Провадження № 1-кс/461/3105/23
УХВАЛА

09.06.2023 року місто Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду міста Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника - адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_6 про скасування арешту майна,

встановив:

адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна належного останній, накладеного ухвалою слідчого судді Сихівського районного суду міста Львова від 11.03.2021.

В обґрунтування поданого клопотання заявник вказує, що ухвалою слідчого судді Сихівського районного суду міста Львова від 11.03.2021 задоволено клопотання слідчого першого відділу розслідувань кримінальних проваджень слідчого управління ГУ ДФС у Львівській області у кримінальному провадженні №0000021 від 25.02.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204 КК України та накладено арешт на майно ОСОБА_6 , а саме речі, предмети, цифрові носії інформації, мобільний телефон, яке було виявлено та вилучено під час проведення обшуків будинку та підсобних приміщеннях за адресою: АДРЕСА_1 , а також огляду земельної ділянки з кадастровим номером :06:018:0303, яка належить ОСОБА_6 .

На даний час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні доручено відповідному слідчому підрозділу Головного управління Національної поліції у Львівській області.

Заявник зазначає, що з моменту накладення арешту на майно пройшов тривалий проміжок часу, а позбавлення права користуватися та розпоряджатися майном вважає необґрунтованим, адже в органу досудового розслідування було достатньо, на думку заявника, часу для перевірки усіх обставин кримінального провадження.

Отже, заявник вважає, що потреба у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження відпала, а тому просить скасувати арешт накладений вищевказаною ухвалою слідчого судді Сихівського районного суду міста Львова від 11.03.2021.

Заявник в судовому засіданні клопотання підтримав з мотивів наведених у ньому та просив скасувати арешт майна.

Слідчий та прокурор в судовому засіданні клопотання заперечили. Прокурор вказала, щ у даному кримінальному провадженні ухвалювалось рішення про зміну органу досудового розслідування, оскільки попередньо визначений орган проводив таке розслідування неефективно. Крім того, слідчий просив врахувати, що частина майна з приводу якого подане клопотання на даний час знищена, внаслідок пожежі яка відбулася на складі речових доказів. Просили відмовити у задоволенні клопотання, у зв`язку із необґрунтованістю та передчасністю.

Відповідно до положень статті 174 КПК України, клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши доводи учасників процесу, приходжу до наступних висновків, виходячи наведених нижче доводів та мотивів.

Згідно статті 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Згідно приписів статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною другою вказаної статті передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (ч. 2 ст. 174 КПК України).

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у Львівській проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000021 від 25.02.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204 КК України.

В межах даного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Сихівського районного суду м. Львова від 11.03.2021 року накладено арешт на майно яке було вилучено під час огляду проведеного 24.03.2021 року у приміщеннях незавершеного будівництва, що знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :06:018:0303, яка належить ОСОБА_6 , а саме: 144 пластикові пляшки об`ємом 30 л кожна, які заповнені рідинами із запахом спирту; 22 пластикові пляшки об`ємом 20 л кожна, які заповнені рідинами із запахом спирту; 149 пляшок (скляна тара) ємкістю 0,7 л. Жодних інших процесуальних рішень слідчого судді заявником до клопотання не долучено

Правовою підставою для накладення арешту на зазначене майно було збереження речових доказів.

Також, до матеріалів клопотання про скасування арешту майна захисником долучено копію клопотання про арешт майна від 25.03.2021 року адресованого до Сихівського районного суду м. Львова, у якому містяться дані про іншу частину майна з приводу якого подане клопотання захисника. Процесуального рішення слідчого судді (ухвали) щодо результатів розгляду даного клопотання, зокрема рішення про накладення арешту на майно перелік якого наведений у клопотанні слідчого про накладення арешту та у клопотанні захисника про його скасування, заявником слідчому судді не надано.

Також, слідчому судді надано копії акту перевірки фактичної наявності речових доказів та акту про пожежу у яких містяться дані про знищене майно, яке за найменуванням та ознаками співпадає з майном з приводу якого подане клопотання захисника, зокрема наведений акт містить вказівку на належну ОСОБА_6 земельну ділянку та на проведений на ній огляд. З наведеного акту також встановлено, що частина речових доказів знищена, але чітко встановити які саме докази знищено встановити не виявляється можливим, адже даний акт прописаний таким чином, що не містить чіткого розмежування переліку майна яке було знищено пожежею.

Як наведено вище, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню:

1) повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження;

2) передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду для реалізації, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження;

3) знищуються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду, якщо такі товари або продукція, що піддаються швидкому псуванню, мають непридатний стан;

4) передаються для їх технологічної переробки або знищуються за рішенням слідчого судді, суду, якщо вони відносяться до вилучених з обігу предметів чи товарів, а також якщо їх тривале зберігання небезпечне для життя чи здоров`я людей або довкілля.

Згідно п.п. 8, 16, 27, 28 постанови КМУ від 19 листопада 2012 р. № 1104 «Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України», відповідальним за зберігання речових доказів, що зберігаються разом з матеріалами кримінального провадження, є слідчий, дізнавач, який здійснює таке провадження. Перевірка стану та умов зберігання речових доказів, правильності ведення документів щодо їх приймання та обліку проводиться щокварталу керівником слідчого підрозділу, підрозділу дізнання. Схоронність тимчасово вилученого майна забезпечується згідно з пунктами 1-26 цього Порядку до повернення майна власнику у зв`язку з припиненням тимчасового вилучення майна або до постановлення слідчим суддею, судом ухвали про накладення арешту на майно. Речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, які через громіздкість або з інших причин, визначених у Кримінальному процесуальному кодексі України, не можуть зберігатися без зайвих труднощів в обладнаних приміщеннях або в інших місцях зберігання, визначених у пунктах 17-26 цього Порядку, передаються (крім випадків, коли такі речові докази повернуто власникові або передано йому на відповідальне зберігання) за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду торговельному підприємству для реалізації, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Таким чином, положення чинного законодавства визначають порядок зберігання речових доказів, коло осіб на яких покладено належне зберігання та передбачають випадки передачі майна на відповідальне зберігання.

Зазначене вказує на те, що на орган досудового розслідування покладено обов`язок контролю та належного зберігання речових доказів у провадженні і саме він вправі вирішувати питання передачі речового доказу на відповідальне зберігання заінтересованим особам або уповноваженим на виконання вимог закону щодо збереження речового доказу особам.

В контексті доводів заявника про безпідставне застосування арешту, слід відзначити те, що ухвала слідчого судді про накладення арешту набрала законної сили, а отже підлягає обов`язковому виконанню.

В ході розгляду клопотання також встановлено, що у даному кримінальному провадженні жодній особі про підозру не повідомлялось.

Разом з тим, слідчий суддя не може залишити поза увагою той факт, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні триває з лютого 2021 року, що вказує на необхідність звернути увагу слідчих та прокурорів на суворе дотримання органом досудового розслідування положень ст. 28 КПК України, відповідно до яких, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки.

Згідно положень ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Оцінюючи доводи захисника про тривалість досудового розслідування, непричетність ОСОБА_6 до кримінального провадження, не пред`явлення підозри жодній особі, слід також відзначити наступне.

Як наведено вище, слідчий суддя погоджується з доводами представника про те, що з моменту накладення арешту минув достатньо тривалий проміжок часу. Водночас, неможливо не відзначити, що перевірка в процесі проведення досудового розслідування обставин незаконного виготовлення, зберігання та збуту незаконно-виготовлених лікеро-горілчаних виробів є питанням складним, що зумовлено необхідністю відшукання, витребування, збирання та оцінки відповідних доказів, встановлення кола осіб причетних до правопорушення, а також проведенням експертних досліджень.

Варто також, відзначити, що до клопотання долучено копію ухвали слідчого судді, яке стосується лише частини майна з приводу скасування арешту на яке подане клопотання. Крім того, неможливо залишити поза увагою, що до клопотання не долучено жодного доказу який свідчить про те, що наведене у клопотання майно, а саме речі, предмети, цифрові носії інформації, мобільний телефон належить саме ОСОБА_6 . Фактично єдиною підставою якою заявник обґрунтовує належність усього майна саме ОСОБА_6 є те, що воно було виявлено на належній їй земельній ділянці. Водночас, з такими доводами можна погодитись частково. Дійсно господарське приладдя може зберігатись без документів які встановлюють власника, що є цілком природно і нормально. Разом з тим, кількість майна і його об`єми вказують на те, що власник міг отримати відповідні касові документи при його придбанні. Також неможливо залишити поза увагою, що, до прикладу, механізм для охолодження та розливу пива, насос Speroni, жорсткі диски, мобільні телефони, рефактометр можуть мати документи які містять їх ідентифікуючі ознаки (фіскальні чи товарні чеки, гарантійні талони, технічні паспорти тощо), які можуть зберігатись у володільця. Жодних документів з наведеними даними заявником слідчому судді не надано.

Також, заявником не подано будь-яких інших доказів які вказують на те, що на даний час у кримінальному провадженні проведено та завершено усі необхідні слідчі дії.

З огляду на вказане, приходжу до висновку про те, що клопотання належним чином не обґрунтоване та не містить належних доказів на підтвердження наведених у ньому доводів.

Зазначені вище мотиви вказують на те, що в ході розгляду клопотання не здобуто належних доказів які свідчать про те, що обставини які стали підставою для накладення арешту на даний час відсутні, а в процесі досудового розслідування перевірені усі факти з приводу необхідності дослідження яких застосовувався відповідний захід забезпечення кримінального провадження.

Ухвалюючи рішення за клопотанням, враховую те, що аналіз положень КПК України дає підстави для висновку, що застосування до ухвал слідчого судді про накладення або скасування арешту положень, які регламентують загальні вимоги щодо судового рішення можливо лише з врахуванням особливостей стадії досудового розслідування, яка є відмінною від судового розгляду. Отже, розглядаючи подане клопотання, враховую положення КПК України щодо дотримання меж, які не розкривають таємницю досудового розслідування, а також практику ЄСПЛ, який у своїх рішеннях зазначає, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Враховуючи вищенаведене, приходжу до висновку про відсутність законних підстав для скасування арешту та задоволення клопотання.

Керуючись ст.ст. 170 - 174 КПК України, -

постановив:

В задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1