Справа № 279/4006/23
Провадження № 1-кс/279/995/23 У Х В А Л А
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті останньому, ОСОБА_5 , взяла у праву руку кухонний ніж, яким умисно зі значною силою прикладення, нанесла ОСОБА_7 , два удари в місце розташування життєво-важливих органів, а саме грудної клітки з правого боку в результаті чого заподіяла ОСОБА_7 , тілесні ушкодження у вигляді: проникаючих ножових поранень правої половини грудної клітки та правої підреберної ділянки, гемопневматороксу, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя. Після чого ОСОБА_7 , але свій злочинний намір не довела до кінця з причин, що не залежали від її волі, так як ОСОБА_7 доставили до Коростенської центральної міської лікарні, де йому надали медичну допомогу.
Підозра ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема, протоколом огляду місця події, яким зафіксоване місце вчинення злочину та вилучене знаряддя вчинення злочину, протоколами допитів свідків, речовими доказами, протоколом затримання підозрюваної особи.
На даному етапі кримінального провадження стороною обвинувачення та слідчим суддею не вирішується питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження у суді по суті, зокрема оцінювати докази з точки їх достатності та допустимості для визнання особи винною чи не винною у вчинення кримінального правопорушення.
Таким чином, сторона обвинувачення на підстав оцінки сукупності отриманих доказів стверджує, що причетність особи до вчинення нею кримінального правопорушення є достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.
ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, який відповідно до ст.12 КК України за ступенем тяжкості є тяжким злочином, за який законом передбачене безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.
Метою та підставами застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваною ОСОБА_5 , покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілого, у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тобто ризикам, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України.
Зокрема, ризик переховування ОСОБА_5 , від органу досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що остання, усвідомлюючи невідворотність реального покарання, буде намагатись уникнути кримінальної відповідальності за злочин, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі у вигляді до п`ятнадцяти років.
Вік підозрюваної ОСОБА_5 її соціальні зв`язки, майновий стан та стан здоров`я дозволяють останній переховуватись від органів досудового розслідування та суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України).
Крім того, відповідно до матеріалів, доданих до клопотання, наявні підстави вважати, що підозрювана ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілого, оскільки спільно проживає з останнім, а також впливати на свідків, оскільки в момент вчинення злочині вони всі перебували за місцем проживання останньої, розпивали спиртні напої, тобто вони є друзями та знайомими. З метою уникнення від реального покарання зможе за допомогою примусу, підкупу, змовлянь або фізичної переваги та сили впливати на свідків, щоб останні змінили покази.
У вказаному кримінальному провадженні до проведення різноманітних слідчих (розшукових) та процесуальних дій, неодноразово залучались поняті, які в подальшому будуть допитані в якості свідків та будуть залучені експерти, на яких у разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного із примусовою ізоляцією підозрюваної ОСОБА_5 від суспільства матиме протизаконний вплив шляхом залякування, шантаж, підкупу, надання неправомірної вигоди за вчинення дій на свою користь.
За таких обставин, сторона обвинувачення вважає, що підозрювана ОСОБА_5 перебуваючи на волі, під загрозою тяжкості покарання, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, зможе вільно спілкуватись із такими особами та координувати їх дії, щодо приховування слідів вчиненого кримінального правопорушення. (п.3 ч.1 ст.177 КПК України).
Також, п.4 ч.1 ст.177 КПК України, орган досудового розслідування не виключає можливості, що підозрювана може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме: перешкоджати шляхом не прибуття та несвоєчасного прибуття на вимоги слідчого, прокурора чи суду, а також перебуваючи на волі зможе вчинити інший тяжкий або особливо тяжкий злочин у іншому місці, оскільки матиме змогу вільно пересуватись, в ході якого його можуть затримати в поряду ст.208 КПК України в результаті чого виникле складність у проведенні з ним слідчих (розшуковик) дій та судових розглядів (п.4 ч.1 ст.177 КПК України).
Таким чином, під час досудового розслідування встановлено реальні ризики того, що підозрювана ОСОБА_5 у разі застосування до неї запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Лише обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зможе запобігти усім вищевказаним ризикам, у тому числі вчинення підозрюваним нових кримінальних правопорушень.
Застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, таких як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт, будуть недостатніми для запобігання зазначеним ризикам, так як виходячи зі змісту ст.ст. 179-182 КПК України, вони не позбавляють у повній мірі підозрюваній можливості вільно пересуватися, вчиняти протиправні дії.
Слідча своє клопотання підтримала та просила його задовольнити.
Підозрювана ОСОБА_5 та її захисник проти застосування запобіжного заходу заперечили.
Прокурор зробила висновок про доцільність та можливість застосування запропонованого запобіжного заходу.
Судом встановлено, що відомості про вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України внесено до ЄРДР 23.06.2023 року, 23.06.2023 року о 12.34 год. ОСОБА_5 затримано, 23.06.2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.
Вислухавши пояснення слідчої, висновок прокурора, пояснення підозрюваної, захисника, дослідивши матеріали клопотання, встановлено наступне:
Внесене клопотання відповідає вимогам ст.184 КПК України, його копія вручена підозрюваному в передбачені законом строки.
Відповідно до положень ст.177 ч.2 КПК україни, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Згідно вимог статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Частина 2 вказаної норми зобов`язує слідчого суддю постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра" у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст.5 параграфу 1(c) Конвенції про захист прав основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконати неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (див. рішення О`Нага United Kingdom of 16 October 2001, § 34).
Розумна підозра не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стації. Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування. Стандарт, встановлений статтею 5 § 1(c) Конвенції, не передбачає, що поліція повинна мати достатні докази для пред`явлення обвинувачення на момент арешту, так і під час перебування апелянта під вартою (N.C. v. Italy of 11 January 2001, §45).
Факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для обґрунтування засудження чи навіть пред`явлення обвинувачення; це досягається на наступній стадії кримінального розслідування (Murray v. the United Kingdom, of 28 October 1994, § 55; K.-F. v. Germany of 27 November 1997, § 57; Erdagoz v. Turkey, of 22 October 1997, § 51).
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.
Застосовуючи до підозрюваної запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд не може обґрунтовувати прийняття такого рішення виключно тяжкістю покарання, яке могло бути призначене підозрюваній у разі визнання її винуватою у вчиненні кримінального правопорушення без належного з`ясування наявності у кримінальному правопорушенні хоча б одного із ризиків, передбачених ст.177 КПК.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні суспільні інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обгрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, який відповідно до ст.12 КК України за ступенем тяжкості є тяжким злочином, за який законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років.
З клопотання та досліджених в судовому засіданні матеріалів доданих до клопотання вбачається, що наявні у матеріалах клопотання слідчого докази та обставини підтверджують, що на час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу є достатні підстави вважати, що сталася подія кримінального правопорушення, підозрювана причетна до цієї події та обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.
Перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, слідчий суддя вважає, що сукупність доказів, які були долучені до клопотання слідчого, на даному етапі кримінального провадження, свідчать про обґрунтованість підозри, оголошеної ОСОБА_5 , і є достатніми для застосування щодо підозрюваної запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.
Одночасно звертаю увагу, що на даній стадії кримінального провадження слідчий суддя не вирішує питання наявності в діянні особи складу кримінального правопорушення та винуватості особи у вчиненні такого правопорушення, які вирішуються судом при ухваленні вироку, а лише встановлює наявність обставин підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, що може слугувати підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, на підставі поданих стороною обвинувачення до клопотання матеріалів.
В судовому засіданні під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваній ОСОБА_5 прокурором доведено існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, в виді можливості підозрюваної ОСОБА_5 переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні. Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваної ОСОБА_5 винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона підозрюється, дані про її особу: не має постійного місця роботи, не має джерела доходів, не одружена, на утриманні осіб не має, не має міцних соціальних зв`язків, в порядку ст.89 КК України раніше не судима, вказані обставини свідчать про наявність ризиків, передбаченим п.п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України.
Зважаючи на необхідність виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, а також на доведеність прокурором наявності обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, вважаю за необхідне застосувати відносно підозрюваної ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, так як застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у ст.177 КПК України, строком на шістдесят діб.
Даний запобіжний захід вважається найбільш прийнятним з огляду на всі досліджені за клопотанням про застосування запобіжного заходу обставини.
На підставі ч.4 ст.183 КПК України постановляючи ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя вважає можливим не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.
Враховуючи наведене та керуючись ст.176-178, 193, 194, 196, 197, 202, 205, 309, 395 КПК України,
П О С Т А Н О В И В :
Клопотання задовольнити.
Застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб до 22.08.2023 року включно, без визначення розміру застави.
Ухвала в частині запобіжного заходу діє до 22.08.2023 року.

Копію ухвали вручити підозрюваній, прокурору, слідчому, направити уповноваженій особі місця попереднього ув`язнення.

Здійснення доставки ОСОБА_5 до місця попереднього ув`язнення покласти на уповноважених осіб Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваною - в той же строк з дня отримання копії ухвали, що не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Копія згідно з оригіналом