Справа № 758/1019/23
Провадження № 1-кп/331/406/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2023 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжя в режимі відеоконференцзв`язку з Подільським районним судом м. Києва у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001587 від 06.08.2022 року, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в смт. Новотроїцьке Новотроїцького району Херсонської області, громадянина України, українця, на утриманні має малолітню дитину, офіційно не працевлаштованого, який має середню спеціальну освіту, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України

клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя перебувають матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

У судовому засіданні прокурором було заявлене клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 строком на 60 діб. В обґрунтування клопотання посилається на те, що відповідно до положення п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України встановлено наявність ризиків передбачених п. п. 1,3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_4 може: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконного впливу на свідків та представника потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення. На даний момент судове слідство не розпочалося, свідки та потерпілі у вказаному кримінальному провадженні не допитані, ризики встановлені при обранні запобіжного заходу не минули. Зауважив, що будь-який інший запобіжний захід не зможе гарантувати належної поведінки обвинуваченого, та з огляду на кількість епізодів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , можна дійти висновку, що ОСОБА_4 має схильність до продовження своєї злочинної діяльності, адже офіційно ніде не працює.

Представник потерпілого в судовому засіданні на задоволенні клопотання наполягав.

Обвинувачений у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора. Зазначив, що в своїх діях він не вбачає злочинного умислу, він лише знімав гроші за банкомату для того, щоб розпочати свій власний бізнес. Щодо кваліфікації інкримінованих йому кримінальних правопорушень, то ОСОБА_4 вказав, що орган досудового розслідування свідомо вніс невірні відомості до ЄРДР для того. Вважає, що правильною кваліфікацією є ч. 1 ст. 190 КК України. (що підтверджено висновком слідчого судді Подільського районного суді м. Києва під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу) Отже, відповідно до пункту 3 ст. 183 КПК України до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

З огляду на икладене, ОСОБА_4 вважає, що відсутні обставини, які б доводили, що він буде переховуватись від суду та слідства. Більш того, обвинувачений в судовому засіданні посилається на те, що перебуваючи в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» сторона обвинувачення разом із судом позбавляють його можливості збирати докази сторони захисту. Обвинувачений послався на рішення ЄСПЛ «Тодоров проти України», «Бойченко проти Молдови», «Клішин проти України», та «Балицький проти України», де вказав, що тривале тримання під вартою не може ґрунтуватись лише на суворості покарання, яке загрожує, в разі визнання винним у вчиненні кримінальних правопорушень. ОСОБА_4 вказав, що в нього наявні міцні соціальні зв`язки, в нього на утриманні є малолітня дитина та жінка, із якою він перебував у фактичних шлюбних відносинах, яка очікує на народження дитини, однак вони знаходяться на тимчасово окупованій території. Просив застосувати до нього запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, а саме домашнього арешту за адресою АДРЕСА_2 . Також зазначив, що має бажання почати працювати, що йому дозволяє наявність декількох професій. Також обвинуваченим було подано клопотання про зміну запобіжного заходу на особисте зобов`язання, де останній зобов`язувався виконувати обов`язки покладені на нього судом.

Захисник проти задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечив, зазначив проте, що наявність ризиків прокурором не обґрунтована належним чином та не доведена, зважаючи на характеристики обвинуваченого, відсутність судимостей, вказав на те, що запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 01.10.2022 року до ОСОБА_4 застосований запобіжних захід у вигляді тримання під вартою. Ухвала суду обґрунтована наявністю ризиків, передбачених пунктами 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України. В подальшому в ході досудового розслідування строк запобіжного заходу неодноразово продовжувався.

За поданням Подільського районного суду м. Києва ухвалою Верховного суду від 27.03.2023 року матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України передані до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя.

В підготовчому судовому засіданні за результатами розгляду клопотання прокурора, обвинуваченому ОСОБА_4 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» строком на 60 діб.

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

За змістом ч.ч. 3, 5 ст. 199 КПК України, якою суд керується в силу положень ст.315 КПК України, суд може продовжити строк тримання під вартою, якщо прокурор доведе, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також, що є наявними обставин, які перешкоджають завершенню кримінального провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою, суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності запобігання ризикам, визначеним пунктами 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав вважати, що більш м`який запобіжний захід, аніж тримання під вартою, не зможе запобігти наведеним у клопотанні ризикам та не забезпечить виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків, суд ураховує тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, суть, зміст та кількість обумовлених в клопотанні ризиків, передбачених ст.177 КПК України, високу ймовірність їх настання, особу обвинуваченого, який ніде не працює, постійного заробітку не має, а отже не обтяжений соціальними зв`язками та відповідальністю.

Також суд вважає достатньо вмотивованими доводи сторони обвинувачення про те, що обвинувачений ОСОБА_4 з огляду на тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, може переховуватися від суду.

Крім того, зважаючи на наведені в клопотанні прокурора обставини, вочевидь не виключається можливість незаконного впливу ОСОБА_4 на представників потерпілих, які ще не були допитані судом.

За таких обставин ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, ураховані слідчим суддею та судом при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на переконання суду, не зменшилися і продовжують існувати.

Разом із тим, суд враховує, що введення в Україні воєнного стану також є однією із обставин, що сама по собі свідчить про існування ризику можливого ухилення обвинуваченого від суду. Також наявність ризику переховування підтверджується серед іншого і тяжкістю інкримінованого злочину, за який передбачене покарання до восьми років позбавлення волі, а також суму збитків, завданих кримінальним правопорушення, яке зазначено у обвинувальному акті. Вказівка сторони захисту на наявність міцних соціальних зв`язків (наявність дитини та фактичної дружини) підтверджує високий ступінь ризику переховування, оскільки із пояснень обвинуваченого встановлено, що ці особи перебувають на тимчасово окупованій території Херсонської області, і він сам зазначив про те, що йому необхідно вийти на волю, для того щоб поїхати за ними і привезти на територію м. Запоріжжя. Такі пояснення дають підстави для висновку про те, що обвинувачений має на меті виїхати на непідконтрольну територію, що унеможливить його явку до суду.

Наявність обґрунтованої підозри підтверджується фактом направлення обвинувального акту до суду, що може свідчити про те, що сторона обвинувачення зібрала достатньо доказів для того, щоб доводити винуватість особи перед безстороннім судом.

Ризик повторного вчинення кримінального правопорушення суд оцінює як дуже високий, оскільки обвинуваченому, інкримінується вчинення 114 (ста чотирнадцяти) епізодів злочинної діяльності. Не зважаючи на той факт, що обвинувачений раніше не судимий, кількість інкримінованих злочинів свідчить по стійку протиправну поведінку та підтверджує ризик повторного вчинення кримінального правопорушення.

Також судом враховано, що на даний час в кримінальному провадженні стадія судового розгляду та представник потерпілого разом із свідками ще не допитані,таким чином останній може впливати на представника потерпілого та свідків.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти наведеним у клопотанні ризикам та не забезпечить виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків.

Розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням вищенаведених ознак, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, тобто застосування більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого на даний час неможливе, ризики, які виправдовують тримання його під вартою, не зменшились.

До суду не зверталися особи, які бажають взяти обвинуваченого на поруки. Крім того. Ухвалою слідчого судді визначалась застава, як альтернативний запобіжний захід, яка внесена не була, що свідчить про те, що такий запобіжний захід як самостійний не може бути застосований.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту суд вбачає за неможливе застосувати, адже стороною захисту не було надано документів щодо права власності за тією адресою, де бажає жити ОСОБА_4 , так і не надано інформації щодо того, на підставі чого обвинувачений бажає проживати за адресою АДРЕСА_2 .

Щодо клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання, то суд зазначає наступне. ОСОБА_4 пред`явлене обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 3 ст. 190 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України віднесені до тяжких злочинів. Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання є найбільш м`яким серед інших, що на думку суду не узгоджується із інкримінованими кримінальними правопорушеннями та шкодою, яка завдана.

Щодо заперечень ОСОБА_4 та посилань на неправильну кваліфікацію органами досудового слідства його дій, то суд зазначає, що оцінку кваліфікації кримінальних правопорушень, які інкримінуються ОСОБА_4 суд буде давати в нарадчій кімнаті.

Щодо посилання на п. 3 ст. 183 КПК України обвинуваченим, то суд вважає за потрібне звернути увагу на неправильне тлумачення статей процесуального кодексу обвинуваченим. Санкція ч. 3 ст. 190 КК України передбачає покарання у вигляді від 3 до 8 років позбавлення волі, таким чином вказані злочини віднесені до тяжких злочинів, у зв`язку із чим п. 3 ст. 183 КПК України не підпадає під застосування ОСОБА_4 у вказаній ситуації.

На підставі вищевикладеного, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченому та позбавляє його можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема, і запобіганню спробам переховуватися від суду, а також можливості вчинити інше кримінальне правопорушення, беручи до уваги відсутність обставин, які б перешкоджали обвинуваченому знаходитись у місцях попереднього ув`язнення, суд вважає за необхідне продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб.

Керуючись ст.ст. 178, 194, 314, 315, 334 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури м. Києва про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

Строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановити до 27 липня 2023 року включно.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали оголошений 31 травня 2023 року о 08 год. 15 хв

Суддя: ОСОБА_1