Справа №949/808/23
Провадження №1-кп/949/198/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2023 року

Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

потерпілого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дубровиця кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000243 від 23 грудня 2022 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, пенсіонера, одруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 Кримінального Кодексу України,

В С Т А Н О В И В:

22 грудня 2022 року, біля 18 год. 15 хв., ОСОБА_4 , знаходячись в будинку за місцем проживання, що розташований по АДРЕСА_1 , де перебуваючи в спальній кімнаті, під час словесного конфлікту із сином, ОСОБА_5 , що виник на побутовому ґрунті, діючи з необережності, не маючи прямого злочинного умислу, направленого на заподіяння ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, не передбачаючи травмування останнього, хоча повинен був та міг це передбачити, тримаючи в руках ніж, замахнувся ним в сторону ОСОБА_5 , коли той намагався вдарити його по обличчю, з метою попередження щодо припинення вказаних дій. В цей момент ОСОБА_5 перечепився за доріжку, не втримав рівновагу і падаючи на ОСОБА_4 наштовхнувся на ніж, який той тримав лезом в його напрямку. В результаті вказаних дій ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани передньої черевної стінки зліва (в межах мезогастральної ділянки латеральніше серединної лінії, нижче пупка) із напрямком раневого каналу у черевну порожнину з ушкодженням відрізку сигмовидної кишки (субсерорного характеру), що супроводжувалося гострою внутрішньочеревною кровотечею (з немагістальних судин по ходу раневого каналу), які згідно висновку судово медичної експертизи, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння.

Будучи допитаним в ході судового розгляду в якості обвинуваченого ОСОБА_4 свою вину у скоєному вищевказаному кримінальному правопорушенні, передбаченому ст.128 КК України визнав повністю, щиро розкаявся та дав суду показання, що дійсно при зазначених в обвинувальному акті обставинах, у грудні 2022 року у нього з сином виникла суперечка. Під час вказаної суперечки у ОСОБА_4 в руках був ніж, на який випадково наштовхувся ОСОБА_5 . Про вчинене дуже шкодує, на даний час примирилися із сином. При обранні міри покарання погодився з думкою прокурора.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 підтвердив викладені у обвинувальному акті обставини та додатково пояснив, що дійсно у грудні 2022 року у нього із батьком виникла суперечка, під час якої він наштовхнувся на ніж, який батько тримав в руках. Претензій до батька він не має. При обранні обвинуваченому міри покарання погодився з думкою прокурора.

Прокурор в судовому засіданні просив визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк один рік із іспитовим строком 1 рік.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винним, тому, за згодою сторін, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, судом було визнано недоцільним дослідження таких доказів по справі, як покази свідків та інші докази, що були зібрані в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності позиції, а також фактичні обставини справи ніким не оспорюються, учасникам судового провадження було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

Таким чином, суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого, потерпілого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу ОСОБА_4 .

Судом зроблений висновок про те, що вину обвинуваченого ОСОБА_4 доведено повністю, а тому суд кваліфікує його дії: за ст.128 КК України, як вчинення необережного тяжкого тілесного ушкодження.

Відповідно до ст.65 КК України та п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" (з наступними змінами), призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Кримінальне правопорушення, передбачене ст.128 КК України, згідно ст.12 КК України класифікується, як нетяжкий злочин.

Характеризуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує те, що він раніше не судимий (а.с.66), за місцем проживання характеризується позитивно (а.п.65), на "Д" обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра не перебуває (а.с.67).

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 у відповідності до ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 , визначеної ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

Тому визначаючи міру і вид покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує пом`якшуючу та обтяжуючу покарання обставини. Суд приймає до уваги також те, що обвинувачений повністю визнавши свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, щиро розкаявся та надав показання, як на досудовому слідстві, так і в судовому засіданні щодо обставин вчиненого ним кримінального правопорушення, які були логічними і послідовними, що свідчить про його небайдужість щодо наслідків, які настали від вчиненого кримінального правопорушення. Крім того, судом враховується думка прокурора, думка потерпілого, який не наполягав на його суворості та ізоляції від суспільства та який немає претензій до обвинуваченого, а тому суд вважає необхідним та достатнім призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ст.128 КК України. Одночасно враховуючи всі обставини справи в їх сукупності та особу обвинуваченого, який є пенсіонером, його поведінку до і після вчинення злочину, а також те, що він щиро розкаявся, до відповідальності притягується вперше, застосувавши принцип індивідуалізації покарання, суд вважає, що обвинувачений не становить небезпеки для суспільства, а його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства та приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання у виді позбавлення волі і вважає за можливе, застосувавши ст. 75 КК України, звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, із встановленням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, що буде відповідати тяжкості злочину та особі обвинуваченого, сприяти виправленню та попередженню у вчиненні ним нових злочинів.

Цивільний позов по кримінальному провадженні не заявлено.

Майнова шкода відсутня.

Процесуальних витрат по кримінальному провадженню немає.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, до обвинуваченого не застосовувались.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 Кримінального Кодексу України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

Керуючись ст.75 КК України, звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку терміном на 1 (один) рік.

Відповідно до п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк засудженому ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку.

Речові докази:

- металевий ніж та змив речовини бурого кольору, ззовні схожої на кров та які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів ВП №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області - знищити.

- чоловічу кофту сірого кольору, чоловічі штани-комбінезон сірого кольору, які зберігаються в кімтаті зберігання речових доказів ВП №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області - повернути потерпілому ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду через Дубровицький районний суд Рівненської області.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя: підпис

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя Дубровицького

районного суду

Рівненської області ОСОБА_1 .