Провадження № 1-кс/344/4470/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2023 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області підполковника поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000463 від 30.12.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

В С Т А Н О В И ЛА :

26.06.2023 до слідчого судді Івано-Франківського міського суду надійшло клопотання слідчого ОСОБА_4 , погоджене прокурором ОСОБА_3 , яке подане в рамках кримінального провадження, внесеного 30.12.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000463, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що 29 грудня 2022 року приблизно о 18 годині 41 хвилині, у темну пору доби, водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем марки Volkswagen Passat реєстраційний номер НОМЕР_1 рухався вулицею Мазепи м. Коломия, Коломийського району, Івано-Франківської області. Проїжджаючи освітленою вуличними ліхтарями ділянкою дороги, за напрямком до м. Чернівці, ОСОБА_5 наближався до перехрестя вулиці Мазепи з вулицею Симоненка та пішохідного переходу через проїзну частину вулиці Мазепи, позначеного дорожньою горизонтальною розміткою 1.14.1 «Зебра» та дорожніми знаками 5.38.1 та 5.38.2 з кожної із сторін переходу відповідно.

В цей час, у місці розташування пішохідного переходу, зліва направо відносно напрямку руху автомобіля під керуванням водія ОСОБА_5 , та дещо по діагоналі відносно повздовжньої осі дороги вулиці Мазепи, через проїзну частину переїжджав велосипедист ОСОБА_7 , який був одягнутий поверх верхнього одягу у світлоповертальний жилет.

Водій ОСОБА_5 , маючи об`єктивну можливість завчасно виявити небезпеку для руху у вигляді велосипедиста ОСОБА_7 , при наближенні до нього проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого допустив наїзд на ОСОБА_7 .

При цьому ОСОБА_5 порушив вимоги Правил дорожнього руху України, а саме: п. 1.5., п. 2.3. б), д), п. 12.1. та п. 12.3.

У результаті порушення ОСОБА_5 вказаних пунктів Правил дорожнього руху України відбулась дорожньо-транспортна пригода, унаслідок якої велосипедист ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді поєднаної травми тіла, про що свідчать характер, морфологія та об`єм ушкоджень голови, шиї, тулубу та кінцівок; скупчення крові в порожнинах тіла, (об`ємом 600мл в правій плевральній порожнині, 350мл в лівій плевральній порожнині та 50см? у черевній порожнині); значні крововиливи в травмованих тканинах тіла, тканинах внутрішніх органів та в ділянках переломів кісток скелету; нерівномірне, ближче до зниженого кровонаповнення тканин внутрішніх органів та судин тіла, ознаки перерозподілу кровотоку в нирках, крововиливи під ендокардом лівого шлуночку серця, набряк тканини головного і спинного мозку, від яких на місці події настала його смерть.

У вчиненні даного кримінального правопорушення підозрюється: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Замулинці, зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, одружений, на утриманні двоє малолітніх дітей, згідно ст. 89 КК України не судимий, якому вручене повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Абзацом 175 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено термін «обґрунтована підозра», який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 повністю підтверджується протоколом огляду місця події, показами свідків, протоколом слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_8 , протоколом огляду відеозапису з камер спостереження магазину «Смак», висновками судових експертиз та іншими доказами у кримінальному провадженні у своїй сукупності.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого відповідно до ч. 2 ст. 286 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від трьох до восьми років. Усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення кримінального правопорушення у виді позбавлення волі в майбутньому підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватись від органів слідства та суду.

Вбачається, що застосування запобіжних заходів можливо при наявності ризиків. Ризик - це не визначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме що ОСОБА_5 може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення кримінального правопорушення у виді позбавлення волі.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

У відповідності до практики Європейського Суду з прав людини небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Враховуючи викладене вважаю, що застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання буде недостатнім для запобігання вказаним ризикам та забезпечення виконання завдань кримінального провадження.

До органів досудового розслідування не надходили заяви від жодних осіб про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків у відповідності до ст. 194 КПК України і зобов`язуються, за необхідності, доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу. У зв`язку з цим вважаю, що підстав для застосування запобіжного у вигляді особистої поруки не має. Окрім цього, вказаний запобіжний захід недостатній для запобігання зазначеним ризикам.

Інший вид запобіжного заходу заставу, застосувати відносно підозрюваного також неможливо, оскільки відсутня інформація щодо постійного джерела доходів та власних коштів, відсутні особи, які б могли внести кошти на спеціальний рахунок з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, а в даному випадку вважаю, що саме запобіжний захід у вигляді домашнього арешту зможе запобігти таким ризикам.

Відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Викладене свідчить про неможливість запобігання ризикам, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж домашній арешт. У той же час вважаю, що застосування саме такого запобіжного заходу, буде в повній мірі обґрунтованим та достатнім.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та доводи, що його обґрунтовують, просив клопотання задоволити.

Слідчий підтримав думку прокурора.

Захисник заперечила щодо задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Просив врахувати характеризуючі дані підозрюваного, те, що на його утриманні є 2 малолітніх дітей, зокрема стан здоров`я дитини ОСОБА_9 , яка хворіє, та за необхідності може потребувати термінового лікування. Ризики зазначені прокурором є формальними. Підозрюваний не має наміру переховуватися або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Підозрюваний підтримав думку захисника.

Заслухавши учасників, дослідивши надані до клопотання матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Встановлено, що відділом розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000463 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

22 червня 2023 року ОСОБА_5 в порядку ст.278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, а саме у порушені правил безпеки дорожнього руху особою, яке керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_7 .

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті статті 5, а саме захисту особи від свавілля.

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

У якості підтвердження обґрунтованості підозри органом досудового розслідування до матеріалів клопотання надано наступні докази: протокол огляду місця події від 29.12.2022, протокол огляду від 27.01.2023, прокол допиту потерпілої ОСОБА_10 від 03.01.2023, копія розписки ОСОБА_10 від 15.01.2023, протокол допиту свідка ОСОБА_5 від 07.02.2023, протокол проведення слідчого експерименту від 05.05.2023, висновок експерта №187 від 28.01.2023, висновок експерта №20 від 20.03.2023, висновок експерта №СЕ-19/109-23/229-ІТ від 02.02.2023, висновок експерта №СЕ-19/109-23/5542-ІТ від 09.06.2023, протокол допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 22.06.2023.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 у відповідності до ст.12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Разом з тим, слідчий суддя на цьому етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Тому, на підставі оцінки сукупності отриманих доказів, слідчим суддею визначено, що причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

Проаналізувавши доводи слідчого та прокурора в обґрунтування обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 , слідчий суддя вважає, що у судовому засіданні знайшли підтвердження ризики, визначені ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачене максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, усвідомлює про неминучість покарання за вчинення кримінального правопорушення, тому може виїхати за межі Івано-Франківської області з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене діяння, що свідчить про неможливість запобігання цьому ризику шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

При цьому слідчий суддя, бере до уваги, характеризуючі особу підозрюваного дані, його вік, стан здоров`я, згідно ст. 89 КК України раніше не судимий, зокрема, те що ОСОБА_5 має постійне місце проживання, офіційно не працює, з середньою освітою, одружений, має на утриманні 2 малолітніх дітей: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , стан здоров`я дитини ОСОБА_12 .

Відповідно до приписів ч.1 та ч.2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Заперечуючи щодо застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час сторона захисту, послалась на відсутність ризиків та стан здоров`я доньки підозрюваного. Однак, таке не може бути безумовною підставою для відмови у задоволенні клопотання.

Так, слідчий суддя зазначає, що ризиком у кримінальному провадженні є небажані для провадження наслідки дій підозрюваного, спрямовані на створення перешкод кримінальному провадженню. Ризик стає реальним через невизначеність поведінки особи у певній ситуації, яку (поведінку) неможливо достеменно передбачити. Таким чином, у контексті кримінального провадження ризиком неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного слід вважати таку поведінку цієї особи, настання якої характеризується високим ступенем ймовірності.

Одного лише твердження підозрюваного не достатньо для переконання, що він буде дотримуватися відповідних процесуальних обов`язків за наявності загрози у покаранні за вчинення кримінального правопорушення.

Що стосується стану здоров`я малолітньої дитини підозрюваного, зокрема забезпечення невідкладеної допомоги у нічний час, то таке не позбавляє підозрюваного повідомити слідчого про вказані обставини, та з дозволу останнього покидати місце проживання.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що до підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічну пору доби у період часу з 22 год. до 07 год., дотримуючись принципів співрозмірності між тяжкістю кримінального правопорушення (характером кримінального правопорушення згідно оголошеної підозри) та характером цього запобіжного заходу.

Згідно ч. 6 ст.181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Відповідно до ч. 5 ст.196 КПК України в ухвалі про застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, зазначаються конкретні обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, що покладаються на підозрюваного, обвинуваченого, та у випадках, встановлених цим Кодексом, строк, на який їх покладено.

Як вбачається з ч. 5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

З урахуванням наведеного, вважаю за необхідне застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який, на думку слідчого судді, забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного під час досудового слідства, враховуючи обставини саме даного кримінального провадження на такому етапі.

Наведені слідчим суддею висновки свідчать, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічну пору доби щодо ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191, ч.5 ст. 191, ч.1 ст. 366 КК України, підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.177, 181, 186, ч.2 ст.376 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання задоволити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічну пору доби із 23 год. по 06 год., із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , до 22 серпня 2023 року включно, в межах строку досудового розслідування.

Зобов`язати ОСОБА_5 прибувати за кожною вимогою до суду, слідчого, прокурора, та у відповідності до ч.5 ст.194 КПК України, покласти наступні обов`язки:

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з свідками та потерпілою у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до Управління Державної міграційної служби по місцю реєстрації свій паспорт громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України та на в`їзд в Україну.

Вказані обов`язки покласти на ОСОБА_5 до 22 серпня 2023 року включно, в межах строку досудового розслідування.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого ОСОБА_4 та прокурора Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Роз`яснити виконавцям, що навмисне невиконання службовою особою ухвали суду або здійснення перешкод їх виконання тягне кримінальну відповідальність за ст. 382 КК України.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що у випадку необхідності залишити житло він має отримати відповідний дозвіл слідчого, прокурора або суду. В іншому випадку це буде вважатися порушенням умов дотримання запобіжного заходу та може бути підставою для ініціювання питання слідчим чи прокурором щодо його зміни на інший, більш суворий.

Будь-які твердження чи заяви підозрюваного, зроблені під час розгляду клопотання, не можуть бути використані на доведення його винуватості у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, або у будь-якому іншому правопорушенні.

Ухвала діє до 22 серпня 2023 року та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 27 червня 2023 року.

Слідчий суддя

Івано-Франківського міського суду ОСОБА_1