Справа № 148/1183/19
УХВАЛА

26 липня 2023 року м. Вінниця

Колегія суддів Вінницького районного суду Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря ОСОБА_4

та учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене доЄдиного реєстру досудових розслідувань 07.03.2019 за № 0000119, по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України,

УСТАНОВИЛА:

В провадженні Вінницького районного суду Вінницької області перебуває дане кримінальне провадження, по якому проводиться судовий розгляд.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 через канцелярію суду подала письмове клопотання, яке обґрунтоване тим, що у даному кримінальному провадженні на стадії досудового слідства була проведена амбулаторна судово-психіатрична експертиза, висновком якої обвинувачений ОСОБА_6 визнаний осудним. Однак, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, з особистого спілкування з ОСОБА_6 , який вважає себе хворою людиною, вважає, що проведення тільки амбулаторної психіатричної експертизи, при виконанні якої спілкування лікарів з особою є дуже коротким у часі, не може в достатній мірі об`єктивно дати оцінку психічного стану обвинуваченого. ОСОБА_6 раніше вже притягувався до кримінальної відповідальності за насильницький злочин, відповідно до висновку судово-наркологічної експертизи № 74 від 09.04.2019, страждає на алкоголізм і потребує лікування, у амбулаторному висновку судово-психіатричної експертизи № 122 також зазначений ряд явних порушень поведінки обвинуваченого ОСОБА_6 . Тому вважає, що необхідно призначити по справі стаціонарну судово-психіатричну експертизу для більш повного і тривалого вивчення поведінки обвинуваченого, на вирішення якої поставити такі питання: Чи страждав ОСОБА_6 у період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, на будь-який психічний розлад? Чи міг ОСОБА_6 у період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, за своїм психічним станом усвідомлювати свої дії або керувати ними? Чи міг ОСОБА_6 у період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, за своїм психічним станом повною мірою усвідомлювати свої дії та (або) керувати ними? Чи страждає ОСОБА_6 на даний час на будь-який психічний розлад? Чи здатний ОСОБА_6 на даний час за своїм психічним станом усвідомлювати свої дії або керувати ними? Чи потребує ОСОБА_6 застосування до нього примусових заходів медичного характеру? Проведення експертизи просить доручити Комунальному некомерційному підприємству «ВІННИЦЬКА ОБЛАСНА КЛІНІЧНА ПСИХОНЕВРОЛОГІЧНА ЛІКАРНЯ ІМ. АКАД. О.І. ЮЩЕНКА ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСНОЇ РАДИ»

В судовому засіданні 26.07.2023 захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 клопотання підтримала у повному обсязі, просила його задовольнити. Суду зазначила, що поведінка ОСОБА_6 в судовому засіданні (поводиться зухвало, легко дратується, легко відволікається, судження легковажні, нестримний, імпульсивний) вказує на те, що слід провести стаціонарну судово-психіатричну експертизу.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні 26.07.2023 погодився з клопотанням свого захисника.

Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні 26.07.2023 заперечив з приводу задоволення клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , оскільки в матеріалах кримінального провадження наявний висновок амбулаторної судово-психіатричної експертизи, тому в проведенні стаціонарної експертизи немає необхідності.

Потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в судове засідання 26.07.2023 не з`явилися, попередньо подали через канцелярію суду письмові заяви про розгляд даного кримінального провадження у їх відсутність.

Заслухавши клопотання та думки учасників судового провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 332 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених статтею 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.

Частиною другою статті 332 КПК України визначено, що суд має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам незалежно від наявності клопотання, якщо: 1) суду надані кілька висновків експертів, які суперечать один одному, а допит експертів не дав змоги усунути виявлені суперечності; 2) під час судового розгляду виникли підстави, передбачені частиною другою статті 509 цього Кодексу; 3) існують достатні підстави вважати висновок експерта (експертів) необґрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає інші обґрунтовані сумніви в його правильності.

Згідно з ч. 2 ст. 509 КПК України, у разі необхідності здійснення тривалого спостереження та дослідження особи може бути проведена стаціонарна психіатрична експертиза, для чого така особа направляється до відповідного медичного закладу на строк не більше двох місяців. Питання про направлення особи до медичного закладу для проведення психіатричної експертизи вирішується під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді за клопотанням сторони кримінального провадження в порядку, передбаченому для подання та розгляду клопотань щодо обрання запобіжного заходу, а під час судового провадження ухвалою суду.

За змістом пункту 3 частини другої статті 242 КПК України, обов`язковим є призначення експертизи щодо визначення психічного стану підозрюваного (обвинуваченого) за наявності відомостей, які викликають сумнів щодо його осудності, обмеженої осудності.

Відповідно до Реєстру матеріалів досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000119 від 07.03.2019, доданого до обвинувального акту, 08.04.2019 було проведено амбулаторну комплексну психолого-психіатричну експертизу підозрюваного ОСОБА_6 .

В ході судового розгляду у даному кримінальному провадженні було досліджено висновок судово-психіатричного експерта № 122 від 08.04.2019, відповідно до якого в період вчинення інкримінованого правопорушення ОСОБА_6 на хронічне психічне захворювання не страждав, перебував поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності; питання в частині «чи міг (може) ОСОБА_6 усвідомлювати значення своїх дій» є некоректним, оскільки ставиться лише судом при визначенні дієздатності особи; в період вчинення інкримінованого йому правопорушення ОСОБА_6 міг усвідомлювати свої дії та керувати ними; в теперішній час ОСОБА_6 на психічні розлади не страждає, у нього виявлений змішаний розлад особистості (F61.00); в теперішній час ОСОБА_6 може усвідомлювати свої дії та керувати ними; за психічним станом ОСОБА_6 може стати перед слідством та судом; застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 не потребує (т. 6 а.к.п. 46-50).

Відповідно до п. 5 Порядку проведення судово-психіатричної експертизи, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я від 08.05.2018 № 865, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.06.2018 за № 719/32171, призначення судово-психіатричної експертизи, обов`язки, права та відповідальність судових експертів (далі експерти) визначаються Кримінальним процесуальним кодексом України, Цивільним процесуальним кодексом України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Кодексом адміністративного судочинства України, Кримінальним кодексом України, Законом України «Про судову експертизу».

Пунктом 10 вищевказаного Порядку визначено, що предметом СПЕ є психічний стан особи у певні юридично значимі проміжки часу. Психічний стан особи у певні юридично значимі проміжки часу визначається з метою надання відповіді на запитання, поставлені особою або органом, яка (який) залучила(в) експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи.

Згідно з п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову експертизу в кримінальних та цивільних справах» № 8 від 30.05.1997, судово-психіатрична експертиза призначається, коли вирішення кримінальної або цивільної справи залежить від визначення психічного стану особи на час вчинення нею певного діяння (бездіяльності) чи укладення угоди за наявності сумнівів щодо її спроможності усвідомлювати значення своєї поведінки внаслідок психічної хвороби або тимчасового розладу душевної діяльності. Ознаками такої поведінки можуть бути невмотивовані, неадекватні чи неконтрольовані дії особи в момент вчинення протиправного діяння або в процесі провадження у справі, а так само при укладенні цивільно-правової угоди. Судово-психіатрична експертиза обов`язково призначається для визначення психічного стану обвинуваченого за наявності у справі даних, які викликають сумнів щодо його осудності. Коли під час дослідження в судовому засіданні висновку судово-психіатричної експертизи з`ясується, що для визначення психічного стану підсудного є необхідним тривале спостереження за ним в умовах стаціонару, суд за мотивованою пропозицією експерта може вирішити питання про поміщення підсудного у відповідний медичний заклад.

Заявляючи клопотання, захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 просить провести стаціонарну судово-психіатричну експертизу, однак не вказує на те, яку експертизу слід провести додаткову чи повторну.

Згідно з п.п. 6, 8 Порядку проведення судово-психіатричної експертизи, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я від 08.05.2018 № 865, за формою проведення СПЕ може бути амбулаторною, стаціонарною, посмертною. За процесуальними ознаками СПЕ може бути первинною, повторною, додатковою.

В пункті 1.2.14 розділу І Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерств юстиції України 08.10.1998 № 53/5 (в редакції станом на 07.03.2023), зазначено, що згідно з процесуальним законодавством України експертами виконуються первинні, додаткові, повторні, комісійні та комплексні експертизи. Первинною є експертиза, коли об`єкт досліджується вперше. Додатковою є експертиза, якщо для вирішення питань щодо об`єкта, який досліджувався під час проведення первинної експертизи, необхідно провести додаткові дослідження або дослідити додаткові матеріли (зразки для порівняльного дослідження, вихідні дані тощо), які не були надані експертові під час проведення первинної експертизи. Повторною є експертиза, під час проведення якої досліджуються ті самі об`єкти і вирішуються ті самі питання, що й при проведенні первинної (попередніх) експертизи (експертиз).

Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову експертизу в кримінальних та цивільних справах» № 8 від 30.05.1997 у пунктах 10 та 11 надано роз`яснення про те, що судам слід мати на увазі, що первинною є експертиза, при проведенні якої об`єкт досліджується вперше. Додаткова експертиза призначається після розгляду судом висновку первинної експертизи, коли з`ясується, що усунути неповноту або неясність висновку шляхом допиту експерта неможливо. Висновок визнається неповним, коли експерт дослідив не всі подані йому об`єкти чи не дав вичерпних відповідей на порушені перед ним питання. Неясним вважається висновок, який нечітко викладений або має невизначений, неконкретний характер. В ухвалі про призначення додаткової експертизи суду необхідно зазначати, які висновки експерта суд вважає неповними чи неясними або які обставини зумовили необхідність розширення експертного дослідження. Проведення додаткової експертизи може бути доручено тому самому або іншому експертові. У випадках, коли виникає необхідність провести дослідження нових об`єктів або щодо інших обставин справи, суд призначає нову експертизу, яка не є додатковою. Повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов`язані з його недостатньою обгрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи. Істотними можуть визнаватися, зокрема, порушення, які призвели до обмеження прав обвинуваченого чи інших осіб. В ухвалі (постанові) про призначення повторної експертизи зазначаються обставини, які викликають сумніви у правильності попереднього висновку експерта. Проведення повторної експертизи може бути доручено тільки іншому експертові.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 , обгрунтовуючи клопотання про призначення судово-психіатричної експертизи, лише зазначає, що ОСОБА_6 вважає себе хворим та його поведінка, зокрема у судових засіданнях, свідчить про наявність в особи психічного захворювання. Адвокат ОСОБА_7 не вказує на те, що експерт, проводячи амбулаторну судово-психіатричну експертизу під час досудового розслідування по даному кримінальному провадженню, дослідив не всі подані йому об`єкти чи не дав вичерпних відповідей на порушені перед ним питання, або ж, що висновок експерта є неясним. Так само захисник обвинуваченого ОСОБА_6 не вказує на те, що є сумніви у правильності висновку експерта, пов`язані з його недостатньою обгрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також на те, що при проведенні амбулаторної судово-психіатричної експертизи було істотно порушено процесуальні норми, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи. Адвокат ОСОБА_7 лише зазначає про те, що під час амбулаторної експертизи спілкування експерта з обвинуваченим було короткочасним, що не дає змогу оцінити поведінку обвинуваченого.

У пункті 17 Порядку проведення судово-психіатричної експертизи, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я від 08.05.2018 № 865, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.06.2018 за № 719/32171, зазначено, що під час проведення амбулаторної та стаціонарної СПЕ з метою з`ясування наявності чи відсутності в особи психічного розладу експерти проводять психіатричний огляд, оцінюють об`єктивний анамнез, включаючи дані про спадковість психічних розладів, особливості психічного розвитку, сімейний і соціальний статус, особливості реагування на різні життєві ситуації, психічні травми, особливості психічного стану та поведінки під час проведення СПЕ та в період дій, з приводу яких ведеться провадження у цій справі. Експерти оцінюють особливості зовнішнього вигляду, міміки, руху і мови особи, щодо якої проводиться СПЕ, а також її манеру триматися під час обстеження. У разі виявлення короткочасних порушень свідомості описують їх тривалість, зовнішні прояви (збліднення шкірних покривів, наявність додаткових рухів тощо) для уточнення характеру патологічного стану.

Обсяг дослідження та вибір методик у кожному конкретному випадку визначає експерт (психолог). Строк проведення амбулаторної СПЕ становить до 30 робочих днів з дати отримання всіх необхідних матеріалів. Залежно від ступеня складності експертизи і обсягу її об`єктів, поданих на дослідження, цей строк може бути продовжено з інформуванням органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта) та за клопотанням якого (якої) експерт був залучений (п.п. 19, 20 вищезазначеного Порядку).

З висновку судово-психіатричного експерта № 122 від 08.04.2019, наявного в матеріалах кримінального провадження, зокрема з консультації психолога, убачається, що під час проведення амбулаторної судово-психіатричної експертизи поведінка ОСОБА_6 зовсім не відрізнялася від його поведінки на даний час, зокрема в судових засіданнях.

Тобто поведінка обвинуваченого ОСОБА_6 з часу проведення амбулаторної судово-психіатричної експертизи не змінилася. Тому колегія суддів не вважає, що у поведінці ОСОБА_6 відбулись такі зміни поведінки, які б свідчили, що його психічний стан змінився.

При дослідженні висновку судово-психіатричного експерта № 122 від 08.04.2019 не було установлено порушень процесуальних норм, які б призвели до обмеження прав обвинуваченого. Також стороною захисту не доведено, що висновок проведеної амбулаторної судово-психіатричної експертизи не дає вичерпних відповідей на порушені питання або ж що висновок експерта є неясним, чи недостатньо обгрунтованим, чи він суперечить іншим матеріалам кримінального провадження.

Обвинувачений ОСОБА_6 під час судового розгляду неодноразово зазначав, що вважає себе хворою людиною, у зв`язку з чим проходив лікування.

Для з`ясування вказаної інформації судом було надіслано відповідний запит до Комунального некомерційного підприємства «ВІННИЦЬКА ОБЛАСНА КЛІНІЧНА ПСИХОНЕВРОЛОГІЧНА ЛІКАРНЯ ІМ. АКАД. О.І. ЮЩЕНКА ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСНОЇ РАДИ», у відповідь на який отримано інформацію про те, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за даними архіву лікарні та стат. відділу станом на 17.03.2023 на лікуванні не перебував, в 2009 році перебував на стаціонарній судово-психіатричній експертизі в судово-психіатричному відділенні, виписаний з діагнозом: без психічних розладів.

Таким чином, оскільки у даному кримінальному провадженні уже було проведено судово-психіатричну експертизу, підстав для призначення додаткової чи повторної експертизи не встановлено, будь-яких порушень процесуальних норм у висновку експерта № 122 від 08.04.2019 колегією суддів не встановлено, стороною захисту не доведено, що поведінка чи психічних стан обвинуваченого ОСОБА_6 з часу проведення експертизи змінилися, необхідності здійснення тривалого спостереження та дослідження ОСОБА_6 не установлено, тому колегія суддів доходить висновку, що клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 про призначення стаціонарної судово-психіатричної експертизи задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 242, 244, 372, 376 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 про призначення стаціонарної судово-психіатричної експертизи відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГОЛОВУЮЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_11

СУДДІ

ОСОБА_12