмірною кількістю алкоголю.

Вказаний висновок експерта підтверджує встановлені судом першої інстанції фактичні обставини злочину, а саме те, що ОСОБА_11 в нічний час, перебуваючи в квартирі обвинуваченого, безпричинно, несподівано наніс ножем ОСОБА_5 тілесні ушкодження, свідчать про те, що дії ОСОБА_5 , який наніс ОСОБА_11 велику кількість ударів ножем в різні ділянки тіла, виникли внаслідок жорстокого поводження з боку потерпілого щодо обвинуваченого, були раптовими та зумовленими його безпосередньою реакцією на агресивні дії потерпілого, тобто відбувались без розриву в часі між обставинами, які викликали у нього стан вираженої емоційної напруги, і подальшим вбивством.

Щодо вживання значної кількості алкоголю обвинуваченим ОСОБА_5 , на чому наполягає прокурор в апеляційній скарзі, та що у свою чергу виключає стан фізіологічного афекту, то у матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які належні та допустимі докази (зокрема, медичний висновок) про перебування ОСОБА_5 під час вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Показання свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_15 , які є працівниками УПП у Львівській області, про те, що вони, коли прибули на виклик, помітили у ОСОБА_5 ознаки алкогольного сп`яніння, є лише припущеннями, а тому суд першої інстанції правильно не взяв їх до уваги.

Таким чином, у зв`язку з відсутністю доказів того, що обвинувачений ОСОБА_5 перебував у стані алкогольного сп`яніння, суд першої інстанції правомірно виключив як обтяжуючу обставину вчинення злочину обвинуваченим в стані алкогольного сп`яніння.

Підсумовуючи наведене, апеляційний суд зазначає, що висновки суду першої інстанції, викладені у вироку, у повній мірі відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, судом повно, всебічно та об`єктивно досліджено усі докази, які були надані стороною обвинувачення та стороною захисту, й таким чином суд дійшов правильного висновку про те, що у діях ОСОБА_5 наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 116 КК України.

Призначаючи покарання ОСОБА_5 , суд, у відповідності до вимог статей 50, 65 КК України з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відносяться до категорії нетяжких злочинів, обставин справи, даних про особу особи обвинуваченого, який не судимий, не працює, неодружений, будь-яких осіб на утриманні не має, є особою з інвалідністю, характеризується позитивно, відсутність обставин, що обтяжують чи пом`якшують покарання, дійшов вірного висновку про призначення ОСОБА_5 покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі, яке призначене в межах санкції ст. 116 КК України.

Покарання, призначене місцевим судом ОСОБА_5 відповідає вимогам закону, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, судом першої інстанції допущено не було.

Апеляційна скарга прокурора не містить правових підстав для скасування вироку, й колегія суддів визнає її необгрунтованою.

Вирок суду ухвалений з дотриманням вимог глави 29 КПК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, і підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ч. 2 ст. 376, ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Сихівського районного суду м. Львова від 24 січня 2023 рокущодо ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4