ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2023 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000013 від 13.03.2017 р., за апеляційними скаргами захисника обвинувачених: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 , та обвинувачених: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівців від 14 серпня 2023 року, постановлену в порядку ст. 331 КПК України, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернівців, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця і мешканця АДРЕСА_3 , українця, громадянина України,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Чернівців, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_5 , українця, громадянина України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України,

УСТАНОВИЛА:

Ухвалою Шевченківського районного суду Чернівецької області від 14.08.2023 року задоволено клопотання прокурора Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_5 та продовжено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України, та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обвинуваченому у

ЄУНСС: 727/3246/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_10

Номер провадження: 11кп/822/345/23 Суддя-доповідач: ОСОБА_1

вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, строк їх тримання під вартою в Державній Установі «Чернівецький слідчий ізолятор» терміном на 60 (шістдесят) днів, а саме до 12 жовтня 2023 року включно, без визначення розміру застави.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник обвинувачених: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 , та обвинувачені: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , кожен окремо, подали апеляційні скарги.

Зі змісту апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 вбачається, що останній просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід більш м`який, аніж позбавлення волі, або з правом внесення застави у справі, як альтернативного запобіжного заходу.

Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що зі змісту клопотання прокурора вбачається, що в ньому не зазначено в чому полягає доведеність ризиків для такого виняткового запобіжного заходу, передбаченого ст. 183 КПК України, як тримання під вартою та не наведено доказів наявності таких

Вважав, що наведені в клопотанні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, є лише припущенням прокурора, які жодним чином не підтверджені.

Звертав увагу суду на те, що ОСОБА_7 свою вину у вчинені інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав частково, будь-яких перешкод у судовому розгляді кримінального провадження не вчиняв, з`являвся на всі судові засідання, раніше останній не судимий, позитивно характеризується по місцю проживання, має на утриманні неповнолітню дитину та матір похилого віку.

Стверджував, що стан здоров`я ОСОБА_7 за час перебування у слідчому ізоляторі значно погіршився, за даними філії ЦОЗ ДКВС України у Чернівецькій, Івано-Франківській, Закарпатській та Тернопільській областях ОСОБА_7 знаходиться на диспансерному обліку у лікаря терапевта з діагнозом гіпертонічна хвороба 11, 3 ст. СН 11 А, ФК 111. КВР дуже високий, псоріаз поширений.

Зі змісту апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_8 вбачається, що останній просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід більш м`який, аніж позбавлення волі, або з правом внесення застави у справі, як альтернативного запобіжного заходу.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що суд не перевіривши клопотання прокурора в частині наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, належним чином не мотивувавши своє рішення, зазначив в ухвалі про наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема можливість обвинуваченого переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, впливати на свідків, іншим чином перешкоджати встановленню істини по справі.

Стверджував, що з часу вчинення інкримінованих подій пройшло більше шести років, за цей час будь-яких перешкод чи ухилянь від органів слідства та суду з боку ОСОБА_6 не було, він не контактував з іншими обвинуваченими, свідками, не залишав межі Чернівецької області та не змінював місце свого проживання.

Звертав увагу суду на те, що ОСОБА_6 раніше не судимий, позитивно характеризується по місцю проживання, має постійне місце проживання, батьків похилого віку.

Зі змісту апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 вбачається, що він просить скасувати оскаржуване рішення суду та постановити нову ухвалу, якою застосувати до нього запобіжний захід більш м`який аніж позбавлення волі, або з правом внесення застави у справі, як альтернативного запобіжного заходу.

Зі змісту апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 вбачається, що він просить скасувати оскаржуване рішення суду та постановити нову ухвалу, якою застосувати до нього запобіжний захід більш м`який аніж позбавлення волі, або з правом внесення застави у справі, як альтернативного запобіжного заходу.

Від інших учасників судового розгляду апеляційних скарг та заперечень не надходило.

Заслухавши доповідь судді, який виклав суть ухвали та вимоги апеляційних скарг, думку обвинувачених: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та діючого в їх інтересах адвоката ОСОБА_8 , які просили задовольнити апеляційні скарги з підстав наведених у них, а ухвалу районного суду скасувати, міркування прокурора ОСОБА_5 , який просив апеляційні скарги, як необґрунтовані залишити без задоволення, а ухвалу суду, як законну - без змін, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України, апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки ухвала районного суду відносно обвинуваченого ОСОБА_9 , не оскаржується, а тому, відповідно до вимог ст. 404 КПК України, - не переглядається.

Відповідно до ч. 4 ст. 176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються, зокрема, під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Приписами ст. 331 KПК України встановлено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Із наданих матеріалів справи слідує, що в провадженні Шевченківського районного суду м. Чернівців перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000013 від 13.03.2017 р. за обвинуваченням, зокрема, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України, та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України,

Оскаржуваною ухвалою було задоволено клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу - тримання під вартою останніх та продовжено строк їх тримання під вартою на період судового розгляду справи, але не більше ніж на шістдесят днів, тобто до 12 жовтня 2023 р., без визначення розміру застави.

З такою ухвалою погоджується і колегія суддів, оскільки суддею під час розгляду клопотання прокурора були в повній мірі досліджені обставини з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, перевірено наявність обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися та продовжують існувати і вони виправдовують тримання під вартою останніх, зважаючи на те, що судовий розгляд ще триває.

Так, на даний час виникла необхідність у продовженні строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_6 оскільки наявні підстави про те, що ризики не зменшилися.

Зокрема, обґрунтованим та доведеним, на думку судової колегії є посилання суду в рішенні та прокурором у клопотанні на те, що ризики, заявлені під час продовження ОСОБА_7 та ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, продовжують існувати та не зменшились і свідчать про те, що останні можуть переховуватися від суду (враховуючи тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, санкція одного з яких, передбачає безальтернативне покарання у виді позбавлення волі до дванадцяти років з конфіскацією майна); іншим чином перешкоджати встановленню істини по справі, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Твердження апелянтів про те, що висновки суду першої інстанції, які викладені судом у рішенні, не відповідають обставинам справи і що наведенні прокурором у клопотанні ризики є надуманими, не беруться судом до уваги, оскільки спростовуються вищенаведеним і наданими матеріалами провадження.

Наявність тих обставин, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 є особами, які раніше не судимі, мають постійне місце проживання, на утриманні ОСОБА_7 перебуває неповнолітня дитина та матір похилого віку, на утриманні ОСОБА_6 перебувають батьки похилого віку, хоча і мають місце, однак не є визначальними і безумовними підставами для відмови в продовженні дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою останніх. Окрім того, на думку колегії суддів, ці обставини в цьому випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки останніх.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_7 має низку захворювань, та потребує кваліфікованого обстеження відповідними спеціалістами в галузі кардіології, колегія суддів до уваги не бере, оскільки даних про те, що підозрюваний ОСОБА_7 за станом здоров`я не може утримуватись у СІЗО, суду не надано.

При цьому, діючі норми права встановлюють, що особа, яка перебуває під вартою, не позбавлена права отримувати належну медичну допомогу.

У підпункті 1 пункту 3 розділу І Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 2019 року № 1769/5, зазначено, що ув`язнені та засуджені, яких тримають у СІЗО, користуються всіма правами людини та громадянина, передбаченими Конституцією України, за винятком обмежень, визначених законодавством України і встановлених вироком суду (для засуджених). Обмеження прав, які застосовуються до ув`язнених та засуджених, мають бути мінімально необхідними для досягнення обґрунтованих цілей. Такі обмеження не можуть застосовуватись, якщо для ефективного досягнення поставлених цілей існує менше альтернативне обмеження.

У підпункті 1 пункту 4 розділу І вказаних вище Правил, серед іншого, зазначено, що ув`язнені і засуджені мають право:

-на охорону здоров`я в обсязі, встановленому Законом України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», за винятком обмежень, передбачених законодавством;

-за висновком лікуючого лікаря отримувати від родичів або інших осіб (у фабричній закритій непошкодженій упаковці) лікарські засоби або їх аналоги, призначені для проходження курсу лікування, та медичні вироби, а також купувати їх за безготівковим розрахунком;

-купувати протягом місяця за безготівковим розрахунком продукти харчування і предмети першої потреби, письмове приладдя, газети і книги через торговельну мережу на замовлення на суму та у кількості, що передбачені Законом України «Про попереднє ув`язнення», КВК та цими Правилами.

Пунктами 3 та 4 Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15 серпня 2014 року № 1348/5/572, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 серпня 2014 року за № 990/25767 (із змінами), встановлено, що:

-медичне обслуговування (амбулаторне, стаціонарне лікування, реабілітація), контроль та аналіз стану здоров`я засуджених організовуються і проводяться медичними працівниками відповідно до законодавства про охорону здоров`я, системи стандартів у сфері охорони здоров`я, клінічних протоколів в порядку, передбаченому законодавством;

-у закладах охорони здоров`я ДКВС надаються медична допомога при невідкладних станах, первинна медична допомога, вторинна (спеціалізована) та паліативна допомога, медична реабілітація, здійснюється санітарно-епідеміологічний нагляд, проводяться санітарно-гігієнічні та протиепідемічні заходи, у тому числі із впровадження превентивної медицини (пропаганда здорового способу життя, зокрема з питань дотримання особистої гігієни, запобігання інфекційним захворюванням, алкоголізму та наркоманії, попередження самогубств, гігієнічне навчання), організовується цілодобове чергування медичних працівників, забезпечення засуджених лікарськими засобами, медичними виробами, технічними та іншими засобами реабілітації, проводиться реабілітація та лікування після захворювань і травм.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на тяжкість кримінально караних діянь у вчиненні яких підозрюються ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , обґрунтованість доказів того, що саме ці особи вчинили кримінальні правопорушення, покарання, яке можливо, буде призначено в результаті засудження, а тому доводи апеляційних скарг апелянтів їх не спростовують та жодним доказом в судовому засіданні апеляційної інстанції не підтверджуються.

Отже, висновок районного суду про виправданість подальшого тримання, зокрема, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 під вартою є обґрунтованим, а посилання апелянтів що суд при прийнятті рішення не в повній мірі урахував всі дані про них, передбачені ст. 178 КПК України, таких висновків районного суду не спростовують.

Тому, доводи апелянтів про необхідність змінити ОСОБА_7 та ОСОБА_6 запобіжний захід на більш м`який, слід залишити поза увагою.

Також районний суд, керуючись п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України, обґрунтовано не визначив обвинуваченим, як альтернативну міру запобіжного заходу, заставу.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

В ході судового розгляду справи не встановлено обставин, які б вказували, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 стали менш суспільно-небезпечними і застосування до них більш м`якого запобіжного заходу забезпечить їхню правильну процесуальну поведінку під час розгляду даного кримінального провадження та буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

З огляду на викладене, судова колегія апеляційного суду приходить до висновку, що оскаржувана ухвала судді є законною та обґрунтованою, оскільки постановлена у відповідності до вимог закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими та оціненими судом, та не вбачає підстав для задоволення поданих апеляційних скарг.

Виходячи з наведених в апеляційних скаргах мотивів, за наслідками апеляційного розгляду, суд не знаходить законних та обґрунтованих підстав для скасування оскаржуваної ухвали чи зміни запобіжного заходу обвинуваченим, як про це просили апелянти.

Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданих апеляційних скарг, судовою колегією не встановлено.

Керуючись ст.ст. 183, 199, 404, 407, 418, 419, 422-1, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги захисника обвинувачених: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 , та обвинувачених: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівців від 14 серпня 2023 року, постановлену в порядку ст. 331 КПК України щодо продовження строку тримання під вартою, зокрема, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя доповідач: Судді

____________ ________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3