Справа № 463/6999/23
Провадження № 1-кп/463/518/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2023 року Личаківський районний суд м.Львова в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні за № 0001043 від 21.04.2023 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, раніше судженого, останній раз вироком Франківського районного суду м.Львова від 28.06.2023 року за ч.3 ст.15, ч.4 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року, 18.04.2023 року приблизно о 14 год. 00 хв. перебуваючи біля квартири АДРЕСА_2 , в якій проживає ОСОБА_5 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою власного протиправного збагачення, шляхом підбору ключів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, проник у приміщення вказаної квартири, звідки таємно викрав фотооб`єктив торгової марки «CANON EF 24mm f/1.4L ІІ USM», вартістю 25299,0 гривень та фотоапарат торгової марки «CANON EOS 5D Маr ІІ», вартістю 12000,0 гривень, які належать ОСОБА_5 та в подальшому із викраденим майном покинув приміщення квартири, завдавши при цьому потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 37299,0 гривень.

Таким чином, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованому йому кримінальному правопорушенню визнав повністю, дав покази, які в повній мірі відповідають обставинам, викладених в обвинувальному акті. Підтвердив, що 18.04.2023 року він гуляв по АДРЕСА_3 . Зайшов у під`їзд будинку, піднявся на третій поверх та побачив квартиру, яку він зміг би відкрити. Шляхом підбору ключів, він проник у приміщення квартири, звідки таємно викрав фотооб`єктив торгової марки «CANON» та фотоапарат торгової марки «CANON», після чого залишив приміщення квартири. В подальшому, фотоапарат він продав на ринку «Провесінь», а фотооб`єктив здав у ломбард. У вчиненому щиро розкаюється, просить суд суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, подавши при цьому заяву про розгляд справи без її участі.

Учасники процесу не заперечили щодо розгляду справи у відсутності потерпілої.

У зв`язку з наведеним та з врахуванням думки учасників процесу, розгляд справи проведено без участі потерпілої ОСОБА_5 .

Дослідження інших доказів щодо тих обставин матеріалів кримінального провадження, які ніким не оспорюються, судом за згодою учасників судового провадження та на підставі ч.3 ст.349 КПК України визнано недоцільним. Судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст фактичних обставин пред`явленого йому обвинувачення, сумнівів у добровільності його позиції немає, а також обвинуваченому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Обвинувачений підтвердив позицію щодо обмеження обсягу дослідження доказів судом в порядку ч.3 ст.349 КПК України, добровільність його позиції та розуміння правових наслідків обмеження обсягу дослідження доказів судом.

Оцінюючі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, в умовах воєнного стану, а тому його дії правильно кваліфіковані органами досудового розслідування за ч.4 ст.185 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин.

Згідно з вимогами КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 12.06.2009 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», покарання, призначене судом, має бути необхідним і достатнім для виправлення засуджених та попередження вчинення ними нових злочинів.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують покарання, особу обвинуваченого, який неодружений, не працює, раніше суджений за вчинення майнових злочинів, на диспансерному обліку з приводу наркологічного та психоневрологічного захворювання не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Таким чином, з огляду на викладене, враховуючи позицію сторони обвинувачення, відношення обвинуваченого до вчиненого, суд приходить до висновку про те, що виправлення і перевиховання обвинуваченого можливе у виді реального покарання, а тому, йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.4 ст.185 КК України, оскільки таке покарання відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України є достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого, попередження нових кримінальних правопорушень, а також соціальної реабілітації.

Правових підстав для призначення обвинуваченому покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання, тобто на підставі ст.69 КК України, чи застосування ст.75 КК України, враховуючи зазначені вище конкретні обставини в їх сукупності та дані про особу винного, суд не знаходить. Так описані вище дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, дають лише підстави для призначення покарання у мінімальних його межах, передбачених санкцією відповідної статті, у виді позбавлення волі, а не застосування ст.69 КК України.

Застосування інституту умовного звільнення (ст.75 КК України) до призначеного обвинуваченому покарання не сприятиме меті покарання та не буде достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.

Конкретні обставини справи свідчать, що досягнення мети покарання, яка полягає в ізоляції засудженого та поміщенні його до кримінально-виконавчої установи закритого типу, неможливе без його реального відбування. Отже суд дійшов висновку про неможливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання у виді позбавлення волі.

Відомості, які б спростовували даний висновок суду, відсутні, вибір заходу примусу та порядок його узгоджується із позицією сторони обвинувачення, висловленої у судових дебатах.

Крім того, судом встановлено, що вироком Франківського районного суду м.Львова від 28.06.2023 року, ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.4 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі. А тому, на підставі ч.4 ст.70 КК України ОСОБА_4 слід призначити остаточне покарання за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі, враховуючи вирок Франківського районного суду м.Львова від 28.06.2023 року, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань.

На момент ухвалення вироку обвинуваченому обрано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Речові докази у кримінальному проваджені вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Керуючись ст.ст.368, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді - 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, з врахуванням вироку Франківського районного суду м.Львова від 28.06.2023 року, шляхом часткового складання покарань, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, обраний відносно ОСОБА_4 залишити без змін до часу набрання вироком законної сили.

Речові докази по справі: фіскальні чеки, а саме: чек № 1, на якому наявний напис «COMFY», магазин « Комфі-Трейд », Україна, м.Запоріжжя, Шевченківський р-н, вул.Чарівна,74 , , ПН39, 979599, EF 24mmF1.4L II USM Canon об`єктив до фотокамери 25299.00 А. сума 25299,0, документ № ЧZPN1-0021 від 14.03.20 року та чек № 2 з наявним написом «ПРИВАТБАНК», TOB «Комфі-Трейд», вул.Чарівна,74, м.Запоріжжя. оплата сума 25299,0 гривень, - повернути потерпілій ОСОБА_5 .

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено з підстав, передбачених ст.394 КПК України до Львівського апеляційного суду через Личаківський районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1