Справа № 487/3943/23
Провадження № 1-кп/487/672/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2023 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві кримінальне провадження внесене до ЄРДР № 0000998 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миколаєва, українця, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, раніше судимого: 20.05.2015 Заводським районним судом м.Миколаєва за ч.3 ст. 15 ч.4 ст.185 КК України до 3 років 6 місяця позбавлення волі, звільнений 29.05.2018 умово-достроково, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15 ч.4 ст. 185 КК України

за участю сторін кримінального провадження:

зі сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_4 ,

зі сторонни захисту обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним:

14.06.2023 близько о 20.40 год. ОСОБА_3 , незважаючи на воєнний стан, введений на території України з 24.02.2022 указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», проходячи повз домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , переслідуючи корисливий умисел направлений на таємне викрадення майна з метою власного незаконного збагачення, переліз через паркан у двір , де повз металопластикове вікно побачив товарно-матеріальні цінності, які знаходились у кімнаті вищезгаданого будинку.

Реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на таємне викрадання чужого майна, ОСОБА_3 підійшов до вікна будинку, та утримуючи в руках металевий лом розбив скло та проник до будинку АДРЕСА_2 .

В подальшому, ОСОБА_3 , діючи таємно, в умовах воєнного стану, умисно, протиправно, з метою заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, розуміючи що за його діями ніхто не спостерігає, та його дії являються непомітними для оточуючих, намагався вчинити крадіжку телевізора торгівельної марки " Xiaomi " модель "L32М5-5АSР" вартістю 7268,50 грн., належний потерпілій ОСОБА_6 . Разом з цим протиправні дії ОСОБА_3 були викриті свідком ОСОБА_7 , який знаходячись біля розбитого вікна домоволодіння, висловив вимоги щодо припинення протиправних дій та викликав працівників поліції, в зв`язку з чим ОСОБА_3 не довів свій протиправний умисел до кінця з причин, незалежних від його волі, оскільки не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для його доведення, оскільки був зупинений очевидцем.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.3 ст. 15, ч.4 ст. 185 КК України, тобто незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна ( крадіжка), вчинений повторно, в умовах воєнного стану, поєднане із проникненням у житло.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні не оспорював встановлені обставини кримінального провадження, та беззастережно визнав свою винуватість, у скоєні вказаного кримінального правопорушення, та зазначив про те, що ним вони не оспорюються, при цьому вважав за недоцільне дослідження доказів щодо цих обставин. Аналогічну думку висловив і прокурор.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин:

Покази обвинуваченого ОСОБА_3 , який у судовому засіданні пояснив, що 14.06.2023 ідучи повз домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , переліз через паркан у двір, та розбивши скло металевим ломом проник до кімнати зазначеного будинку, де нікого не було. Разом з цим заволодіти ніяким майно, зокрема телевізором, не вдалось, оскільки був зупинений невідомим чоловіком.

У вчиненому ОСОБА_3 щире розкаявся. Стверджував, що мав намір скоїти злочин у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем.

Такі показання обвинуваченого ОСОБА_3 , надані без будь-якого примусу, у зв`язку з чим суд вважає їх послідовними, логічними, такими, що підтверджують правильність розуміння ним змісту встановлених обставин кримінального правопорушення, їх добровільність та істинність його позиції.

Оскільки обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, здійснивши подальший розгляд в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. При цьому суд з`ясував думку учасників судового розгляду, чи правильно вони розуміють зміст цих обставин, чи є їх позиція добровільною, а також роз`яснив їм наслідки такого розгляду справи, а саме, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, за своїм внутрішнім переконання, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновків, що вина ОСОБА_3 , у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена, а кваліфікація його дій вірна.

Доводи сторони захисту про невірну кваліфікацію дій ОСОБА_3 в частині вчинення злочину повторно, суд вважає безпідставними, оскільки відповідно до п.8 ст. 89 КК України обвинувачений вважається раніше судимим.

Мотиви призначення покарання та ухвалення інших рішень щодо питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку і положення закону, яким керувався суд.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до категорії тяжких злочинів.

Обставина, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за положеннями ч.1 ст.66 КК України є щире каяття у вчиненому злочині.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та приймає до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Згідно цієї постанови, відповідно до ст.50, ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Крім того, Європейський суд з прав людини у справі «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 р., зазначав, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Суд, також враховує вимоги ч.2 ст.61 Конституції України, згідно з якою юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів засудженим.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує дані про його особу, який раніше судимий, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, постійного місця проживання не має, не працевлаштований, згідно довідки КНП «Миколаївського обласного центру психічного здоров`я» МОР ОСОБА_3 лікування у лікаря-психіатра не проходив, за медичною допомогою не звертався.

Суд також враховує, що ОСОБА_3 визнав вину і щиро розкаявся.

Отже, виходячи з загальних засад призначення покарання, відповідно до вимог ст.ст. 65,68 КК України, з урахуванням ступені тяжкості вчиненого ОСОБА_3 злочину, даних про його особу, конкретних обставин його вчинення, наслідків вчиненого, суд вважає, що обвинуваченому повинно бути призначено покарання, передбачене санкцією ч.4 ст. 185 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на 5 років, що є необхідним й достатнім для його виправлення, попередження нових злочинів, та на думку суду відповідатиме меті кримінального покарання.

Питання про речові докази вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

З урахуванням положень ч.2 ст.124 КПК України процесуальні витрати у кримінальному провадженні, а саме витрати по залученню експерта слід покласти на обвинуваченого.

Керуючись ст. ст. 369-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.4 ст. 185 КК України та призначити покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Відповідно до положень ст.72 ч.5 КК України зарахувати ОСОБА_3 у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з моменту затримання з 15.06.2023 до набрання вироком законної сили.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити - тримання під вартою.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави процесуальні витрати по залученню експертів у розмірі 1912 грн.

Речові докази:

телевізор торгівельної марки " Xiaomi " модель "L32М5-5АSР", залишити у розпорядженні ОСОБА_6 ;

металевий лом, який поміщено до полімерного пакету та опломбовано стяжкою синього кольору № А467833 - знищити;

дактилоскопічну карту, яку поміщено до первинного пакування № 3191/2, 2СПУ, які поміщені до первинного пакування № 3191/2 - залишити в матеріалах кримінального провадження;

навісний замок, який поміщено до первинного пакування з біркою № 3192(2), два полотна по металу, які поміщено до первинного пакування з біркою № 3192(2) - повернути власнику .

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його оголошення негайно вручити засудженому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1