Справа № 159/1381/22 Провадження №11-кп/802/435/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

про закінчення підготовки та призначення

апеляційного розгляду

12 травня 2023 року місто Луцьк

Суддя доповідач судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 на вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27 липня 2022 року та розглянувши клопотання прокурора у кримінальному провадженні прокурора Ковельської окружної прокуратури ОСОБА_5 про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

В С Т А Н О В И В

Постановою колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 20 квітня 2023 року ухвалу Волинського апеляційного суду від 26 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_4 скасовано і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Обрано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, з 20 квітня 2023 року по 18 червня 2023 року включно.

Матеріали даного кримінального провадження передані на новий розгляд до апеляційного суду, строк дії запобіжного заходу закінчується, а 11 травня 2023 року від прокурора у даному кримінальному провадженні - ОСОБА_5 надійшло клопотання, у якому вона просить продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 до набрання вироком суду першої інстанції законної сили, без визначення розміру застави. Вказує, що з часу застосування до обвинуваченого даного запобіжного заходу обставини, які слугували підставою для його обрання, не змінилися, як і не змінилася обстановка, яка б вказувала про належну процесуальну поведінку обвинуваченого та можливість застосування щодо нього іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 401 КПК України суддя доповідач протягом десяти днів після відкриття апеляційного провадження за скаргою на вирок суду першої інстанції: вирішує інші клопотання, у тому числі щодо обрання, зміни або скасування запобіжного заходу.

Частинами 1, 3 статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною 5 статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

В частині 3 статті 199 КПК України визначено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Частиною 1 статті 197 КПК України передбачено, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Згідно із частиною 4 статті 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Аналізуючи зміст заявленого прокурором клопотання, суддя доповідач вважає прийнятними доводи прокурора про наявність ризиків, які були підставою для застосування та неодноразово продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у суді першої та касаційної інстанцій, що передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КК України.

Обґрунтованість такого висновку стверджується даними про особу обвинуваченого, який є уродженцем Одеської області, неодружений, до затримання та ув`язнення, проживав із цивільною дружиною у с. Бруховичі, Ковельського району, злочин, у якому обвинувачується ОСОБА_4 , відноситься до кримінальних правопорушень проти статевої свободи та недоторканості особи, вчинений щодо малолітньої дитини, яка є дочкою його цивільної дружини, суспільно корисною працею не займається, тобто у нього відсутні міцні соціальні зв`язки. У даному кримінальному провадженні обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, який у відповідності до ст. 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжкого, вчинений із застосуванням насильства, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років. Окрім того, вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27 липня 2022 року засуджений до покарання у виді 8 років позбавлення волі.

Хоча у розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності із іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Достатньо вмотивованими також убачаються доводи прокурора про те, що обвинувачений ОСОБА_4 може впливати на малолітню потерпілу ОСОБА_6 та неповнолітнього свідка ОСОБА_7 , оскільки «зі слів потерпілої», попередньо залякував дівчину, наказуючи не розповідати про дії, які вчиняв щодо неї, тобто чинив психологічний тиск на малолітню, а також продовжити свою злочинну діяльність, вчиняючи будь-які насильницькі дії сексуального характеру без добровільної згоди потерпілої, яка не досягла чотирнадцяти років.

Матеріали провадження не містять переконливих даних про застереження, які б на даний час унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою, також не надано медичної документації на підтвердження неможливості з медичних показань подальшого тримання його під вартою, і що такі умови несуть реальну загрозу для його життя та здоров`я.

Наведені у клопотанні прокурором підстави для продовження строку тримання під вартою обвинуваченого є належним чином обґрунтованими і вмотивованими, ризики, які слугували підставою для обрання та подальшого неодноразового продовження йому запобіжного заходу, на даний час, не змінились.

Оцінивши зазначені ризики, ураховуючи, що апеляційне провадження стосовно обвинуваченого не закінчено, вважаю продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, до моменту вирішення судом апеляційної інстанції справи по суті, виправданим заходом.

У відповідності до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України розмір застави у даному кримінальному провадженні не визначається, оскільки злочин, передбачений ч. 4 ст. 152 КК України,вчинений із застосуванням насильства.

В порядку підготовки кримінального провадження до апеляційного розгляду суддею-доповідачем виконані вимоги ч. ч. 1, 3 ст. 401 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 196, 197, 401 КПК України Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В

Клопотання прокурора у кримінальному провадженні прокурора Ковельської окружної прокуратури ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до моменту вирішення судом апеляційної інстанції справи по суті.

Закінчити підготовчі дії до апеляційного розгляду кримінального провадження.

Розгляд кримінального провадження призначити на 11 годину 00 хвилин 20 липня 2023 року в приміщенні Волинського апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя: