Справа № 592/6794/22
Провадження № 1-кп/592/231/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2023 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження №0000109, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.09.2022, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, громадянина України, раніше не судимого, одруженого, працюючого старшим водієм автомобільного відділення 2 комендантського взводу комендантської роти військової частини НОМЕР_1 , з вищою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , має на утриманні одну неповнолітню та одну малолітню дитину

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора Сумської обласної прокуратури ОСОБА_4 ,

захисника-адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

а також, представника потерпілого ОСОБА_6 ,

встановив:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним. Кваліфікація дій обвинуваченої судом (стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винною у вчиненні якого визнається обвинувачений.

ОСОБА_7 , обвинувачується у тому, що після залишення військовослужбовцями військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України (далі НОМЕР_3 НГУ), у зв`язку з військовою агресією російської федерації, свого місця дислокації, яке розташоване навпроти державної установи « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_2 . у ОСОБА_8 виник умисел, спрямований на таємне заволодіння чужим майном.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, він діючи умисно, з метою особистого збагачення, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, у денній час в один із днів у період з 27 лютого по 02 березня 2022 року, шляхом вільного час в один із днів у період з 27 лютого по 02 березня 2022 року, шляхом вільного доступу, проник до сховища - огороджену забором територію ВЧ3051 НГУ за адресою: АДРЕСА_2 , де зберігалися матеріальні цінності.

Достовірно знаючи, що територія ВЧ3051 НГУ є військовим об`єктом та знаходження на ній сторонніх осіб заборонено, ОСОБА_7 , продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на крадіжку, знаходячись на огородженій території, шляхом вільного доступу, проник у приміщення одноповерхового речового складу на вказаній території, де зберігалися матеріальні цінності, відкіля таємно викрав: 1 пару чорних черевиків з високими берцями; 44 упаковки мила «aroma grand шарм lime&mint beauty soap» в зеленій упаковці; куртку зимову демісезонну темно-зеленого кольору ззовні та чорного кольору у середині - 1 шт.; фуфайку з кроткими рукавами темно-зеленого кольору - 1 шт.

Після чого ОСОБА_7 , діючи із корисливих мотивів, виніс майно за територію ВЧ3051, та маючи можливість розпоряджатися викраденим на свій розсуд, перевіз на зберігання додому за адресою: АДРЕСА_1 та до дачного будинку за адресою: АДРЕСА_3 .

12.05.2022 під час обшуку за місцем мешкання ОСОБА_8 та дачного будинку, вищевказані речі були вилучені співробітниками Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у місті Полтаві.

Відповідно до судових товарознавчих експертиз: №СЕ-19/119-22/6978-ТВ від 11.07.2022 та №СЕ-19/119-22/6979-ТВ від 16.08.2022 ринкова вартість вилученого за місцем мешкання ОСОБА_8 майна, становить 3466 грн.

Стаття (частина статті) Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений ОСОБА_3 .

Таким чином, відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка) поєднане з проникнення у інше приміщення та сховище.

Позиція сторони захисту.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 по пред`явленому обвинуваченню за ч. 2 ст. 186 КК України вину не визнав та надав такі показання.

Речі, які були вилучені при обшуках придбані в різні проміжки часу. Його дружина також працює в ДУ "Сумський слідчий ізолятор". Придбавали дешевше одяг, взуття, речі. Сім`я нікуди не виїжжала з Сум під час війни. 24.02.2022 син спалив за його вказівкою всі форменні речі, щоб не можливо було ідентифікувати, що хтось в сім`ї проходить службу. Склались погані відносини з начальником СІЗО ОСОБА_9 , через що був вимушений звільнитись. Після 24.02.2022 біля воріт в/ч № НОМЕР_2 був, але в частину не заходив. В патруль не ходив, не чергував. Солодовник та ОСОБА_10 його оговорюють. Має у власності автомобіль ВАЗ 2106 зеленого кольору. 27.02-29.02 виїжджав за територію СІЗО у місто на вул. Роменській біля шиномонтажу придбав у людей у формі, було їх приблизно 5, бушлат, берци за 600 грн., поклав у автомобіль (багажник). Ці речі залишив у батьків в с.Піщаному приблизно 01.03-05.03. Мило було придбано на Курському ринку у невідомої жінки, яке завіз додому в квартиру на АДРЕСА_4 .

Обвинувачений у скоєному не розкаявся, винним себе категорично не вважає, в разі визнання винним у пред`явленому обвинуваченні, просив при призначенні покарання застосувати ст. 75 КК України, надати можливість служити.

Захисник ОСОБА_5 вважає обвинувачення не доведеним належними та допустимими доказами, а докази винуватості відсутні. Незрозуміло в межах якого к/п отримані докази. Доказа є недопустимими. Обшук на території в/ч, не допустимий - без дозволу власника. Не доведений факт викрадення. Немає первинної бух. документації, прокурором не надано. Керівництво в/ч повинно понести покарання за незбереження майна. Свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 були підвищені по службі, сумніви в об`єктивності, потрібно критично відноситись до їх показань. Просив ухвалити виправдувальний вирок відносно підзахисного, а в разі визнання обвинуваченого винним у пред`явленому обвинуваченні, при призначенні покарання застосувати ст. 75 КК України.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин в частині пред`явленого ОСОБА_3 обвинувачення, визнаного судом доведеним. Мотиви суду.

Згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила. Крім того, саме на них законом покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, відповідно до ст.9 КПК України.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини, вчинення кримінального правопорушення; 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання. Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст. 91 КПК України покладається на прокурора.

Статтею 94 КПК України визначено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Суд же відповідно до ст. 26 КПК України у кримінальному провадженні вирішує питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень, а ч.1 ст.337 КПК України передбачає, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею.

Доказуючи вину обвинуваченого, прокурором були надані суду письмові докази, які були ретельно досліджені та проаналізовані.

Судом встановлено, що заступником командира військової частини № НОМЕР_2 ОСОБА_12 була подана заява про вчинення злочину від 24.03.2022 (т. 1 а.с. 43); також було подано рапорт про виявлене кримінальне правопорушення від 24.03.2022 ст. оперуповноваженим ТУ ДБР розташованого у місті Полтаві ОСОБА_13 (т. 1 а.с. 44), які стали підставою для реестраії в ЄРДР кримінального правопорушення, відповідно до яких було виявлено розкрадання майна військової частини № НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_2 та Плодова 2.

Згідно договору оренди державного майна №2099 від 29.08.2014 Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Сумській області в/ч НОМЕР_2 було передано будівлі та огорожу, розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , що перебувае на балансі державної установи «Сумська виправна колошя (№116)» (т. 1 а.с. 216-234).

Протокол огляду місця події від 07.04.2022, складений з додержанням вимог КПК Укрїни в присутності понятих, та представника військової частини № НОМЕР_2 , а також з дозволу начальника частини ОСОБА_14 з застосуванням відеозйомки, дослідженою у судовому засіданні, відповідно до якого було оглянуто територію ВЧ № НОМЕР_2 , приміщення, склади в яких зберігався військовий одяг, взуття. За наслідками огляду встановлено, що двері зламані, в складах безлад, речі відсутні, залишились пусті коробки з під взуття марки «TALAN» та іншого військового майна (одягу) (т. 1 а.с. 47-50).

Протокол обшуку від 12.05.2022 на підставі ухвали слідчого судді Зарічного районного суду м. Сум від 20.04.2022 - дачного будинку розташованого за адресою АДРЕСА_3 , за участю ОСОБА_8 , було виявлено черевики з високими берцями чорного кольору розміром 40/255, з маркуванням фірми «TALAN», та з написами на бірках «Власність НГУ», при проведені обшуку зауважень та заяв від ОСОБА_8 не надходило (т. 1 а.с. 51-60).

Протокол огляду речей від 17.05.2022 (додано фототаблицю) з додержанням вимог КПК України за участю начальника речового складу ВЧ № НОМЕР_2 НГУ ОСОБА_15 , було оглянуто чорні черевики з високими берцями. Останній засвідчив, що вказане взуття належить в/ч та зберігались на території в/ч (т. 1 а.с. 61-66). Дані речі постановою слідчого від 12.05.2022 були визнані речовими доказами (т. 1 а.с. 77, 78) та ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Сум від 16.05.2022 на них накладено арешт (т. 1 а.с. 79-82).

Висновок судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/119-22/6978-ТВ від 11.07.2022, відповідно до якого ринкова вартість чорних черевик з високим берцями розміром 40 у кількості 1 пара станом на 24.02.2022 могла складати 1317 грн. (т. 1 а.с. 67-76).

Протокол обшуку від 12.05.2022 на підставі ухвали слідчого судді Зарічного районного суду м. Сум від 20.04.2022 - квартири розташованої за адресою АДРЕСА_1 за участю ОСОБА_8 , було виявлено: картонна коробка з 44 упаковками мила «aroma grand шарм lime&mint beauty soap» в зеленій упаковці; куртку зимову демісезонну темно-зеленого кольору ззовні та чорного кольору у середині - 1 шт.; фуфайку з короткими рукавами темно-зеленого кольору - 1 шт.; сорочку демісезонну темно-зеленого кольору - 1 шт.; сорочку демісезонну світлозеленого кольору - 1 шт.; кальсони чоловічі темнозеленого кольору - 2 шт.; кальсони чоловічі світлозеленого кольору. При проведенні обшуку зауважень та заяв від ОСОБА_8 не надходило (т. 1 а.с. 83-95).

Протокол огляду речей від 18.05.2022 (додано фототаблицю), складено з додержанням вимог КПК України за участю начальника речового складу в/ч № НОМЕР_2 НГУ ОСОБА_15 , було оглянуто вищевказані речі. Останній засвідчив, що вказані речі належать в/ч та зберігались на території в/ч (т. 1 а.с. 101-119). Дані речі постановою слідчого від 12.05.2022 були визнані речовими доказами (т. 1 а.с. 141, 142) та ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Сум від 16.05.2022 на них накладено арешт (т. 1 а.с. 96-100).

Висновок судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/119-22/6979-ТВ від 16.08.2022, відповідно до якого ринкова вартість речей станом на 24.02.2022 могла складати 2149 грн. (т. 1 а.с. 120-140).

Інвентаризаційний опис №113 та звіряльна відомість №113, які складені за наслідками проведения суцільної інвентаризації відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_2 НГУ від 07.05.2022 № 40 «Про проведения суцільної інвентаризації» відповідно до яких, вищевказане майно, що було виявлено та вилучено у ОСОБА_8 перебувало на обліку та на складах в/ч НГУ №3051. А також іншими матеріалами, у тому числі щодо підтвердження знищення первинних бухгалтерских документів, проведения інвентаризації та складання результатів інвентаризації у в/ч № НОМЕР_2 НГУ, які досліджені у судовому засіданні (т. 1 а.с. 179-215).

Допитаний у судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_6 надав такі показання. Частина 3051 НГУ знаходиться в АДРЕСА_2 . Знаходяться штабні приміщення, склади з майном, автомобільна служба та автомобілі. Склади саме речового майна, харчового призначення. Частина огорожена цільним парканом, можливо пройти через КПП тільки, є черговий який все контролює. С табличка на КПП, що частина «в/ч НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 ». Прохід на територію по дозволу, або перепустці. 24.0222 військовослужбовці в зв`язку з військовою агресією рф залишили місце розташування. На початку квітня 2022 року повернулось керівництво частини. В середні березня стало відомо про крадіжку телефоном. Внесені відомості до ЄРДР за заявою. 07.04.22 ДБР було проведено огляд приміщень військової частини з дозволу керівництва. 12.05.2022 ТУ ДБР проведен! обшуки, як у працівників СВК №116 так і Сумського CI3O. Були вилучені речі. Керівництво частини не спілкувалось з керівництвом СВК №116 та Сумського CI3O, щодо надання дозволу проходження на територію частини та відібрання майна. При виїзді 24.02.22 майно залишалось на місці, вивозився особовий склад. Потім майно вивозилось на яке вистачило автомобілів, яке саме не знає

Начальник складу речевого майна ст. сержант ОСОБА_16 . На складі зберігалось речове майно, посуд, білизна, мило. Була інвентаризація, зроблено відповідну відомість та звіряльну відомість, оскільки був факт нестачі. Первинні документи обліку майна знищені 24.02.2022.

Майно яке було знайдено в приміщеннях, належних ОСОБА_3 , належить в/ч НОМЕР_2 НГУ, повернуто на склад.

Крім того, судом за клопотанням прокурора допитані свідки сторони обвинувачення.

Свідок ОСОБА_17 , командир військової частини НГУ № НОМЕР_2 , у судовому засіданні суду надав показання, відповідно до яких на території, а саме за адресою АДРЕСА_2 знаходиться в/ч № НОМЕР_2 НГУ, поруч з нею розташоване ДУ «Сумський слідчий ізолятор» та ДУ «Виправна колонія № 116». На територй в/ч розташовані склади де зберігався військовий одяг. Взуття та інше майно військової частини. За кожним складом призначена відповідальна особа начальник складу. Так, за речовим складом відповідальний - начальник речового складу ОСОБА_15 24.02.2022 було прийнято рішення про зміну місця дислокації в/ч та знищєння документів в/ч. В цей день особовий склад в/ч виїхав з території розташування, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 . При цьому речі, які зберігалися в речевому складі та інших складах не вивозили. Забирали лише зброю та особисті речі. За наслідками виїзду з території в/ч всі приміщєння, склади та ворота були зачинені та опечатані.

В подальшому на початку березня 2022 року під час спілкування з начальником ДУ CI3O ОСОБА_18 , останій повідомив про співробітника ДУ СІЗО, який може бути причетний до крадіжки майна з в/ч частини, а саме ОСОБА_19 .

Допитаний у судовому засіданні свідок - заступник командира в/ч № НОМЕР_2 НГУ - начальник технічної частини ОСОБА_20 , надав показання, відповідно до яких, 24.02.2022 перебував на території в/ч № НОМЕР_2 НГУ, що за адресою: АДРЕСА_2 та проводив організацію з передислокування особового складу вв/ч інше місце. Засвідчив, яким чином здійснювалась передислокація частини. При цьому зазначив, що речі, які зберігалися в речовому складі та інших складах не вивозили. Забирали лише зброю та особисті речі, він був останнім. Хто залишив частину i бачив, що всі приміщення та склади були зачинені й опечатані. У подальшому від ОСОБА_14 дізнався, що до крадіжки майна можливо причетний працівник ДУ CI3O ОСОБА_21 .

Допитаний у судовому засіданні свідок - начальник речового складу в/ч № НОМЕР_2 НГУ ОСОБА_15 , який повідомив про передислокацію особового складу в/ч 24.02.2022 з території, що за адресою: АДРЕСА_2 , Також зазначив, що речі, які зберігались в речовому складі не вивозились. Напередодні 24.02.2022 двері речового складу були зачинені i вже 24.02.2022 приходив 2 рази перевіряв, чи зачинені двері. Крім того, ОСОБА_15 повідомив, яким чином здійснювалось придбання та отримання військового одягу, яке саме майно зберігалось на речовому складі. Також повідомив наслідки проведення інвентаризації майна в травні 2022 року та її результати.

Допитаний у судовому засіданні свідок - начальник режимно-секретної служби в/ч № НОМЕР_2 НГУ ОСОБА_22 , який зазначив про обставини знищення документів в/ч, у тому числі первинних документів на придбання-поставку речей, форменого одягу, а також безпосереднього проведення інвентаризації та складання відповідних документів.

Допитаний у судовому засіданні свідок співробітник ДУ «Сумський слідчий ізолятор» ОСОБА_23 , який повідомив, що з 24.02.2022 особовий склад установи було переведено на посилене несення служби. 3 27.02.2022 співробітники установи в тому числі i він спільно з ОСОБА_24 здійснювали патрулювання території навколо CI3O згідно затвердженого графіку. Так 27.02.2022 бачив як ОСОБА_7 заходив на територпо в/ч № НОМЕР_2 зі сторони поля, іншої сторони - не центрального входу, як виходив не бачив. 01.03.2022 перебуваючи у патрулі приблизно у перюд часу з 11:00 по 13:00 год. бачив, як ОСОБА_7 йде з напрямку в/ч повз паркан та в руках тримав прозорий пакет з військовою формою, коробок з милом i берці. Пройшовши повз них ОСОБА_7 підійшов до свого транспортного засобу та відчинив задню праву дверцю. Вказаний автомобіль ОСОБА_3 01.03.2022 стояв біля входу до ДУ СI3O. В середині березня 2022 року, коли вийшов начальник ДУ ОСОБА_25 , останній запитував, кому що відомо або бачили. ОСОБА_23 i ОСОБА_24 розповіли ОСОБА_26 про те, що бачили ОСОБА_19 .

Допитаний у судовому засіданні свідок співробітник ДУ «Сумський слідчий ізолятор» ОСОБА_24 надав аналогічні показання свідка ОСОБА_23 .

Допитаний у судовому засіданні свідок - начальник ДУ «Сумський слідчий ізолятор» ОСОБА_27 , повідомив, що 24.02.2022 перебував на лікарняному. В телефонній розмові дізнався, що на території в/ч № НОМЕР_2 здійснювався вивіз майна. Під час спілкування з заступником ДУ «Сумський слідчий ізолятор» ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , зазначив останньому щоб працівники установи не були причетні до цих подій. 09.03.2022 повернувшись до м. Суми та прибувши на місце роботи, почав з`ясовувати про обставини діяльності установи, спілкувався з працівниками щодо обставин вивезення майна з в/ч. Безпосередньо ОСОБА_30 спілкувався три рази з ОСОБА_31 про повернення майна. За наслідками спілкування з ОСОБА_24 та ОСОБА_23 , які повідомили, що бачили ОСОБА_8 , як він заходив та йшов з відповідними речами повз в/ч, про вказану обставину він повідомив командира в/ч частини ОСОБА_14 . Kpiм того ОСОБА_30 підтвердив, що працівники установи здійснювали з 27.02.2022 патрулювання території навколо ДУ «Сумський слідчий ізолятор».

Крім того, за клопотанням сторони захисту були допитані свідки ОСОБА_32 , ОСОБА_33 .

Суд погоджується з позицією сторони обвинувачення, щодо свідчень свідка сторони захисту, а саме ОСОБА_34 , та вважає, що до них потрібно ставитись критично. Так, свідок ОСОБА_32 у судовому засіданні надав показання, відповідно до яких, 28.02.2022 його знайомі попрохали відвезти людей на блокпост на кінцеву зупинку вул. Роменській в м. Суми. Повертаючись на власному транспортному засобі ОСОБА_32 помітив, що біля шиномантажу, що знаходиться біля заправки «ОККО» на вул. Роменській стоять 3 чоловіка і вирішив у них дізнатися чи не продають вони пальне. Під`їхавши до них, ОСОБА_32 спитав у чоловіка (який в подальшому виявився ОСОБА_3 ) про наявність палива. Останній повідомив, що не має. В той же час ОСОБА_32 бачив як чоловік (який у подальшому виявився ОСОБА_3 ) клав в багажник автомобіля бушлат, а у іншого в руках були берци та гроші. Факт передачи грошей та берців ОСОБА_32 не бачив. Вся розмова тривала 3 хвилини. В подальшому в кінці травня початок червня 2022 ОСОБА_32 перебуваючи в ЗСУ впізнав та безпосередньо познайомився з ОСОБА_3 . При цьому ОСОБА_3 розповів ОСОБА_35 про кримінальне провадження за фактом крадіжки.

В той же час виникає запитання, чому ОСОБА_3 та ОСОБА_32 з червня 2022 після знайомства, під час досудового розслідування не повідомив слідчого чи прокурора про вказаного свідка та про ці обставини. В свою чергу під час допиту обвинуваченого він дав свідчення про те, що біля шиномантажу, що знаходиться біля заправки «ОККО» на вул. Роменській стояли 5 чоловіків у яких ОСОБА_3 нібито й придбав речі. Суд вважає, що даний свідок не був безпосередньо свідком подій про які зазначив ОСОБА_32 , а надані свідчення та позиція сторони захисту щодо придбання у невідомих осіб речей є лише намагання обвинуваченого уникнути кримінальної відповідальності та є обраним способом захисту. Крім того, свідки ОСОБА_24 і ОСОБА_23 під час патрулювання периметру СІЗО бачили, як саме у ОСОБА_3 01.03.2022 в руках були відповідні речі, які він ніс до власного автомобіля ВАЗ 2106.

Стороною захисту в суді не надано доказів, відомостей та інформації, які давали підстави вважати, що ОСОБА_24 та ОСОБА_23 , а також ОСОБА_36 обмовляють ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого злочину.

Свідчення свідка сторони захисту ОСОБА_37 у судовому засіданні про те що, співробітники ОСОБА_24 та ОСОБА_23 не могли бачити ОСОБА_3 оскільки не перебували у патрулюванні та такого взагалі патрулювання не було організовано, а також проведення розмови на той час виконувача обов`язків ДУ «Сумський слідчий ізолятор» ОСОБА_38 з командиром військової частини ОСОБА_17 з приводу збереження решти майна частини, повністю спростовано наданими в судовому засіданні свідченнями ОСОБА_38 та ОСОБА_39 .

Під час допиту в якості свідка ОСОБА_38 , він надав свідчення, відповідно до яких працює на посаді заступника начальника Сумського Сізо з режиму охорони та оперативної роботи. ОСОБА_3 знає по роботі. Перед вторгненням рф перебував за місцем мешкання. Викликали по тривозі. Начальник Яковлев перебував на лікарняному. З грудня 2021 він виконував обов`язки начальника СІЗО. 24.02.2022 було прийнято рішення про патрулювання периметру установи Сізо з метою запобігання помічення «мітками». Офіцерський склад був переведений на цілодобове чергування. В денний час здійснювалось патрулювання периметру установи. В нічний за територію не виходили. ОСОБА_11 та ОСОБА_40 патрулювали також інші. Приблизно 10.03 чи 11.03 до установи прибув начальник ОСОБА_9 , почав проводити опитування персоналу хто патрулював, з`ясовувались подробиці крадіжок. Відомо нічого не було, знав що тероборона брала речі у військовій частині. ОСОБА_11 та ОСОБА_41 казали, що бачили ОСОБА_3 , він покидав установу, працювала також його дружина. Він на своєму транспорті ВАЗ зеленого кольору возив дружину, іноді затримувався. Були генератори в установі, ОСОБА_42 - заступник, під часу виїзду ОСОБА_3 просив його подивитись ціни на заправках, особисто щоб ОСОБА_43 брав речі не бачив. Чув від ОСОБА_11 та ОСОБА_10 що ОСОБА_3 брав усе, навіть горшки з квітами. Безпосереднім керівником ОСОБА_3 був ОСОБА_44 . На той час відносини були добрі. Вже звільнений у нього були проблеми з вживанням алкоголю. По патрулюванню кожну добу формувався наказ з зазначенням постів та патрулювання.

Є спостережні вежі які використовуються 2. В денну пору доби 4 молодших інспектори на постах, хоз. Двір, спостережна вишка. З поста (вишки) здійснюється контроль за територією установи, щоб не було підриву огороджі, також здійснювалось патрулювання. Маршрут патрулювання навколо державної установи, навколо військової частини патрулювання не було, але працівники могли здійснювати. Камери відеоспостереження не дивились, оскільки вже не зберігалось за часом в тому числі (здається 14 днів).

З керівництвом військової частини не спілкувався з приводу збереження майна в тому числі в присутності ОСОБА_45 . Про збереження та повернення майна в/ч на території Сізо не відомо. ОСОБА_3 не надавав розпоряджень по паливу, просив моніторити по шляху слідування наявність пального та його ціни.

В той же час, ОСОБА_3 в суді зазначав, що в кінці лютого 27-29 числах 2022 року виїжджав за продуктами та біля шиномантажу, що знаходиться біля заправки «ОККО» на вул. Роменській на повороті до ДУ «СІЗО» була купа людей, а саме 5 осіб. Які й запропонували придбати бушлат та берци за 600 грн. В той же час допитаний свідок сторони захисту ОСОБА_32 повідомив, що коли під`їхав до невідомих осіб (на той час) на вказане місце, то там було лише 3 особи в тому числі й ОСОБА_3 .

Далі ОСОБА_3 зазначив, що в період часу з 01.03 - 05.03.2022 коли виїджав з ДУ «СІЗО» він бушлат і берци залишив у батьків, що за адресою с. Н.Піщане. Перед цим ОСОБА_3 зазначив, що 24.02.2022 своєму сину доручив спалити формений одяг для безпеки сім`ї, який зберігався за місцем мешкання ОСОБА_3 , що за адресою АДРЕСА_1 . Також ОСОБА_3 зазначив, що той одяг, що була в нього вже була стара і вирішив у незнайомих осіб, придбати бушлат та берци.

Однак, виникає є питання чому ОСОБА_3 не став носити новий одяг, та навіщо залишати новий військовий одяг в помешканні родини в с. Н.Піщаному, якщо ОСОБА_3 прагнув забезпечити безпеку своїх близьких. Також ОСОБА_46 в суді зазначив, що бушлат та берци залишив в будинку с. Н.Піщаному, в той же час за наслідками обшуків лише в будинку с. Н.Піщаному були виявлені берци, а бушлат, футболки у квартирі. При цьому на вказаних речах були бірки з написом «власність НГУ», що могло ідентифікувати осіб, які мешкають в цьому приміщенні причетних до військової служби. Інші речі, сорочки, кальсони, які були у використанні та з бирками з написом «власність НГУ» що виявлені в квартирі не були спалені.

Версія обвинуваченого щодо придбання речей у незнайомих осіб і на ринку, а також обмовлення ОСОБА_3 співробітниками ДУ СІЗО була б правдоподібною і такою яка заслуговує на увагу суду, якщо б ОСОБА_3 після придбання вказаних речей, як він вказує, розповів, показував чи надавав своїм колишнім колегам.

Зі свідчень самого ОСОБА_3 після придбання речей, за версією обвинуваченого останній про придбання речей нікому не казав, а декілька днів у період з 01.03 по 05.03.2022 відвіз їх до себе додому у тому числі до батьків в с. Н.Піщане, а те що його бачили з речами ОСОБА_24 і ОСОБА_23 не могло бути, так як у нього не було речей. Тоді звідки працівники ДУ СІЗО знали про речі, які в подальшому були знайдені вже слідчими ДБР.

З показань свідка сторони обвинувачення ОСОБА_47 , наданих у судовому засіданні вбачається, що він працює в ДУ «Сумський слідчий ізолятор" інжернером з комунального забезпечення та інтендантського забезпечення, займає посаду з кінця 2019 року. ОСОБА_3 знає по службі. Відділ інтендантського забезпечення, забезпечує харчуванням, миючими, чистящими, білизна, світло, вода, тепло. Душина знає, відносини службові. Не підпорядковувався йому. З 24.02.2022 здійснював патрулювання периметру СІЗО за окремим графіком, також в групи входили ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які також здійснювали патрулювання, була вказівка керівництва та відповідний наказ по установі по конкретним прізвищам, по дві особи ходили в патруль, потім змінювались. Обходили зовнішній периметр установи. Про розмови керівництва СІЗО з керівництвом в/ч про збереження майна нічого не відомо. Про збереження майна та повернення у в/ч нічого не відомо.

Таким чином суд вважає показання обвинуваченого та його позицію у справі обраним способом захисту, які не відповідають дійсності.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 квітня 2018 року провадження № 13-14кс18 (справа № 569/1111/16-к), проникнення як кваліфікуюча ознака розбою передбачає, що особа потрапила у житло, інше приміщення чи сховище незаконно, тобто за відсутності права перебувати в місці, де знаходиться майно (всупереч волі законного володільця, шляхом обману, за відсутності визначених законом підстав чи на порушення встановленого законом порядку). При цьому незаконність проникнення стосується самого факту потрапляння до житла, іншого приміщення чи сховища або перебування в ньому під час вчинення розбою. Спосіб проникнення (застосування фізичних чи інтелектуальних зусиль) принципового значення для встановлення кваліфікуючої ознаки «проникнення» не має. При вирішенні питання про застосування кваліфікуючої ознаки «проникнення у житло, інше приміщення чи сховище» в складі кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 187 КК, вирішальне значення мають режим доступу до приміщення (вільний/обмежений) під час вчинення розбою та наявність у особи умислу на незаконне входження (потрапляння) до приміщення або незаконне перебування в ньому з метою заволодіння чужим майном.

Наявність режиму вільного доступу до приміщення свідчить про законність входження (потрапляння) особи у відповідне приміщення та правомірне її перебування там, а отже, виключається інкримінування кваліфікуючої ознаки «проникнення», навіть якщо особа потрапила в приміщення з умислом заволодіти чужим майном. Разом з тим, інша кримінально-правова кваліфікація має бути надана діям особи, яка шляхом вільного доступу до певного приміщення вчиняє дії, спрямовані на заволодіння чужим майном, що зберігається в місці з обмеженим доступом (наприклад, службові приміщення, відокремлені секції магазину з обмеженим доступом, касові апарати, сейфи тощо). Такі дії мають бути кваліфіковані як поєднані з проникненням у інше приміщення чи сховище.

При інкримінуванні «проникнення» важливим є також факт усвідомлення особою незаконності входження (потрапляння) у відповідне приміщення та перебування в ньому під час вчинення розбою. Вчиняючи розбій, поєднаний з проникненням, особа повинна усвідомлювати протиправність входження (потрапляння) у приміщення та перебування в ньому під час вчинення розбою, передбачати суспільно небезпечні наслідки такого протиправного входження (потрапляння) у приміщення й бажати їх настання.

На думку суду за своїм змістом кваліфікуюча ознака «проникнення у інше приміщення та сховище» за ч. 3 ст. 187 КК України є тотожною із передбаченою в ч. 3 ст. 185 КК України, тому вказаний правовий висновок, відповідно до ч. 6 ст. 368 КПК України враховується судом при розгляді даного кримінального провадження.

Вчиняючи вищевказане кримінальне правопорушення ОСОБА_7 усвідомлював протиправний характер своїх дій, знав що територія в/ч № НОМЕР_2 НГУ є військовим об`єктом, а отже має обмежений режим доступу на територію частини та й в приміщення, які знаходяться на цій території. Злочин скоював з прямим умислом та з корисливих мотивов.

Судом дотримано норми, установлені статтями 10, 22 КПК України, створено необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків та здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою в наданні доказів, дослідженні й доведенні їх переконливості перед судом. Клопотання всіх учасників процесу суд розглянув відповідно до вимог закону.

Згідно із ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За змістом ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Оцінюючи здобуті у справі та безпосередньо досліджені, оцінені у судовому засіданні докази сторони обвинувачення, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі, зокрема ними встановлюється подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення та інші обставини які підлягають доказування відповідно до ст. 91 КПК України та становлять предмет доказування. Вказані докази передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством. При цьому досліджені докази є узгодженими між собою та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають, а їх сукупність та взаємозв`язок є достатнім для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд дотримується ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», де передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Судом враховано і п. 65 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом».

Суд приходить до висновку, що надані стороною обвинувачення докази є узгодженими між собою, сумніву у своїй належності та допустимості не викликають, та у всій своїй сукупності безсумнівно доводять вину обвинуваченого ОСОБА_3 .

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

У ОСОБА_3 на утриманні знаходяться неповнолітні діти, він має молодий вік, проходить службу у ЗСУ - ці обставини відповідно до ст. 66 КК України суд визнає такими, що пом`якшують його покарання.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до вимог ст. 67 КК України - судом не встановлено.

Мотиви призначення покарання.

Злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, вчинений обвинуваченим ОСОБА_3 , відповідно до ст. 12 Кримінального кодексу України та класифікації злочинів, відноситься до категорії тяжких злочинів.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до роз`яснень викладених Пленумом Верховного Суду України у постанові «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд на підставі ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , враховуючи засади законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі в мінімальних межах.

Відповідно ч. 1 ст. 75 Кримінального кодексу України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, а згідно ч. 3 даної норми закону у випадку, передбаченому ч. 1 цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.

Беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, який офіційно працевлаштований, має постійне місце проживання, сталі соціальні зв`язки, на утриманні неповнолітніх дітей (одна малолітня, друга неповнолітня), не має не знятих та непогашених судимостей, на обліку у лікаря психіатра, лікаря-нарколога не перебуває, конкретні обставини вчинення злочину, також враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, розмір викраденого майна, поведінку після вчинення злочину, відшкодування шкоди шляхом повернення майна під час досудового розслідування, позитивні характеристики з місця служби та проживання. а також наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин, враховуючи конкретні обставини справи, суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_3 можливо досягти без ізоляції від суспільства в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням протягом іспитового строку на підставі ст. 75 Кримінального кодексу України з покладенням на нього обов`язків, на підставі пунктів 1 та 2 ч. 1 ст. 76 Кримінального кодексу України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі Скоппола проти Італії від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03), зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Згідно ч.6 ст.368 КПК України, обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до частин 5 та 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються судами при застосуванні таких норм права.

Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у своїй постанові від 09.10.2018 у справі № 56/4830/17-к вказала про те, що визначені у ст.65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема й у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Саме визначене покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справах «Ювченко та інші проти України» (рішення від 09 квітня 2020 року), та в справі «Скачкова та Рижа проти України» (рішення від 16 липня 2020 року), де зазначено, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним».

У справі «Белане Надь проти Угорщини» (рішення від 13 грудня 2016 року) та у справі «Садоха проти України» (рішення від 11 липня 2019 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Таке покарання, на думку суду, є справедливим, оскільки вчинено в умовах воєнного стану, а також необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Вирішення цивільних позовів.

Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній.

Вирішення питання про долю речових доказів, процесуальних витрат, заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно ухвали слідчого судді Зарічного районного суду м. Сум від 16.05.2022 (справа № 591/1314/22) накладено арешт на речі, вилучені 12.05.2022 під час проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 100).

Згідно ухвали слідчого судді Зарічного районного суду м. Сум від 16.05.2022 (справа № 591/1314/22) накладено арешт на речі, вилучені 12.05.2022 під час проведення обшуку у дачному будинку ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_3 (т. 1 а.с. 82).

На підставі ст. 174 КПК України суд вважає необхідним скасувати накладені арешти.

Питання про речові докази слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Згідно ст.ст. 122, 124 КПК України - з обвинуваченого на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені прокурором витрати на залучення експертів для проведення судових товарознавчих експертиз на загальну суму 3586 грн. 82 коп.

Стороною обвинувачення не заявлялось клопотання про застосування запобіжного заходу, тому відсутні підстави для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Керуючись статтями 368, 371, 374, 376, 392, 615 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ст. 75 Кримінального кодексу України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк один рік, якщо він протягом цього строку не вчинить нового злочину та виконає обов`язки, передбачені частиною першою статті 76 Кримінального кодексу України:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Скасувати накладений арешт згідно ухвали слідчого судді Зарічного районного суду м. Сум від 16.05.2022 (справа № 591/1314/22) на речі, вилучені 12.05.2022 під час проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

Скасувати накладений арешт згідно ухвали слідчого судді Зарічного районного суду м. Сум від 16.05.2022 (справа № 591/1314/22) на речі, вилучені 12.05.2022 під час проведення обшуку у дачному будинку ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_3 .

Речові докази визнані постановами слідчого від 12.05.2022 (т. 1 а.с. 77, 78), від 12.05.2022 (т. 1 а.с. 141, 142) передані на відповідальне зберігання:

- чорні черевики з високими берцями, розмір 40 у кількості 1 пара, вилучені 12.05.2022 під час обшуку дачного будинку ОСОБА_3 ; мило 44 шт.; сорочка демісезонна темно-зеленого кольору у кількості 1 шт.; фуфайка з короткими рукавами темно-зеленого кольору у кількості 1 шт.; сорочка демісезонна світло-зеленого кольору у кількості 1шт; кальсони чоловічі темно-зеленого кольору у кількості 2 шт.; кальсони чоловічі світло-зеленого кольору у кількості 1 шт.; куртка зимова демісезонна темно-зеленого кольору ззовні та чорного кольору всередені у кількості 1 шт., вилучені 12.05.2022 під час обшуку квартири ОСОБА_3 - залишити у розпорядженні військової частини № НОМЕР_2 НГУ.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за залучення експертів для проведення експертиз в розмірі 3586 грн. (три тисячі п`ятсот вісімдесят шість) гривні 82 коп.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити обвинуваченому, захиснику, його законному представнику, потерпілому, його представнику право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1