КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/824/2009/2023 Суддя - доповідач - ОСОБА_2
Ухвала

Іменем України

20 квітня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження №0006026 за апеляційними скаргами заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 та захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06.12.2022 у кримінальному провадженні щодо обвинуваченого,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , який зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

представника потерпілого (в режимі ВКЗ) ОСОБА_10 ,

в с т а н о в и л а:

Вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06.12.2022. ОСОБА_7 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді 200 (двохсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн. в дохід держави без позбавлення права керування транспортними засобами.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_11 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , 2840 (дві тисячі вісімсот сорок) грн. 95 коп. майнової шкоди та 5000 (п`ять тисяч) грн. моральної шкоди. Врешті позову відмовлено.

Вирішено долю щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Згідно вироку суду, 08.12.2019 року близько 18.40 водій ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ-210716», д/н НОМЕР_2 , здійснюючи рух транспортного засобу заднім ходом на прилеглій ґрунтовій пішохідній території, а саме від залізничної платформи станції «Тарасівка» в напрямку до ряду непродовольчих магазинів, безпосередньо в напрямку «Ломбард-Парус», який розташований за адресою: вул. Залізнична, 24, м. Боярка, Фастівський район, Київська область, в порушення вимог пункту 1.5 та підпункту «б» пункту 2.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.20001 року та введених в дію 01.01.2002 року (далі - ПДР України), відповідно до яких дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків (п. 1.5 ПДР України), для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі (пп. «б» п. 2.3 ПДР України), будучи неуважним, належним чином не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, діючи з необережності, проявляючи злочинну недбалість, легковажно розраховував на запобігання дорожньо-транспортної пригоди, в порушення п. 10.9 ПДР України під час руху транспортного засобу заднім ходом для забезпечення безпеки руху не звернувся за допомогою до інших осіб, і як наслідок - своїми діями створив загрозу здоров`ю пішоходу ОСОБА_11 , який розташовувався задньою частиною тіла до задньої лівої частини автомобіля «ВАЗ-210716», д/н НОМЕР_2 , рухаючись по прилеглій ґрунтовій пішохідній території, відходячи від вказаного транспортного засобу в напрямку ряду непродовольчих магазинів, та наїхав задньою лівою частиною автівки на задню частину лівої ноги ОСОБА_11 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження та з місця пригоди був госпіталізований до травматологічного відділення Києво-Святошинської ЦРЛ м. Боярка.

Відповідно до висновку експерта № 263/Д від 14.12.2019 року ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому обох кісточок лівої гомілки без зміщення уламків з вивихом лівої стопи досередини, який утворився від дії тупого предмету, за давністю відповідає 08.12.2019 року за обставин дорожньо-транспортної пригоди, і відноситься до ушкоджень середньої тяжкості, оскільки для зрощення перелому та відновлення функцій суглобу необхідно більше 21 дня.

В даній дорожній обстановці водій ОСОБА_7 грубо порушив вимоги пунктів 1.5, пп. «б» п. 2.3, п. 10.9 ПДР України, що стало умовою та причиною виникнення і настання дорожньо-транспортної пригоди і знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, які наступили в результаті ДТП - отримання потерпілим тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Дії ОСОБА_7 судом першої інстанції кваліфіковано за ч. 1 ст. 286 КК України, які виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на необґрунтованість, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, просить вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06.12.2022 скасувати та ухвалити новий виправдувальний вирок.

Крім того, не погоджуючись з вироком суду заступник керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_12 , подав апеляційну скаргу в якій, не оспорює доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, вважає вирок суду незаконним у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінально процесуального закону. Просить вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06.12.2022 змінити в частині не зазначення обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Зазначити в мотивувальній частині вироку обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до встановлених обставин. Роз`яснити ОСОБА_7 право на звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі згоди обвинуваченого ОСОБА_7 на звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, звільнити його від кримінальної відповідальності за вказаним кримінальним правопорушенням на підставі ст. 49 КК України та закрити кримінальне провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України. У разі незгоди обвинуваченого ОСОБА_7 на звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, звільнити його від призначеного покарання на підставі п. 5 ст. 74 КК України. В решті вирок залишити без змін.

Потерпілий, будучи належним чином повідомленим про день та час апеляційного розгляду, в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив. Враховуючи наведене, вимоги ч. 4 ст. 405 КПК України, а також позицію прокурора, представника потерпілого, обвинуваченого та його захисника, апеляційний розгляд проведено у відсутність потерпілого.

Під час апеляційного розгляду захисник ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 подав клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та закриття провадження у справі у зв`язку з цим. При цьому в своєму клопотанні захисник послався на те, що обвинувачений своєї вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнає, однак це не є підставою для незастосуваня положень ст. 49 КК України, оскільки доведеність винуватості особи та невизнання вини не впливає на прийняття рішення про закриття провадження за строком давності.

Відповідно до ч. 1 ст. 405 КПК України, апеляційний розгляд здійснюється, згідно з правилами судового розгляду в суді першої інстанції з урахуванням особливостей, передбачених цією главою.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

При цьому, колегія суддів враховує, що відповідно до ч. 3 ст. 285 КПК України, у разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.

З урахуванням того, що в апеляційній скарзі захисника ставилось питання про скасування вироку та постановлення виправдувального вироку (закриття кримінального провадження у зв`язку з невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпанням можливості їх отримати), відповідно до ст. 285 КПК України обвинуваченому ОСОБА_7 роз`яснено підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави, яка не є реабілітуючою, а також право на розгляд поданої апеляційної скарги, на що обвинувачений наполягав саме на розгляді клопотання захисника про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, підтвердивши, що йому зрозуміла така підстава звільнення від кримінальної відповідальності.

Вислухавши думку учасників апеляційного розгляду, які не заперечували проти задоволення поданого клопотання, роз`яснивши обвинуваченому наслідки задоволення клопотання захисника про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення не тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років (в редакції Закону України станом на час апеляційного розгляду).

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 органами досудового розслідування обвинувачувався у вчиненні 08.12.2019 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, і за вироком суду був визнаний винуватим саме у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, вину у вчиненні якого не визнав.

Санкцією частини 1 ст. 285 КК України в редакції, чинній на момент вчинення злочину, передбачено покарання у виді штрафувід двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Вказане кримінальне правопорушення, відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України (в редакції закону № 4025-VІ від 15 листопада 2011 року) відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

Таким чином, з урахуванням обставин справи, положень ч. 2 ст. 12 КК України (в редакції закону №4025-VІ від 15 листопада 2011 року), п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України (в редакції Закону України станом на час апеляційного розгляду), станом на 20 квітня 2023 року сплинуло більше 3 років та закінчились, визначені ст. 49 КК України строки давності.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 49 КК України (в редакції Закону України станом на час апеляційного розгляду) перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилась від досудового розслідування або суду, або до закінчення зазначених у частині першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбаченого покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Матеріали кримінального провадження не містять даних про те, що перебіг давності зупинявся або переривався.

Стороною захисту під час розгляду клопотання надані документи, які свідчать про те, що ОСОБА_7 станом на 14.04.2023 незнатої чи непогашеної судимості не має, в розшуку не перебуває, до будь-якого виду відповідальності, окрім кримінального провадження, яке є предметом апеляційного розгляду не притягувався.

На час розгляду кримінального провадження в суді апеляційної інстанції вирок суду, який наразі оскаржується, не набрав законної сили.

Відтак, підставою звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є закінчення, встановлених ч.1 ст. 49 КК України, строків і відсутність обставин, що порушують їх перебіг.

Процесуально-правовими підставами звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є виключно його згода на таке звільнення від кримінальної відповідальності, і таке звільнення є обов`язковим, за винятком випадків, передбачених ч. 5 ст. 49 КК України.

З огляду на те, що обвинувачений надав таку згоду, та з огляду на обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, колегія суддів вважає, що наявні умови, які є правовою для прийняття судом апеляційної інстанції рішення про звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності, суд закриває кримінальне провадження.

За правилами ч. 8 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження на підставі, передбаченій п. 1 ч. 2 цієї статті, не допускається лише у випадку, коли підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. У цьому разі розгляд кримінального провадження продовжується в загальному порядку.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_7 надав згоду на звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, відсутні підстави для проведення судового провадження, що включає у себе, відповідно до п. 24 ст. 3 КПК України і апеляційне провадження, в повному обсязі в загальному порядку, у зв`язку з чим колегія суддів не надає оцінки доводам апеляційних скарг.

Відповідно до ст. 417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Таким чином, клопотання захисника ОСОБА_8 , яке підтримав обвинувачений у повному обсязі, про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності підлягає задоволенню, вирок суду - скасуванню, а кримінальне провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 286 КК України - закриттю на підставі ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням на час апеляційного розгляду строків давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності.

У зв`язку з тим, що вирок суду підлягає скасуванню, а кримінальне провадження щодо обвинуваченого - закриттю, цивільний позов у кримінальному провадженні потерпілого ОСОБА_11 колегія суддів залишає без розгляду, з роз`ясненням потерпілому ОСОБА_11 його права, відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України, пред`явити цивільний позов в порядку цивільного судочинства.

Долю речових доказів колегія суддів вирішує, відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Враховуючи правовий висновок, викладений у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 12 вересня 2022 року у справі №203/241/17, провадження №51-4251кмо21, про те, що якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних із залученням експерта стороною захисту, колегія суддів дійшла висновку про віднесення процесуальних витрат у даному кримінальному провадженні за проведення інженерно-технічної експертизи №12-1/3077 від 18.12.2019 року в розмірі 1570, 10 грн. на рахунок держави.

Керуючись ст. 376, ст. ст. 404, 405, 407, 418, 284 КПК України, колегія суддів,

П о с т а н о в и л а :

Клопотання захисника ОСОБА_8 , підтримане обвинуваченим ОСОБА_7 - задовольнити.

Вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06.12.2022 щодо ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 286 КК України - скасувати.

Звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження №0006026 за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 286 КК України - закрити.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 про стягнення із ОСОБА_7 майнової та моральної шкоди - залишити без розгляду.

Речові докази:автомобіль «ВАЗ-210716», д.н.з. НОМЕР_2 , який переданий власнику ОСОБА_13 , залишити в його розпорядженні; файл з відео слідчого експерименту - зберігати в матеріалах справи.

Процесуальні витрати за проведення інженерно-технічної експертизи №12-1/3077 від 18.12.2019 року в розмірі 1570, 10 грн. віднести на рахунок держави.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:

__________ _______________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4