Справа №295/2589/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.05.2023 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засідання кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000034 від 11 січня 2023 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Городецьке, Уманського району, Черкаської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. ст. 11, 16, 40, 49, 128, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з особистих мотивів та з метою і тимчасово ухилитись від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах воєнного стану, о 08 год. 00 хв. 12 грудня 2022 року самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , що дислокувався за адресою: АДРЕСА_2 , та проводив час на власний розсуд до 13 лютого 2023 року, коли самостійно з`явився на виклик до другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, чим закінчив вчинення злочину.

За час відсутності у військовій частині НОМЕР_1 сержант ОСОБА_4 обов`язки військової служби за посадою не виконував, перебуваючи поза межами військової частини правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчинене ним нез`явлення вчасно на службу до військової частини та його причини не повідомив та проводив час на власний розсуд, не пов`язаний із виконання військових обов`язків

Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 5 ст. 407 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину за інкримінованим обвинуваченням визнав повністю та показав, що він дійсно 12 грудня 2022 року самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , що дислокувалася за адресою: АДРЕСА_2 , та проводив час на власний розсуд до 13 лютого 2023 року, коли самостійно з`явився на виклик до другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, чим закінчив вчинення злочину. У скоєному розкаюється.

Суд визнає недоцільним дослідження доказів, щодо обставин скоєння обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, оскільки вони не оспорюються учасниками кримінального провадження, у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України. При цьому судом з`ясовано у обвинуваченого, чи правильно він розуміє зазначені у обвинувальному акті обставини, зміст цих обставин, та чи немає сумнівів у добровільності позиції обвинуваченого, крім того обвинуваченому роз`яснено, що він буде позбавлений права оскаржити дані обставини у апеляційному порядку.

З наведених доказів суд приходить до висновку, що факт самовільного залишення військової частини без поважних причин, вчинений в умовах воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби), обвинуваченим ОСОБА_4 доведений в судовому засіданні, дії обвинуваченого кваліфіковані вірно за ст. 407 ч. 5 КК України.

Обираючи міру покарання обвинуваченому, суд враховує характер і тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий, характеризується за місцем проходження служби посередньо.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Пом`якшуючою обставиною по справі є щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину обвинуваченого.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченому слід призначити в межах закону, за яким він притягується до кримінальної відповідальності, у вигляді позбавлення волі в межах санкції ст. 407 ч. 5 КК України.

Разом з тим, враховуючи дані особи обвинуваченого ОСОБА_4 , той факт, що він раніше не судимий, провину свою визнав та розкаявся, суд вважає що його можливо звільнити від покарання з випробуванням в силу ст.. 75 КК України.

Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, і за цим законом призначити йому покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі.

Згідно вимог ч. 1 ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від призначеного основного покарання з випробуванням на два роки.

Відповідно до вимог ст. 76 КК України на ОСОБА_4 покласти наступні обов`язки:

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду на протязі 30 днів із дня його проголошення через Богунський районний суд м. Житомира.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1