ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.04.2023 місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючий ОСОБА_1 ,

судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретар судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0004896 від 05.09.2020 за обвинуваченням

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, без громадянства, неодруженого, непрацюючого, без визначеного місця проживання та реєстрації на території України, раніше несудимого,

у вчиненні злочину, передбаченого п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурори ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

обвинувачений ОСОБА_10 ,

захисники ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ,

в с т а н о в и в:

Судом установлено, що ОСОБА_10 вчинив злочин за наступних обставин.

05.09.2020 приблизно о 01:40 ОСОБА_10 перебував поблизу будинку №7 на просп. Оболонському в місті Києві, де між ним та водієм автомобіля таксі ОСОБА_18 (транспортний засіб марки «TOYOTA CAMRY» (д.н.з. НОМЕР_1 ) на ґрунті неприязних стосунків під час особистого конфлікту, який раптово виник між чоловіками з приводу невиправданої затримки прибуття на виклик автомобіля таксі під керуванням ОСОБА_18 , сталася сварка, яка переросла в обопільну бійку, під час якої у ОСОБА_10 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_18 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій вищевказаний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_10 умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи суспільно небезпечні їх наслідки і хоча не бажав, але свідомого припускав їх настання у виді тілесних ушкоджень, у тому числі й тяжких, перебуваючи в положенні стоячи навпроти потерпілого, умисно завдав ОСОБА_18 удар ножем в область передньої поверхні правої половини грудної клітини та лівого передпліччя, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді: - проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини з пошкодженням правої легені (лінійне пошкодження верхньої долі правої легені), що має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя; - різаної рани на лівому передпліччі (по долонній поверхні в середній третині ближче до ліктьового суглобу), що має ознаки легкого ступеню тяжкості.

Після вчиненого ОСОБА_10 з місця вчинення злочину зник.

05.09.2020 у період часу 02:25-02:48 ОСОБА_18 був доставлений каретою швидкої допомоги до Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги (м. Київ, вул. Братиславська, 3), де ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер від проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини з пошкодженням легені та розвитком шоку.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 свою винуватість у вчиненому визнав частково та показав, що він народився у м. Одеса, на підтвердження чого має свідоцтво про народження, водночас громадянства України не має, з 2018 року він почав мешкати на території України, останнім часом він мешкав у м. Умань Черкаської області (точної адреси проживання не пам`ятає). 04.09.2020 він прибув до міста Києва з м. Умань в особистих справах. Цього ж дня з метою відпочинку він зателефонував дівчині на ім`я ОСОБА_19 ( ОСОБА_20 ), котра в свою чергу зателефонувала дівчині на ім`я ОСОБА_21 ( ОСОБА_22 ), та вони разом пішли разом у трьох до сауни, що знаходиться в Оболонському районі м. Києва, де були близько 2-х годин. Потім 05.09.2020 близько 02-ї години ночі вони у трьох покинули сауну та вийшли на вулицю, після цього провели додому ОСОБА_21 , котра проживає в Оболонському районі, та в двох із ОСОБА_23 пішли на зупинку громадського транспорту, що знаходиться поблизу ТРЦ «ДРІМ ТАУН». Він попросив ОСОБА_24 , щоб вона зі свого мобільного телефону викликала таксі. ОСОБА_20 за допомогою свого мобільного телефону (мобільний додаток «УБЕР») викликала таксі, де точкою прибуття автомобіля, вказала адресу, куди водію таксі необхідно було прибути. Вони з Сімою перебували поблизу зупинки громадського транспорту біля ТРЦ «ДРІМ ТАУН» й очікували прибуття таксі. Автомобіля таксі тривалий час не було, а тому ОСОБА_20 зателефонувала водію й почала говорити, що вони більше 20 хвилин чекають автомобіль таксі, натомість автомобіль так і не прибув, розмова між ними виглядала агресивною з боку водія через те, що ОСОБА_19 не могла пояснити водію, куди саме потрібно подати авто, Сіма нервувала, а потім передала слухавку йому ( ОСОБА_10 ) та сказала, що з цим водієм нікуди не поїде, оскільки його розмова та поведінка була агресивною, він пояснень не розуміє. Під час розмови обвинувачений ОСОБА_10 зрозумів, що водій таксі чекав їх в іншому місці, однак, де саме не зрозумів. Через декілька хвилин обвинувачений побачив, що по зустрічній смузі для руху їде автомобіль, який, виїхавши на бордюр, зупинився біля них з ОСОБА_23 . Світло від фар засліпило ОСОБА_10 очі, він нічого не бачив, у якийсь момент він відчув удар, після чого впав на землю, при цьому помітив в руці невідомої йому людини якийсь предмет. Між ним та невідомою людиною розпочалась бійка, в ході якої ОСОБА_10 побачив, що в руці чоловіка ніж. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_10 не запам`ятав подробиці бійки, однак зазначив, що під час бійки він ( ОСОБА_10 ) побачив, як водій таксі взяв у ліву руку ніж, на що ОСОБА_10 схопив таксиста за цю руку та, намагаючись захиститися, викрутив руку таксиста таким чином, що останній отримав ножове поранення грудей, при цьому ніж, який був у руках у водія, залишився в руках таксиста, що далі було з ножем йому ( ОСОБА_10 ) невідомо, він ( ОСОБА_10 ) не брав ніж своїми руками. Після цього, таксист відійшов у бік та намагався покликати на допомогу. ОСОБА_10 хотів надати допомогу потерпілому, запитував у нього з приводу наявності аптечки в автомобілі. Злякавшись, що на місце події зараз приїдуть інші водії таксі, друзі ОСОБА_18 , вони разом з ОСОБА_20 втекли з місця події та поїхали до м. Умань Черкаської області для отримання медичної допомоги, так як він ( ОСОБА_10 ) дуже себе погано почував внаслідок отриманих травм. Вважає, що він діяв в стані необхідної оборони, оскільки захищався від неправомірних дій потерпілого ОСОБА_18 , який напав на нього з ножем. Також, ОСОБА_10 указав, що особисто він не брав у руки ніж, ніж залишився чи то у водія таксі ОСОБА_18 чи то на місці події.

Свідок ОСОБА_25 , будучи попередженою про кримінальну відповідальність за відмову від дачі показань, а також за завідомо неправдиві показання, та приведеною до присяги, надала суду показання про те, що у вересні 2020 року вона працювала в цілодобовому кіоску на просп. Оболонському в місті Києві. В одну із ночей на початку вересня 2020 року вона, перебуваючи на роботі, побачила як по смузі зустрічного руху рухається автомобіль «ТОЙОТА» сірого кольору з візуальними зображеннями, які свідчили про те, що це автомобіль таксі, який, заїхавши на тротуар, зупинився біля зупинки громадського транспорту. Початок бійки між чоловіками вона не бачила, оскільки розраховувала покупця, в якийсь момент побачила, як чоловік вище середнього зросту з одягнутою кепкою на голові та інший чоловік завдають один одному удари. Бійка була нетривалою, билися кулаками, при цьому в ході бійки ніхто з чоловіків на землю не падав. Через якусь мить до кав`ярні, яка знаходиться приблизно за 100 м від зупинки, підбіг чоловік, який тримався рукою під серцем, вона побачила кров, цей чоловік був у шоковому стані та попросив про допомогу, покупець, який був у кіоску, відразу почав викликати швидку допомогу. Поранений чоловік пішов і ліг на траву, потім пішов і ліг у машину, на місці події також перебувала дівчина, яка стояла дещо подалі (поблизу зупинки), та якій чоловік у кепці після події крикнув, щоб вона зібрала речі, а потім вони пішли за кіосками по-під деревами, а не по тротуару. Окрім цих осіб на місці події нікого не було. Вона не бачила, щоб хтось щось брав із автомобіля. Після події жодних із предметів, якими можливо порізали чоловіка вона не бачила та в подальшому не знаходила.

Свідок ОСОБА_26 , будучи попередженою про кримінальну відповідальність за відмову від дачі показань, а також за завідомо неправдиві показання, та приведеною до присяги, надала суду показання про те, що в ніч на 05.09.2020 вона працювала у кав`ярні, що розташована неподалік ТРЦ «ДРІМ ТАУН» у місті Києві. Точної години вона не пам`ятає, але її увагу привернув голосний крик невідомого чоловіка, який лунав десь із боку зупинки громадського транспорту, яка знаходилась на відстані близько 1 м від кіоску. Перебуваючи у кіску, вона дивилась у вікно та побачила, як незнайомий чоловік відходить назад у напрямку кіоска та тримає руку на грудній клітині. В якийсь момент, коли ця людина стояла до кіоска лівим боком до неї, а потім розвернулась, вона побачила на ньому багато крові. Їй здалось, що в грудях стирчить якийсь предмет, при цьому чітко та однозначно сказати, що це був ніж свідок сказати не змогла. Після цього, вона стала телефонувати до поліції, згодом приїхали працівники поліції та швидка медична допомога.

У судовому засіданні неповнолітній свідок ОСОБА_20 , будучи попередженою про кримінальну відповідальність за відмову від дачі показань, а також за завідомо неправдиві показання, та приведеною до присяги, у присутності законного представника ОСОБА_27 повідомила про те, що в ніч на 05.09.2020 вона разом ОСОБА_10 , якого вона знала як «ОСОБА_45», і ОСОБА_22 відпочивали у сауні, що знаходиться в Оболонському районі міста Києва, де перебували близько 2- х годин. Покинувши сауну, вони разом із ОСОБА_10 провели ОСОБА_22 додому і, знаходячись поблизу зупинки громадського транспорту поруч з ТЦ «ДРІМ ТАУН» по просп. Оболонському в місті Києві, вона через мобільний додаток «УБЕР» викликала таксі. Автомобіля довгий час не було, у мобільному додатку вона побачила, що автомобіль-таксі рухається в іншому напрямку. У телефонній розмові таксист повідомив, що вони невірно вказали точку подачі автомобіля, таксист грубо з нею розмовляв, вживав ненормативну лексику, а тому вона передала слухавку ОСОБА_10 та сказала останньому, що нікуди з цим таксистом не поїде. Розмовляючи, ОСОБА_10 та таксист почали сваритись, і ОСОБА_28 сказав, щоб таксист їхав до них для «з`ясування всіх питань», тобто зробив йому «виклик». ОСОБА_10 не встиг покласти слухавку, як до них під`їхала машина на великій швидкості, з якої вибіг таксист та вдарив ОСОБА_10 , її мобільний телефон випав з його ( ОСОБА_10 ) рук. Подробиць бійки вона не пам`ятала, водночас повідомила, що після бійки ОСОБА_10 повідомив їй, що він поранив чоловіка ножем, оскільки той чоловік якимось чином схопив його ( ОСОБА_10 ), і він не міг рухатись, при цьому не змогла пригадати, чи бачила вона в руках таксиста ніж чи інший предмет. Свідок зазначила, що раніше до події бачила, що ОСОБА_10 носив при собі ніж, але чи був того дня в останнього ніж, який вона бачила раніше, повідомити не змогла. Вказала, що той ніж, який ОСОБА_10 демонстрував їм з ОСОБА_46 раніше, був звичайним, не кухонний, чи складний чи ні повідомити не змогла. Водночас припустила, що того вечора в сауні ОСОБА_10 показував їм з ОСОБА_46 ніж, однак беззаперечно ствердити про це не змогла.

Неповнолітній свідок ОСОБА_22 , будучи попередженою про кримінальну відповідальність за відмову від дачі показань, а також за завідомо неправдиві показання, та приведеною до присяги, в присутності законного представника ОСОБА_29 надала суду показання про те, що вона не була очевидцем подій і все, що їй відомо, то це лише зі слів ОСОБА_20 , яка була її подругою, та працівників поліції. Так, свідок ОСОБА_22 вказала, що ввечері 04.09.2020 вона на запрошення ОСОБА_20 пішла до сауни, разом з ними також пішов знайомий ОСОБА_20 - ОСОБА_10 , який представився « ОСОБА_30 ». Після відвідування сауни ОСОБА_20 та ОСОБА_10 провели її додому. Вранці до неї прийшли працівники поліції та запитували з приводу обставин спричинення водію таксі ножових поранень.

Свідок ОСОБА_31 , будучи попередженою про кримінальну відповідальність за відмову від дачі показань, а також за завідомо неправдиві показання, та приведеною до присяги, надала суду показання про те, що протягом тривалого часу проживала разом з ОСОБА_18 , шлюб вони не реєстрували, на момент смерті ОСОБА_18 мали спільних дітей ( ОСОБА_32 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_33 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ). ОСОБА_18 працював водієм таксі «УБЕР». Востаннє вона спілкувалася з ним по телефону ввечері 04.09.2020. Потім вона дізналася, що ОСОБА_18 помер у лікарні від ножового поранення.

Допитаний у судовому засіданні експерт ОСОБА_34 підтвердив висновки судово-медичної експертизи та показав, що при проведенні експертизи його, окрім відповідальності за ст. 383, 385, 387 КК України, про що зазначено на бланку затверджено Міністерством юстиції України, змінювати який він немає права, було попереджено про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України. Пояснив, що не дав відповідь на запитання слідчого щодо давності спричинення тілесних ушкоджень та можливого їх спричинення одним предметом через те, що було оперативне втручання, наслідком чого було порушення тканин людського організму. У зв`язку з тим, що потерпілий провів у лікарні дві доби, його оперували, тому з`ясувати питання наявності в його організмі алкогольних чи наркотичних речовин не було можливим. Окрім того, експерт указав, що рана на грудях потерпілого є різаною і має значну довжину, яка свідчить, що клинок під час удару знаходився у русі справа на ліво чи зліва на право у залежності від напрямку ріжучої сторони.

Крім того, в ході судового провадження було досліджено та ретельно перевірено докази, зібрані в ході досудового розслідування, а також інші документи, зафіксовані у відповідній процесуальній формі, що слугували підставою для внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) з подальшим проведенням досудового розслідування та здійснення окремих слідчих дій у даному кримінальному провадженні:

- витяг з ЄРДР, зі змісту якого вбачається, що відомості про вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 121 КК України до вказаного реєстру було внесено 05.09.2020 о 12:43:37 (т. 2 а.с. 1);

- постанова про зміну правової кваліфікації кримінального правопорушення від 07.09.2020, відповідно до якої слідчим СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_35 було прийнято рішення про зміну кваліфікації кримінального правопорушення з ч. 1 ст. 121 на п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України (т. 2 а.с. 8-9), відомості про що було внесено до ЄРДР (т. 2 а.с. 10-11);

- протокол огляду місця події від 05.09.2020 о 02:40-04:30, з фототаблицею до нього, проведеного слідчим СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_36 , у присутності понятих, об`єктом якого була земельна ділянка, розташована за адресою: м. Київ, просп. Оболонський, 7, де біля проїжджої частини на тротуарі поблизу зупинки громадського транспорту «Мікрорайон №5» було виявлено транспортний засіб марки «TOYOTA CAMRY» (д.н.з. НОМЕР_1 ), який належить ОСОБА_37 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яким фактично володів ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в ході проведення кого було виявлено та вилучено: транспортний засіб «TOYOTA CAMRY» (д.н.з. НОМЕР_1 ); ключ до вказаного транспортного засобу; чотири змиви з зовнішніх та внутрішніх ручок задніх дверей, мікрооб`єктів з переднього та заднього сидіння, три сліди папілярних візерунків, що умовно було позначено під №1, 2 (з внутрішньої сторони передніх правих дверей) та №3 (з внутрішньої сторони передніх лівих дверей); №8 змивів РБК, що знаходиться під №1-8; фрагмент пляшки зі слідами РБК; мобільний телефон «HONOR» (т. 2 а.с. 20-29);

- протокол огляду місця події від 29.09.2020 о 15:20-15:30, проведеного слідчим СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_38 , у присутності понятих, об`єктом якого був транспортний засіб «TOYOTA CAMRY» (д.н.з. НОМЕР_1 ), під час якого було виявлено та вилучено мікрооб`єкти на зовнішній частині ручки водійських дверей транспортного засобу «TOYOTA CAMRY» (д.н.з. НОМЕР_1 ) (т. 2 а.с. 94-96);

- протокол огляду місця події від 07.09.2020 об 11:00-11:20, проведеного слідчим СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_39 , у присутності понятих, об`єктом якого було службове приміщення КШМД (м. Київ, вул. Братиславська, 3), де на лікарняному ліжку знаходився труп ОСОБА_18 . Під час огляду вилучено шорти чорного кольору, футболку (майку) чорного кольору та взуття, що належали потерпілому (т. 2 а.с. 121-122);

- висновок експерта від 06.11.2020 №081-462-2020 за результатами проведення судово-медичної (імунологічної) експертизи, для проведення якої було надано на дослідження 8 змивів РБК під №1-8 та медична карта стаціонарного хворого КМКЛШМД за №14905 на ім`я ОСОБА_18 , відповідно до висновків якої кров ОСОБА_18 відноситься до групи О(І), що по судово-медичній класифікації відповідає групі О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В, тобто його організму властивий антиген Н. На наданих на дослідження восьми марлевих тампонах зі змивами (об. №1-8), вилучених під огляду автомобіля марки «TOYOTA CAMRY» (д.н.з. НОМЕР_1 ), виявлено кров людини. При визначенні групової належності крові в об. №1-8 було виявлено антиген Н, окрім того в об. 1, 5, 7, 8 було виявлено ізогемаглютиніни анти-А та анти-В, що не виключає можливості походження цієї крові від ОСОБА_18 (т. 2 а.с. 87-91);

- висновок експерта від 19.11.2020 №021-2003-2020 за результатами проведення судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до висновків якої: 1) при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_18 були виявлені наступні тілесні ушкодження: «На передній поверхні правої половини грудної клітини ,практично через ареолу-правого соска розташована рана з рівними краями, розміром 6x12-18 см, в рані розрізаний грудний м`яз. На лівому передпліччі по долонній поверхні в середній третині ближче до ліктьового суглобу розташована рана з рівними краями, розміром 4х1см» (за даними медичної документації), ушиті рани у 4-му міжребер`ї справа та на передній поверхні лівого передпліччя, на передньо-внутрішній поверхні лівого передпліччя у верхній його третині, 6 подряпин на фоні грудини на рівні 3-5 ребер, лінійне пошкодження верхньої долі правої легені. Проникаюче колото-різане поранення грудної клітини з пошкодженням легені виникло внаслідок предмету, що має колюче-ріжучі властивості та має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя. Різана рана на лівому передпліччі виникла від дії гострого предмету, що має ріжучу дію та має ознаки тілесного ушкодження легкого ступеню важкості. Подряпини на фоні грудини виникли внаслідок дії гострого предмету та мають ознаки тілесного ушкодження легкого ступеню важкості. Синець на лівому передпліччі виник в результаті дії тупого предмету та має ознаки тілесного ушкодження легкого ступеню важкості. Проникаюче колото-різане поранення трудної клітини з пошкодженням легені має прямий причинний зв`язок із настанням смерті; 2) смерть ОСОБА_18 , 1986 року народження, настала від проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини з пошкодженням легені та розвитком шоку. На це вказують: вище зазначені тілесні ушкодження, а також, правосторонній гемоторакс (200 мл під час проведення дослідження та 700 мл крові та 500 мл згортків за даними медичної документації), падіння рівню гемоглобіну в крові (за даними медичної документацій), смугасті крововиливи під ендокардом, знекровлення внутрішніх органів, «шокові нирки», набряк-набухання головного мозку (т. 2 а.с. 116-119);

- висновок експертного дослідження від 30.10.2020 №061-1556-2020 за результатами проведення судово-медичної (гістологічної) експертизи, за результатами проведення якого виявлено розповсюджені крововиливи в паренхімі легені з вираженою лейкоцитарною реакцією. Субендокардіальний крововилив у серці. Фокуси некротичного нефрозу. Неповний септальний цироз печінки на фоні зонального жирового гепатозу. Набряк-набухання головного мозку (т. 2 а.с. 120);

- висновок експерта від 04.11.2020 №081-459-2020 за результатами проведення судово-медичної (імунологічної) експертизи, для проведення якої було надано на дослідження шорти чорного кольору, що належить ОСОБА_18 та медична карта стаціонарного хворого КМКЛШМД за №14905 на ім`я ОСОБА_18 , відповідно до висновків якої кров ОСОБА_18 відноситься до групи О(І), що по судово-медичній класифікації відповідає групі О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В, тобто його організму властивий антиген Н; 2) в плямах на шортах (об. №1, 2), наданих на дослідження, знайдена кров людини групи О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В. Ця кров могла походити від ОСОБА_18 (т. 2 а.с. 126-129);

- висновок експерта від 04.11.2020 №081-458-2020 за результатами проведення судово-медичної (імунологічної) експертизи, для проведення якої було надано на дослідження майка (футболка) чорного кольору, що належить ОСОБА_18 та медична карта стаціонарного хворого КМКЛШМД за №14905 на ім`я ОСОБА_18 , відповідно до висновків якої згідно наданої завіреної копії медичної карти стаціонарного хворого КМКЛШМД за №14905 кров потерпілого ОСОБА_18 , 1986 року народження, відноситься до групи «О(І)», що по судово-медичній класифікації відповідає групі О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В, тобто його організму властивий антиген Н; 2) на наданій на експертизу майці (футболка) (об. №1) виявлена кров людини. При визначенні групової належності цієї крові виявлений антиген Н, що не виключає можливості її походження від потерпілого ОСОБА_18 (т. 2 а.с. 132-135);

- висновок експерта від 05.11.2020 №081-460-2020 за результатами проведення судово-медичної (імунологічної) експертизи, для проведення якої було надано на дослідження пару черевиків, що належать ОСОБА_18 та медична карта стаціонарного хворого КМКЛШМД за №14905 на ім`я ОСОБА_18 , відповідно до висновків якої кров ОСОБА_18 , згідно наданої медичної документації відноситься до групи О(І), що по судово-медичній класифікації відповідає групі О з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В, тобто його організму властивий антиген Н; 2) в плямах на чоловічих черевиках (об. №1-2), наданих на дослідження, знайдена кров людини, при встановленні групової належності якої виявлений антиген Н. Ця кров могла походити від ОСОБА_18 (т. 2 а.с. 137-140);

- відповідь від 25.09.2020 №2126/Б на запит в порядку ст. 93 КПК України за підписом директора Комунального некомерційного підприємства «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф міста Києва» та карта виїзду швидкої медичної допомоги, відповідно до якої 05.09.2020 о 01:56 був зареєстрований виклик екстреної медичної допомоги за адресою: АДРЕСА_1 (зупинка громадського транспорту). За результатами виклику 05.09.2020 в період часу з 02:25 по 02:48 ОСОБА_18 , 1986 року народження, було госпіталізовано до БСМП Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги (м. Київ, вул. Братиславська, 3) із проникаючим ножовим пораненням грудної клітини справа, гемопневмоторакс справа. При цьому, відповідно до інформації, що міститься в карті виїзду швидкої медичної допомоги, на момент огляду у потерпілого були скарги грудної клітини справа, нестача повітря, виражена слабкість. Зі слів потерпілого його вдарив ножем невідомий чоловік (т. 2 а.с. 144, 145);

- протокол проведення слідчого експерименту від 10.09.2020 з додатком (відеозаписом) до нього, складеного за результатами проведеної слідчої дії за участю свідка ОСОБА_25 , спеціаліста, у присутності понятих із застосуванням технічних засобів фіксації відеокамери, відповідно до якого свідок ОСОБА_25 , перебуваючи на місці події, указала місце на просп. Оболонському у м. Києві, де територіально відбулась бійка між чоловіками. Крім того, уточнила, що транспортний засіб одного із учасників бійки їхав до місця події по смузі зустрічного руху транспорту та запаркувався, заїхавши на бордюр, поблизу зупинки громадського транспорту. Бійка відбувалась між «лисим» чоловіком у кепці та потерпілим, бійка продовжувалась приблизно 5 хв., після чого «лисий» чоловік у кепці окликнув дівчину, яка була з ним, щоб вона підібрала речі, та в подальшому вони вдвох пішли по просп. Оболонському з місця події. Потерпілий підійшов до цілодобового магазину та попросив викликати поліцію та швидку допомогу, а сам ліг у машині. Зазначила, що «лисий» чоловік у кепці завдавав удари потерпілому в область грудей та ніхто інший тілесних ушкоджень потерпілому не завдавав (т. 2 а.с. 178-181);

- протокол проведення слідчого експерименту від 14.09.2020 з додатком (відеозаписом) до нього, складеного за результатами проведеної слідчої дії за участю свідка ОСОБА_26 , спеціаліста, у присутності понятих із застосуванням технічних засобів фіксації відеокамери, відповідно до якого свідок ОСОБА_26 , перебуваючи на місці події, вказала місце на просп. Оболонському у м. Києві, де територіально відбулась бійка між невідомими їй чоловіками. Зазначила, що вона перебувала на робочому місці в кав`ярні та дивилась у вікно вхідних дверей, з якого було видно та чутно, що між «лисим» чоловіком та іншим чоловіком відбувалась агресивна розмова. В якийсь момент потерпілий повернувся до неї і вона побачила, що з його грудей тече кров, при цьому «лисий» чоловік підійшов до автомобіля «ТОЙОТА», який знаходився біля зупинки громадського транспорту, щось взяв та повернувся до потерпілого й продовжив на нього кричати, на що потерпілий просив не чіпати його. Потім «лисий» чоловік помітив, що вона телефонує та одразу після цього пішов з місця події (т. 2 а.с. 185-189);

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.09.2020, в результаті проведення вказаної слідчої (розшукової) дії свідок ОСОБА_26 у присутності понятих серед представлених на фотознімках осіб за зовнішніми ознаками обличчя впізнала ОСОБА_10 як особу, котра, на її думку, завдала тілесних ушкоджень потерпілому, після чого кричав на потерпілого та, побачивши свідка, зник з місця події (т. 2 а.с. 182-184);

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.09.2020, в результаті проведення вказаної слідчої (розшукової) дії свідок ОСОБА_22 у присутності понятих серед представлених на фотознімках осіб за формою бороди та вус, голови та очей впізнала ОСОБА_10 , як особу на ім`я «ОСОБА_45», котра, зі слів ОСОБА_20 , спричинила таксисту ножове поранення (т. 2 а.с. 175-177);

- протокол отримання зразків для експертизи від 02.10.2020, відповідно до якого в результаті проведення цієї слідчої дії у присутності спеціаліста та захисника у ОСОБА_10 було відібрано біологічні зразки, а саме: букального епітелію (слини) з ротової порожнини (т. 2 а.с. 230);

- висновок експерта від 14.12.2020 №СЕ-19/111-20/49959-Б за результатами проведення судової молекулярно-генетичної експертизи, для проведення якої було надано на дослідження зразок букального епітелію (слини) ОСОБА_10 , відповідно до висновків якої: 1) у наданому на дослідження зразку букального епітелію ОСОБА_10 (об. №1) виявлено клітини з ядрами; 2) встановлено генетичні ознаки (ДНК-профіль) клітин з ядрами виявлених у зразку букального епітелію (слини) ОСОБА_10 (об. №1), які наведені в таблиці результатів дослідження (т. 2 а.с. 232-238);

- висновок експерта від 15.12.2020 №СЕ-19/111-20/49953-Б за результатами проведення судової молекулярно-генетичної експертизи, для проведення якої було надано на дослідження змив із зовнішньої частини ручки водійських дверей транспортного засобу «TOYOTA CAMRY» (д.н.з. НОМЕР_1 ), відповідно до висновків якої: 1) у наданому на дослідження змиві з зовнішньої ручки водійських дверей транспортного засобу (об`єкт №1) виявлено клітини з ядрами, крові не виявлено; 2) встановлено генетичні ознаки (ДHK-профіль) клітин з ядpами виявлених у змиві з зовнішньої ручки водійських дверей транспортного засобу (об`єкт №1); 3) генетичні ознаки клітин клітин з ядрами виявлених у змиві з зовнішньої pyчки водійських дверей транспортного засобу (об`єкт №1) належать невстановленій особі чоловічої генетичної статі та не збігаються з генетичними ознаками клітин з ядрами виявлених у зразку букального епітелію (слини) ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . Походження вищевказаних клітин з ядрами від ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , виключаються (т. 2 а.с. 99-108);

- висновок експерта від 15.12.2020 №СЕ-19/111-20/49960-Б за результатами проведення судової молекулярно-генетичної експертизи, для проведення якої було надано на дослідження 4 змиви з зовнішніх та внутрішніх ручок задніх дверей транспортного засобу, відповідно до висновків якої: 1) у наданих на дослідження змивах, а саме: у змиві із внутрішньої сторони ручки задніх правих дверей транспортного засобу (об`єкт № 1), y змиві із внутрішньої сторони задніх лівих дверей транспортного засобу (об`єкт №2), у змиві із зовнішньої стоpoни зaдніx пpавих двepeй транспортного засобу (об`єкт №3) та у змиві із зовнішньої сторони задніх лівих дверей транспортного зacoбy (об`єкт № 4) виявлено клітини з ядрами, крові не виявлено; 2) Встановлено генетичні ознаки (ДНК-пpoфіль) клітин з ядpами виявлених у змиві із зовнішньої сторони задніх лівих дверей транспортного засобу (об`єкт №4) та генетичні ознаки клітин з ядрами у змиві із внутрішньої сторони ручки задніх правих дверей транспортного засобу (об`єкт №1), у змиві із внутрішньої сторони задніх лівих дверей транспортного засобу (об`єкт №2), у змиві із зовнішньої сторони задніх правих дверей транспортного засобу (об`єкт №3). Генетичні ознаки (ДНК-профілі) клітин з ядрами виявлених у змиві із внутрішньої сторони ручки задніх правих дверей транспортного засобу (об`єкт №1), клітин з ядрами виявлених у змиві із внутрішньої сторони задніх лівих дверей транспортного засобу (об`єкт №2), клітин з ядрами виявлених у змиві із зовнішньої сторони задніх правих дверей транспортного засобу (об`єкт №3), є змішаними, містять генетичні ознаки більше двох осіб та не придатні до ідентифікація; 3) генeтичні ознаки клітин з ядрами виявлених у змиві із зовнішньої сторони задніх лівих дверей транспортного засобу (об`єкт №4) належать невстановленій особі жіночої генетичної статі та не збігаються з генетичними ознаками клітин з ядрами виявлених у зpазку букального eпiтeлію (слини) ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . Походження вищевказаних клітин з ядpами від ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , виключається (т. 2 а.с. 56-70);

- висновок експерта від 15.12.2020 №СЕ-19/111-20/49957-Б за результатами проведення судової молекулярно-генетичної експертизи, для проведення якої було надано на дослідження мікрооб`єкти з переднього та заднього сидіння транспортного засобу, відповідно до висновків якої: 1) На наданих на дослідження об`єктах, а caмe: на мікрооб`єктах з переднього сидіння транспортного зaсoбy (об`єкт №1) виявлено клітини з ядрами, крові не виявлено, на мікрооб`єктах із заднього сидіння транспортного засобу(об`єкт №2) виявлено поодинокі клітини з ядрами, крові не виявлено; 2) Вcтaновлено генетичні ознаки (ДНК-профіль) клітин з ядрами виявлених на мікрооб`єктах з переднього сидіння Генетичні ознаки (ДНК-профіль) поодиноких клітин з ядрами виявлених мікрооб`єктах iз заднього сидіння транспортного зacoбy (об`єкт №2) нeвстановлено, у зв`язку з недостатньою кількістю біологічного матеріалу; 3) Генетичні ознаки клітин з ядрами виявлених на мікрооб`єктах з переднього сидіння транспортного засобу (об`єкт №1) належать невстановлeній осoбі чоловічої генетичної статі та нe збігаються з генетичними ознаками клітин з ядрами виявлених у зразку букального епітелію (слини) ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . Походження вищевказаних клітин з ядрами від ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , виключаються (т. 2 а.с. 75-84);

- протокол отримання зразків для експертизи від 02.10.2020, відповідно до якого в результаті проведення цієї слідчої дії у присутності спеціаліста та захисника у ОСОБА_10 було відібрано біологічні зразки, а саме: зразків папілярних візерунків пальців рук та долоней (т. 2 а.с. 241);

- висновок експерта від 15.10.2020 №СЕ-19/111-20/49968-ТР за результатами проведення судової дактилоскопічної експертизи, для проведення якої було надано на дослідження: сліди папілярних візерунків, що умовно було позначено під номерами 1-2 (з внутрішньої сторони передніх правих дверей транспортного засобу) та 3 (з внутрішньої сторони передніх лівих дверей транспортного засобу); зразки папілярних візерунків пальців рук ОСОБА_10 , відповідно до висновків якої: 1) на наданих на дослідження трьох відрізках прозорих липких стpiчок типу «скотч», які наклеєні на відрізки аркушів цупкого паперу, перекопійовано по одному сліду пальця руки. Слід пальця руки, з розмірами по осям 20x16 мм - придатний для ідентифікації за ним особи. Сліди пальців рук (руки), з розмірами по осям 22x17 мм та 20x19 мм - непридатні для ідентифікації за ними особи (осіб); 2) Слід пальця руки, з розмірами по осям 20x16 мм, наданий на дослідження, залишений не ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , а іншою особою (т. 2 а.с. 45-52);

- протокол огляду місця події від 20.10.2020 о 18:30-18:34, проведеного слідчим СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_40 , у присутності двох понятих та захисника, під час якого було виявлено та вилучено особисті речі, які належать ОСОБА_10 , а саме: джинси синього кольору, футболка синього кольору та кофта чорного кольору (т. 2 а.с. 242-245);

- висновок експерта від 06.11.2020 №081-482-2020 за результатами проведення судово-медичної (імунологічної) експертизи, для проведення якої було надано на дослідження джинси та футболку, що належать ОСОБА_10 , відповідно до висновків якої на наданих на дослідження футболці (об. №1, 2) та штанах (об. 3-7) кров методом висхідної тонкошарової томографії не виявлено (т. 2 а.с. 248-250);

- висновок експерта від 13.11.2020 №081-481-2020 за результатами проведення судово-медичної (імунологічної) експертизи, для проведення якої було надано на дослідження спортивну кофту, що належать ОСОБА_10 , відповідно до висновків якої на наданих на дослідження спортивній кофті (об. №1, 2) кров методом висхідної тонкошарової томографії не виявлено (т. 2 а.с. 253-255);

- протокол проведення слідчого експерименту від 08.12.2020 з додатком (відеозаписом) до нього, складеного за результатами проведеної слідчої дії за участю ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_16 , спеціаліста, у присутності понятих із застосуванням технічних засобів фіксації відеокамери, відповідно до якого ОСОБА_10 повідомив, що 05.09.2020 приблизно о 2-ї години ОСОБА_10 разом із ОСОБА_20 перебували поблизу будинку №7 по просп. Оболонському у м. Києві. ОСОБА_20 викликала автомобіль таксі з власного мобільного телефону, після спливу певного часу ОСОБА_20 зателефонувала таксисту та запитала чому він так довго не їде, на що таксист відповів, що проїжджав поблизу вказаної точки (місця перебування пасажира) та не бачив їх, на що ОСОБА_20 обурилась, а таксист почав кричати в телефонній розмові. Після цього, ОСОБА_20 передала мобільний телефон ОСОБА_10 та таксист повідомив йому, що їде до них. ОСОБА_10 та ОСОБА_20 знаходились поблизу автобусної зупинки, водій таксі під`їхав до них, рухаючись по зустрічній смузі руху, та зупинився на тротуарі. Вийшовши з машини, таксист підійшов до ОСОБА_10 та правою рукою завдав ОСОБА_10 удар в голову, від чого ОСОБА_10 впав на ліву сторону. Потім ОСОБА_10 почав підніматися, а таксист почав завдавати йому удари руками та ногами, однак ОСОБА_10 піднявся та почалась боротьба, під час якої ОСОБА_10 схопив таксиста за передпліччя лівої руки, в якій був ніж, та почав його забирати, що було далі ОСОБА_10 не пам`ятає, оскільки в його очах було темно. Подальші події ОСОБА_10 також не пам`ятав (т. 2 а.с. 258-262);

- висновок судово-психіатричного експерта від 24.11.2020 №643 за результатами проведення амбулаторної комісійної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи, встановлено, що: 1) у період часу, до якого відноситься діяння, ОСОБА_10 не виявляв ознак будь-якого психічного розладу; 2) у період часу, до якого відноситься діяння, ОСОБА_10 не перебував у стані тимчасового розладу психічної діяльності; 3) у період часу, до якого відноситься діяння, ОСОБА_10 за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними; 4) у теперішній час ОСОБА_10 не виявляє ознак будь-якого психічного розлад; 5) за своїм психічним станом у теперішній час ОСОБА_10 може усвідомлювати свої дії та керувати ними, застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує; 6) у ОСОБА_10 не виявлено клінічних ознак хронічного алкоголізму та наркоманії, лікування з цього приводу він не потребує.

Водночас, з дослідницької частини вбачається, що ОСОБА_10 не знаходився у стані фізіологічного афекту, а також у будь-якому іншому емоційному стані, який би суттєво вплинув на його свідомість та діяльність. ОСОБА_10 не виявляє таких індивідуально-психологічних властивостей, які виражені значно та можуть істотно впливати на його характер та поведінку, у тому числі в період, що досліджується. ОСОБА_10 притаманні такі психологічні особливості, як: збереженість, інтелектуально-мнестичної діяльності, стійкість уваги, емоційна стійкість у звичайних ситуаціях, раціоналізм, опора на власну думку та накопичений досвід, самостійність та незалежність суджень, вміння зберігати та відстоювати власні інтереси. ОСОБА_10 здатний правильно сприймати та розуміти характер значення власних дій та давати відповідні покази, не виявляє ознак навіювання та фантазування, його поведінка та вербальна продукція мають реалістичних та самостійний характер. ОСОБА_10 здатний правильно сприймати та розуміти характер та значення власних дій та передбачати їх наслідки (т. 2 а.с. 263-267);

- протоколи тимчасового доступу до речей і документів від 09.10.2020 за результатами виконання ухвали слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 11.09.2020 №756/11280/20 до інформації, яка перебуває у володінні ПрАТ «Київстар» (м. Київ, вул. Хвойки, 15/15) з додатками до нього, та від 08.10.2020 за результатами виконання ухвали слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 11.09.2020 №756/11280/20 до інформації, яка перебуває у володінні ПрАТ «ВФ Україна» (м. Київ, вул. Лейпцизька, 15) з додатками до нього (т. 2 а.с. 191-198);

- протокол обшуку від 21.09.2020 о 07:14-07:37, проведеного слідчим СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_38 на підставі ухвали слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 05.09.2020 №756/11256/20, у присутності двох понятих, проведеного за адресою: АДРЕСА_2 , в ході проведення якого було виявлено та вилучено особисті речі, належні ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , які були одягнуті на ній 05.09.2020, а саме: білі кросівки марки «CONVERSE», чорну кофту, сірі джинси, чорну футболку (т. 2 а.с. 160-165);

- висновок експерта від 29.10.2020 №081-461-2020 за результатами проведення судово-медичної (імунологічної) експертизи, для проведення якої було надано на дослідження куртці (кофта) (об. №1), футболці (об. №2), джинсових брюках (об. №3), та парі кросівок (об. №4-13), які належать ОСОБА_20 , кров методом висхідної тонкошарової хроматографії не виявлена (т. 2 а.с. 166-168);

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Показання обвинуваченого ОСОБА_10 про те, що він завдав ОСОБА_18 ножове поранення, захищаючись від неправомірних дій потерпілого, який вчинив на нього напад із ножем, суд вважає безпідставними з огляду на такі обставини.

Так, згідно з ч. 1 ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту (ч. 3 ст. 36 КК України).

До критеріїв визначення правомірності необхідної оборони належать: наявність суспільно небезпечного посягання, його дійсність та об`єктивна реальність, межі захисних дій, які б не перевищували меж необхідності, а шкода особі, яка здійснює посягання, не перевищувала б ту, яка для цього необхідна.

Для вирішення питання про кваліфікацію складу злочину, пов`язаного з умисним позбавленням життя особи, зокрема щодо відсутності чи наявності стану необхідної оборони, перевищення її меж, суд у кожному конкретному випадку, враховуючи конкретні обставини справи, повинен здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання.

Як зазначено у п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 26.04.2002 «Про судову практику у справах про необхідну оборону», щоб установити наявність або відсутність ознак перевищення меж необхідної оборони, суди повинні враховувати не лише відповідність чи невідповідність знарядь захисту і нападу, а й характер небезпеки, що загрожувала особі, яка захищалася, та обставини, що могли вплинути на реальне співвідношення сил, зокрема: місце і час нападу, його раптовість, неготовність до його відбиття, кількість нападників і тих, хто захищався, їхні фізичні дані (вік, стать, стан здоров`я) та інші обставини.

Касаційний кримінальний суд Верховного Суду у постанові від 21.11.2019 у справі №190/409/17 (провадження №51-5130км18) звертає увагу, що у разі, коли визначальним у поведінці особи було не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити шкоду потерпілому (розправитися), такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, вони набувають протиправного характеру і мають розцінюватись на загальних підставах.

У першу чергу, аналізуючи показання свідків ОСОБА_25 , ОСОБА_26 та ОСОБА_20 , які вони надали у судовому засіданні, колегія суддів не бере до уваги показання свідка ОСОБА_26 про те, що вона бачила, як в грудях таксиста «стирчав якийсь предмет», оскільки такі показання спростовуються показаннями свідка ОСОБА_25 , а також слідчим експериментом з свідком ОСОБА_26 , проведеним через нетривалий час після самої події.

Водночас, жоден із вказаних свідків, які бачили перебіг бійки в якійсь її частині, в судовому засіданні не підтвердив та не вказав про наявність ножа в руках ОСОБА_18 як на момент початку бійки, так і під час самої бійки, не містять і матеріали кримінального провадженні доказів на підтвердження вказаної обставини, про що було повідомлено лише самим обвинуваченим.

Крім того, свідок ОСОБА_25 беззаперечно ствердила, що бачила бійку між раніше невідомими чоловіками: «лисим» чоловіком у кепці ( ОСОБА_10 ) та водієм таксі ( ОСОБА_18 ), яка тривала приблизно 5 хв., під час якої чоловіки завдавали один одному ударів кулаками рук, однак ніхто з них на землю не падав. У подальшому до кіоску підбіг потерпілий ОСОБА_18 з ножовим пораненням грудей та попросив викликати швидку допомогу.

У свою чергу свідок ОСОБА_26 указала, що спочатку вона бачила, як ОСОБА_18 відступав назад у напрямку кіоска, а на нього йшов ОСОБА_10 , який кричав до потерпілого, в подальшому вона бачила, як потерпілий, тримаючись руками за груди з яких текла кров, просив викликати швидку допомогу. Під час досудового розслідування свідок ОСОБА_26 також зазначила, що потерпілий ОСОБА_18 просив обвинуваченого не чіпати його та більше не бити.

Свідок ОСОБА_20 , хоча й не змогла пригадати важливі обставини події, зокрема, причини початку конфлікту, його розвиток та наслідки у виді спричиненн ОСОБА_18 ножового поранення, однак все ж зазначила, що під час телефонної розмови між ОСОБА_18 та ОСОБА_10 виникла сварка, й останній наказав водію таксі їхати до нього, щоб з ним «розібратися». Указала ОСОБА_20 і на те, що ОСОБА_10 напередодні цих подій демонстрував їм з ОСОБА_22 ніж, який, зі слів свідка, був при ньому завжди.

Окрім того, у відповідності до висновку судово-медичної експертизи від 19.112020 №021-2003-2020, у ОСОБА_18 було виявлено тілесні ушкодження, зокрема, рана, розміром 6х12-18 см, на передній поверхні правої половини грудної клітини, практично через ареолу правого соска, у рані розрізний грудний м`яз. Також, у дослідницькій частині зазначеної експертизи указано, що рана на тілі потерпілого має довжину 23 см.

З огляду на наведені докази, суд приходить до висновку, що спочатку між ОСОБА_10 та ОСОБА_18 відбувся словесний конфлікт у телефонній розмові, тобто до приїзду таксиста на місце, який, після приїзду водія таксі на місце події, продовжився та переріс в обопільну бійку, в ході якої ОСОБА_10 ножем, що був при ньому, спричинив ОСОБА_18 поранення грудей.

Крім того, відповідно до висновоку судово-медичної експертизи від 19.11.2020 №021-2003-2020, а також показань експерта в суді, рана на грудях потерпілого є різаною і має значну довжину, яка свідчить, що клинок під час удару знаходився у русі справа на ліво чи зліва на право у залежності від напрямку ріжучої сторони.

З огляду на викладене, версія обвинуваченого ОСОБА_10 про те, що останній, захищаючись від нападу таксиста, схопив ОСОБА_18 за руку, в якій той тримав ніж, викрутив її таким чином, що потерпілий отримав ножове поранення грудей, є неспроможною, оскільки колегія суддів вважає, що саме ОСОБА_10 під час обопільної бійки, будучи розташованим обличчям до ОСОБА_18 , ножем завдав таксисту удар, за якого клинок (лезо ножа) перебував у русі справа на ліво чи зліва на право у залежності від напрямку ріжучої сторони, спричинивши ОСОБА_18 тілесні ушкодження, в тому числі тяжке тілесне ушкодження, від якого настала смерть останнього.

За таких обставин, ураховуючи ступінь і характер небезпеки, що загрожувала ОСОБА_10 під час обопільної бійки з ОСОБА_18 , з огляду на відсутність у матеріалах кримінального провадження доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_18 вчиняв таке суспільно-небезпечне посягання, що за своїм характером та об`єктивними проявами могло бути розцінено ОСОБА_10 як таке, що досягло ступеню суспільної небезпечності, властивого злочину, у зв`язку з чим останній міг перебувати у стані необхідної оборони, а також враховуючи те, що конфлікт в телефонній розмові виник спочатку з ОСОБА_20 , яка перебувала разом з ОСОБА_10 , потім продовжився в телефонній розмові між останнім та таксистом, в результаті якого, відповідно до показань ОСОБА_20 , саме ОСОБА_10 сказав, щоб таксист їхав до них для «з`ясування всіх питань», з огляду на відсутність відомостей та обставин, які могли свідчити про реальну об`єктивну відмінність співвідношення сил чоловіків, колегія суддів вважає, що в діях ОСОБА_10 наявне не відвернення суспільно небезпечного посягання (нападу на нього саме таксистом) та захист від такого посягання, а бажання ОСОБА_10 спричинити шкоду потерпілому (розправитись), тому такі дії ОСОБА_10 не становлять необхідної оборони, а відтак не свідчать про перевищення її меж.

З огляду на викладене, оцінюючи сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд прийшов до висновку, про достатність доказів для визнання ОСОБА_10 винуватим у спричиненні ОСОБА_18 ножового поранення, від якого останній помер.

Разом з тим, дії ОСОБА_10 стороною обвинувачення кваліфіковано за п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України, як «вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині з хуліганських мотивів».

Як зазначено в обвинувальному акті, 05.09.2020 приблизно о 01:40 у ОСОБА_10 , який знаходився поблизу будинку №7, що по проспекту Оболонському м. Києва, під час конфлікту з ОСОБА_18 , виник умисел, спрямований на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_18 з хуліганських мотивів. Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_10 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді смерті ОСОБА_18 та бажаючи їх настання, з метою заподіяння смерті останньому, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, не маючи будь-яких підстав для вжиття заходів необхідної оборони, з хуліганських мотивів, з мотивів явної неповаги до суспільства, нехтуючи загальнолюдськими правилами поведінки та моралі, протиставляючи себе суспільству та іншим громадянам, тримаючи у руці ніж, перебуваючи у положенні стоячи навпроти потерпілого, умисно завдав удар лезом ножа в область передньої поверхні правої половини грудної клітини та лівого передпліччя потерпілого, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини з лінійними пошкодженнями верхньої долі правої легені та різаної рани по долонній поверхні на лівому передпліччі. Внаслідок проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини з лінійним пошкодженням верхньої долі правої легені настала смерть ОСОБА_18 .

Однак, колегія суддів не може погодитися із такою кваліфікацією з огляду на наступне.

Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2003 №2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», як умисне вбивство з хуліганських мотивів за п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України дії винного кваліфікуються, коли він позбавляє іншу особу життя внаслідок явної неповаги до суспільства, нехтування загальнолюдськими правилами співжиття і нормами моралі, а так само без будь-якої причини чи з використанням малозначного приводу.

Не можна кваліфікувати як вчинене з хуліганських мотивів умисне вбивство під час сварки чи бійки, яку розпочав сам потерпілий, а так само з ревнощів, помсти чи з інших мотивів, що виникли на ґрунті особистих стосунків, навіть якщо при цьому було порушено громадський порядок.

Як було встановлено за результатами судового розгляду, про що колегія суддів вже зазначала вище, конфлікт (сварка) між ОСОБА_10 та ОСОБА_18 виник у телефонній розмові до приїзду таксиста на місце події з приводу грубої, агресивної та некоректної манери розмови водія таксі з ОСОБА_20 , про що вона повідомила ОСОБА_10 та передала слухавку останньому, котрий у свою чергу, під час розмови з таксистом «на підвищених тонах», наказав таксисту їхати до них для «розбору ситуації» та «з`ясування всіх питань» та після приїзду таксиста на місце події конфлікт між чоловіками переріс у обопільну бійку. Тобто, обопільна бійка між обвинуваченим та потерпілим виникла на ґрунті особистих неприязних стосунків, що, на думку колегії суддів, виключає вчинення вбивства з хуліганських мотивів. Окремо колегія суддів звертає увагу і на те, що пред`явлене ОСОБА_10 обвинувачення містить взаємовиключні твердження, зокрема, вказується щодо наявності у ОСОБА_10 умислу на вбивство ОСОБА_18 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, й одночасно - з хуліганських мотивів.

Водночас, згідно з п. 22 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2003 питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.

Так, відповідно ст. 115 КК України умисним вбивством є умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині. При цьому, злочин, передбачений ч. 2 ст. 121 цього Кодексу, належить до особливих (складних) злочинів і виділений законодавцем в окремий вид необережного заподіяння смерті, тому що за своєю суттю, природою речей заподіяння смерті відбувається єдиним засобом - завданням тілесних ушкоджень. Умисне тяжке тілесне ушкодження є злочином із матеріальним складом і змішаною формою вини.

Умисне вбивство відрізняється від умисного тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, і визначальним при цьому є спрямованість умислу винного, його суб`єктивне ставлення до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється прямим умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до таких наслідків характеризується необережністю.

Питання про умисел вирішується виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.

Колегія суддів, оцінюючи суб`єктивне ставлення ОСОБА_10 до наслідків своїх дій у вигляді смерті ОСОБА_18 , вважає, що воно характеризується необережністю. На це, зокрема, указує те, що ОСОБА_10 та таксист ОСОБА_18 до події знайомі не були, конфлікт виник в телефонній розмові, продовжився на місці події, куди приїхав таксист, під час обопільної бійки ОСОБА_10 завдав один удар ножем та після цього відразу припинив свої дії, маючи реальну можливість довести свій умисел на вбивство до кінця, не перешкоджав потерпілому відійти від місця конфлікту, жодних дій, направлених на фізичне переслідування потерпілого з метою доведення умислу на вбивство до кінця не вчиняв і, покидаючи місце події, міг пересвідчитись у тому, що ОСОБА_18 перебуває у свідомості, самостійно пересувається, та поруч знаходяться люди, які можуть надати допомогу останньому.

На підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що встановлені в судовому засіданні фактичні обставини кримінального провадження, а також обставини за яких настала смерть ОСОБА_18 , мета та мотив обвинуваченого, виключають кваліфікацію дій ОСОБА_10 за ст. 115 КК України «як умисне вбивство», а тому дії ОСОБА_10 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 121 КК України як «умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого», оскільки ОСОБА_10 , завдаючи удару ножем у груди таксиста, усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій та міг передбачити суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажав, але свідомого припускав їх настання.

Вирішуючи питання про призначення виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_10 суд приходить до наступного висновку.

Слід зазначити, що згідно зі ч. 2 ст. 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до вимог ст. 65 зазначеного Кодексу суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_10 покарання суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину з огляду на положення ст. 12 КК України, який є тяжким, особу обвинуваченого, котрий неодружений, непрацевлаштований, раніше несудимий, на спеціальних обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, що свідчить про його осудність.

Згідно ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_10 суд не встановив, як і не встановив обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 цього Кодексу.

Враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, беручи до уваги вказані обставини в сукупності, суд приходить до висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі відповідно до санкції норми закону, що передбачає відповідальність за вчинене, водночас, враховуючи відомості, що містяться в розписках від ОСОБА_31 , датованих 17.05.2021, 17.05.2021 та 27.05.2021, про те, що остання (матір дітей загиблого ОСОБА_47 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_42 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ) отримала від захисника ОСОБА_16 грошові кошти на загальну суму 10 000 дол. США в якості відшкодування заподіяної шкоди внаслідок злочину, вчиненого ОСОБА_10 , в результаті якого загинув ОСОБА_43 , а також те, що зі слів обвинуваченого він особисто через місяць після події з`явився до органів Національної поліції, що не заперечувалось прокурором у судовому засіданні, вік обвинуваченого та стан його здоров`я, колегія суддів вважає, що покарання у виді позбавлення волі ближче до мінімальної межі з його реальним відбуванням, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_10 та попередження вчинення ним нових злочинів.

При цьому колегія суддів не вбачає правових підстав для призначення ОСОБА_10 покарання із застосуванням статей 69, 75 КК України.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати - в порядку ст. 124 КПК України. При цьому, на користь держави з обвинуваченого підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експерта, за результатами яких було встановлено пряме чи непряме існування обставин, що підлягали доказуванню у кримінальному провадженні.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадках виправдування обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Ухвалами слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 09.09.2020 за №756/11107/20, 09.09.2020 за №756/11134/20, 21.09.2020 за №756/11068/20 було застосовано заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна, які відповідно до вимог статей 174 та 374 КПК України підлягають вирішенню одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_10 у вигляді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» до набрання вироком законної сили - залишити без зміни.

Зарахування строку попереднього ув`язнення обвинуваченого ОСОБА_10 слід вирішити відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України.

Керуючись положеннями статей 100, 124, 174, 369-371, 373, 374, 376, 395, 532 КПК України, суд -

у х в а л и в:

ОСОБА_10 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років.

Строк відбування ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі обчислювати з дня набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_10 у вигляді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» до набрання вироком законної сили - залишити без зміни.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбутого ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі зарахувати строк його попередньо ув`язнення в період з 02.10.2020 (ухвала Оболонського районного суду міста Києва від 02.10.2020 №756/12286/20) по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Скасувати арешт:

- накладений ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 09.09.2020 за №756/11107/20, на мобільний телефон марки «ASUS» чорного кольору, з деформованим (розбитим) екраном та сім-карту з написом « НОМЕР_2 »;

- накладений ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 09.09.2020 за №756/11134/20, на шорти чорного кольору зі слідами РБК, футболку чорного кольору зі слідами РБК, пару взуття зі слідами РБК, що належать ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що було вилучено 07.09.2020 в період часу з 11:00 по 11:20 в службовому приміщенні Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги, що за адресою: м. Київ, вул. Братиславська, 3;

- накладений ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 21.09.2020 за №756/11068/20, на транспортний засіб «TOYOTA CAMRY» (д.н.з. НОМЕР_1 ) та ключ до нього, що належать ОСОБА_37 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та якими фактично володів ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , шляхом заборони відчуження та розпорядження; мобільний телефон «HONOR», що належать ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Речові докази, а саме:

- транспортний засіб «TOYOTA CAMRY» (д.н.з. НОМЕР_1 ), ключ (два ключі) до вказаного транспортного засобу (постанови від 06.09.2020, 16.11.2020), - після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_37 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ;

- мобільний телефон марки «ASUS» чорного кольору (постанова від 06.09.2020, 06.09.2020), - після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_20 ;

- джинси синього кольору, футболка синього кольору та кофта чорного кольору (постанови від 20.10.2020, 19.12.2020, 19.12.2020, 19.12.2020); свідоцтво про народження на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , апостиль на 5 арк., копія паспорта на ім`я ОСОБА_44 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , конверт, копія довідки про звільнення від 27.07.2018 №040653 на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , копія вироку від 31.07.2003 №1-629/03 (постанова від 19.12.2020), - після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_10 ;

- чотири змиви з зовнішніх та внутрішніх ручок задніх дверей, мікрооб`єктів з переднього та заднього сидіння, три сліди папілярних візерунків, що умовно було позначено під №1, 2 (з внутрішньої сторони передніх правих дверей) та №3 (з внутрішньої сторони передніх лівих дверей); №8 змивів РБК, що знаходиться під №1-8; фрагменти скляної пляшки зі слідами РБК (постанови від 06.09.2020, 19.12.2020, 19.12.2020, 19.12.2020); фрагменти скляної пляшки зі слідами РБК (постанова від 05.09.2020); дактилоскопічна карта ОСОБА_10 (постанова від 19.12.2020); шорти чорного кольору, футболку (майку) чорного кольору та взуття, що належали ОСОБА_18 (постанови від 08.09.2020, 19.12.2020, 19.12.2020, 19.12.2020); букальний епітелій ОСОБА_10 (постанова від 05.09.2020); мобільний телефон «HONOR» (постанови від 05.09.2020, 06.09.2020), - після набрання вироком законної сили знищити;

- оптичний носій інформації з відеозаписом в період часу з 04.09.2020 по 05.09.2020 за адресою: просп. Героїв Сталінграда, м. Київ (постанова від 07.09.2020); оптичний носій інформації з відеозаписом з камери зовнішнього відео спостереження за адресою: просп. Оболонський, м. Київ (постанова від 07.09.2020), - після набрання вироком законної сили залишити при матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь держави у рахунок відшкодування витрат на залучення експерта (Отримувач: ГУК у м. Києві/Оболонський р-н 24060300; Код отримувача ; Банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат.); Номер рахунку (IBAN): UA0026006; Код класифікації доходів бюджету: 24060300; Найменування коду класифікації доходів бюджету: Інші надходження):

- 4 833(чотири тисячі вісімсот тридцять три) грн 43 коп(висновок експерта від 14.12.2020 №СЕ-19/111-20/49959-Б)

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1

судді ОСОБА_2

ОСОБА_3